ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 грудня 2025 року Справа № 906/680/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Петухов М.Г., суддя Мельник О.В. , суддя Олексюк Г.Є.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Житомирської області від 09.10.2025

(ухвалене о 10:34 год. у м. Житомирі, повний текст складено 10.10.2025)

у справі № 906/680/25 (Прядко О.В.)

за позовом виконувача обов`язків керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл"

про розірвання договору та стягнення 362 561 грн 10 коп.

Відповідно до ч.13 ст.8, ч. 10 ст.270 ГПК України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

Виконувач обов`язків керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" (далі ТОВ "Армерія Ойл"), у якому просив:

- розірвати Договір від 18.11.2024 №СК03/0536, укладений між Барашівською сільською радою Звягельського району Житомирської області та ТОВ "Армерія Ойл";

- стягнути з ТОВ "Армерія Ойл" на користь Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області кошти в сумі 362 561 грн 10 коп., з яких 326 680 грн основного боргу та 35 881 грн 10 коп. пені.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем та істотним порушенням останнім умов Договору від 18.11.2024 №СК03/0536 в частині поставки відповідачу пального за паливними картками на суму 362 561 грн 10 коп.

Крім того, прокурором нараховано та заявлено до стягнення на підставі п. 7.2 Договору від 18.11.2024 №СК03/0536 пеню в сумі 35 881 грн 10 коп.

Господарський суд Житомирської області рішенням від 09.10.2025 у справі № 906/680/25 позов задовольнив частково. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" на користь Барашівської сільської ради Звягельського району Житомирської області кошти в сумі 326 680 грн. Розірвав договір від 18.11.2024 №СК03/0536, укладений між Барашівською сільською радою Звягельського району Житомирської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл". В задоволенні позову в частині вимоги про стягнення 35 881 грн 10 коп. пені відмовив. Стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" на користь Житомирської обласної прокуратури 7 928 грн 20 коп. судового збору.

При ухваленні вказаного рішення суд першої інстанції виходив із підтвердження доказами оплати позивачем товару та відсутністю належних доказів виконання відповідачем зобов`язань за договором від 18.11.2024 №СК03/0536, суд дійшов висновку про правомірність та обґрунтованість вимоги прокурора про стягнення з відповідача на користь позивача коштів в сумі 326 680 грн.

Задовольняючи позов у частині розірвання Договору №СК03/0536 від 18.11.2024, суд вказав про істотне порушення відповідачем умов такого договору.

Відмовляючи в позові в частині стягнення 35 881 грн 10 коп. пені суд вказав, що умовами Договору №СК03/0536 від 18.11.2024, не передбачено положення щодо права нарахування пені за порушення виконання зобов`язання з поставки товару та її розмір, а відтак і немає підстав для стягнення пені.

Розглядаючи спірні правовідносини місцевий господарський суд застосував відповідні положення ст. ст. 11, 509, 525, 526, 530, 549, 610, 611, 612, 626, 627, 628, 629, 651, 653, 655, 656, 662, 663, 670, 693, 712 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Також суд першої інстанції надав оцінку дотримання прокурором порядку, передбаченого ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням до Північно-західного апеляційного господарського суду звернувся заступник керівника Житомирської обласної прокуратури із апеляційною скаргою, відповідно до якої просить рішення Господарського суду Житомирської області від 09.10.2025 у справі № 906/680/25 скасувати в частині відмови в позові про стягнення 35 881 грн 10 коп. пені та ухвалити нове в цій частині рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга обґрунтована таким.

Судом першої інстанції установлено, що ТОВ "Армерія Ойл" порушило свої зобов`язання за Договором від 18.11.2024 № СК03/0536 щодо своєчасної поставки оплаченого товару та зобов`язане повернути його вартість у сумі 326 680 грн.

Враховуючи викладені положення п. п. 7.2.-7.3. Договору №СК03/0536 від 18.11.2024 та наявний факт прострочення відповідачем строків виконання своїх зобов`язань за договором, прокурором при зверненні до суду з позовом про стягнення суми основної заборгованості було включено до ціни позову вимоги щодо стягнення з боржника 35 881 грн 10 коп. пені, нарахованої за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань.

На момент звернення до суду з позовом відповідач зобов`язання щодо поставки дизельного палива та бензину не виконав, товар позивачу, у визначений договором строк не передав, тому сплата пені є його договірним зобов`язанням.

Отже, нарахована пеня є підставна та підлягає до задоволення в сумі 35 881 грн 10 коп.

За наведеного прокурор вважає, що судове рішення ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, а саме судом невірно застосовано норми ст. ст. 549, 550, 625, 693 ЦК України, порушенням приписів ст. ст. 236-238 ГПК України, невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи, без врахування висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, а також у постанові Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 904/3565/18, від 26.05.2022 у справі № 902/186/21, що відповідно до ст. 277 ГПК України є підставою для його скасування.

Барашівська сільська рада Звягельського району Житомирської області та Товариство з обмеженою відповідальністю "Армерія Ойл" не скористалися правом подати відзиви на апеляційну скаргу прокурора, що відповідно до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при ухваленні рішень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а оскаржене рішення суду першої інстанції залишити без змін, виходячи з такого.

Судом апеляційної інстанції встановлено та як убачається з матеріалів справи, що за результатами публічної закупівлі між Барашівською сільською радою (далі - покупець) та ТОВ "Армерія Ойл" (далі - продавець) укладено договір №СК03/0536 від 18.11.2024 (далі Договір; а. с.48-52).

Згідно з п.1.1 Договору продавець зобов`язується поставити покупцеві товар, зазначений в цьому договорі (ДК 021:2015, код 09130000-9 Нафта і дистиляти), а покупець - прийняти і оплатити такий товар в порядку та на умовах, вказаних у договорі та додатках (додаткових договорах) до нього. Продавець зобов`язується забезпечити збереження придбаного покупцем у продавця товару, а саме дизельне паливо (у талонах), покупець зобов`язується своєчасно отримати товар зі зберігання згідно умов, вказаних у цьому договорі та додатках (додаткових договорах) до нього.

Товарами за цим договором є: бензин А-95 у кількості 1500 л, ціною 54 грн/л з ПДВ, загальною вартістю 81 000 грн з ПДВ; дизпаливо у кількості 6000 л, ціною 49 грн/л з ПДВ, загальною вартістю 294 000 грн з ПДВ; бензин А-92 у кількості, 1500 л ціною 54 грн/л з ПДВ, загальною вартістю 81 000 грн з ПДВ (п.1.2 Договору).

За умовами до п.п.3.1, 3.2 Договору, передача (поставка) товарів здійснюється за цінами, що встановлені цим договором (п.1.2). В ціну товарів включається вартість послуг зберігання товару, податок на додану вартість та інші обов`язкові платежі згідно з чинним законодавством. Загальна сума цього договору складається з вартості усіх товарів, що були передані (надані) покупцю на підставі цього договору. Вартість фактично поставлених товарів, яка вказується у видаткових накладних, розрахована в національній валюті України гривні.

Згідно з п. п. 4.1-4.3. Договору, розрахунки проводяться шляхом оплати покупцем суми згідно наданого продавцем рахунку на оплату товару (далі - рахунок) та підписаної сторонами видаткової накладної.

Покупець зобов`язується повністю оплатити вартість переданого у його власність (поставленого) товару протягом 7 (семи) календарних днів з моменту підписання сторонами видаткової накладної на переданий у власність (поставлений) товар, шляхом перерахування грошових коштів на банківський поточний рахунок продавця, вказаний в цьому договорі .

Моментом здійснення покупцем оплати вважається момент надходження грошових коштів на поточний рахунок продавця.

У відповідності до п. п. 5.1-5.6. Договору, строк (термін) поставки (передачі) товарів: товари поставляються за цим договором протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати його підписання.

Право власності на товар та усі ризики пошкодження чи втрати переходять від продавця до покупця у момент підписання сторонами видаткових накладних. Датою поставки вважається дата підписання сторонами видаткових накладних.

Продавець зобов`язаний забезпечити зберігання придбаного покупцем товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати поставки (далі - строк зберігання). Видача товару зі зберігання здійснюється на АЗС (автозаправні станції) згідно переліку АЗС, який доводиться до відома покупця шляхом розміщення та оновлення (змінюється в односторонньому порядку) продавцем на вебсайті продавця або шляхом надання покупцю в письмовій формі актуального переліку, чинного на дату вимоги.

Видача товарів покупцю зі зберігання здійснюється до закінчення строку зберігання, лише після повної оплати вартості переданого покупцю товару, за умови фактичної наявності товарів на АЗС на момент звернення покупця, шляхом заправки через паливороздавальні колонки в паливний бак автотранспортних засобів або в тару покупця, згідно вимог законодавства.

Для отримання товарів зі зберігання покупець зобов`язаний пред`явити відповідні документи, технічні засоби, що підтверджують право на отримання товару. Умови отримання/пред`явлення покупцем вказаних документів, технічних засобів, що підтверджують право покупця на отримання товару зі зберігання, умови видачі/припинення видачі товарів зі зберігання узгоджуються сторонами у додатках (додаткових договорах) до цього договору.

Покупець зобов`язується отримати товар зі зберігання протягом строку зберігання, який визначений цим договором.

Покупець, згідно з п.6.2.1 Договору, має право контролювати та вимагати поставку товарів, видачу товарів зі зберігання у строки, встановлені цим договором.

Продавець, згідно з п.6.3 Договору, зобов`язаний забезпечити поставку товарів у строки, встановлені договором; забезпечити видачу товарів зі зберігання у строки та в порядку, встановлені цим договором, додатками (додатковими договорами) до цього договору; забезпечити відповідність якості товарів умовам цього договору; надавати покупцю видаткові накладні, які підтверджують здійснення поставок товарів; надавати покупцю документи, технічні засоби, що підтверджують право покупця на отримання товару зі зберігання в порядку, встановленому цим договором, додатками (додатковими договорами) до цього договору.

За умовами п. п. 7.1.-7.3. Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором.

Кожна зі сторін, яка порушила свої грошові зобов`язання за цим договором, зобов`язана сплатити нараховані іншою стороною штрафні санкції (пеня, штраф), а саме: пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від неоплаченої/несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати. Пеня нараховується за весь період (строк), протягом якого тривало порушення відповідного грошового зобов`язання винною стороною.

Сплата стороною визначених цим договором та (або) чинним законодавством України штрафних санкцій не звільняє її від обов`язку реально виконати свої договірні зобов`язання в повному обсязі та відшкодувати іншій стороні збитки, завдані порушенням договору у повному обсязі.

Договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами та діє до 31.12.2024, а в частині виконання грошових зобов`язань за цим договором - до моменту повного та належного виконання сторонами усіх своїх грошових зобов`язань за цим договором (п.10.1 Договору).

На виконання умов договору ТОВ "Армерія Ойл" передало Барашівській сільській раді паливні скретч-карти (талони) на 6 000 л дизельного палива, 1 500 л бензину А-95 та 1 500 л бензину А-92, що підтверджується видатковою накладною №0003/0001178 від 18.11.2024 у якій, зокрема, зазначено, що скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін за погашеними скретч-картами вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті (а.с.53).

Матеріалами справи підтверджується, що Барашівська сільська рада перерахувала на розрахунковий рахунок відповідача кошти на загальну суму 456 000 грн, про що свідчать платіжні доручення №164 від 18.11.2024 та №281 від 18.11.2024 (а. с. 54-55).

За інформацією позивача (листи №35 від 27.01.2025, №49 від 04.02.2025, №117 від 14.03.2025, №146 від 08.04.2025, №205 від 02.06.2025), ТОВ "Армерія Ойл" передало Барашівській сільській раді дизельне паливо (в талонах) в об`ємі 20 л, бензин А-95 (в талонах) в об`ємі 60 л та бензин А-92 (в талонах) у повному обсязі. Перелік АЗС, на яких можливо було отримати пальне, доводився до відома сільської ради представником ТОВ "Армерія Ойл" в телефонному режимі. Будь-які додатки до договору №СК03/0536 від 18.11.2024 з переліком АЗС у письмовій формі не укладались. У зв`язку з відсутністю АЗС відповідача на території Барашівської територіальної громади, частково видача пального зі зберігання взамін талонів відбувалась на АЗС ANP, розташованій за адресою: вул. Соборна, 180, с-ще Ємільчине, Звягельський р-н, Житомирська обл., однак вже протягом грудня 2024 року січня 2025 року пального на зазначеній АЗС фактично не було (а. с.34-35, 43, 75, 80, 132).

10.12.2024, 12.12.2024, 13.12.2024, 16.12.2024, 20.12.2024, 24.12.2024 позивачу було відмовлено на АЗС в отоваренні талонів ТОВ "Армерія Ойл", про що водіями складено відповідні акти, затверджені сільським головою Барашівської сільської ради. Представники АЗС від підпису актів відмовились (а. с .63-72).

У зв`язку з тим, що видача пального зі зберігання стала неможливою через його відсутність на вищевказаній АЗС, позивач надіслав на електронну пошту відповідача, зазначену в договорі, лист №87 від 26.02.2025 з вимогою надати актуальний перелік АЗС, на яких можна отримати пальне взамін неотоварених талонів, однак відповіді від останнього так і не надходило (а. с.76, 133).

Таким чином, незважаючи на повну оплату вартості товару, позивач не отримав 5 080 л дизельного палива за ціною 49 грн/л загальною вартістю 248 920 грн та 1 440 л бензину А-95 за ціною 54 грн/л загальною вартістю 77 760 грн, всього на суму 326 680 грн (копії невикористаних талонів знаходяться в матеріалах справи, а. с. 56-62, 81-84).

У зв`язку з викладеними обставинами Барашівська сільська рада звернулася з листом №35 від 27.01.2025 до Звягельської окружної прокуратури з проханням посприяти у вирішенні даної ситуації, оскільки виникає проблема з організацією освітнього процесу в Барашівській територіальній громаді. На території Барашівської сільської ради функціонують шість закладів середньої освіти, до яких 240 дітей з окружних сіл доїжджають на шести автобусах, а через проблему, яка виникла з дизельним паливом, необхідним для заправки шкільних автобусів, постає питання про переведення цих дітей на дистанційну форму навчання (а. с. 34).

Звягельська окружна прокуратура направила на адресу Барашівської сільської ради лист від 11.04.2025 №54-84-1669вих-25 щодо вжиття належних та ефективних заходів представницького характеру, спрямованих на захист порушених інтересів територіальної громади (а. с. 85-87).

Барашівська сільська рада у відповідь на звернення прокуратури повідомила (листи №156 від 15.04.2025, №174 від 08.05.2025) про неможливість самостійного звернення до суду з відповідним позовом у зв`язку з відсутністю бюджетних асигнувань для сплати судового збору, при цьому не заперечила проти вжиття заходів представницького характеру прокурором (а. с. 88, 89).

Водночас Барашівська сільська рада зі свого боку надіслала на адресу ТОВ "Армерія Ойл" претензію №157 від 17.04.2025 щодо неналежного виконання умов договору поставки з вимогою протягом 10 календарних днів з моменту отримання претензії прийняти від замовника невикористані талони дизельного палива 5080 л та бензину 1440 л і повернути їх вартість у розмірі, визначеному на момент придбання, або обміняти невикористані талони на аналогічні (скретч-карти) іншого постачальника (а. с. 90-94).

Однак ТОВ "Армерія Ойл" відповіді на претензію не надало, вимогу позивача не виконало.

За наведених обставин, на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" Звягельська окружна прокуратура надіслала Барашівській сільській раді повідомлення від 14.05.2025 №54-84-2122вих-25 про пред`явлення позову до суду в інтересах держави в особі вказаного органу місцевого самоврядування для захисту інтересів територіальної громади, відновлення справедливості та забезпечення належного функціонування освітнього процесу (а. с. 95).

Аналізуючи встановлені обставини справи та переглядаючи спірні правовідносини на предмет наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції приймає до уваги такі положення діючого законодавства з урахуванням фактичних обставин справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції було встановлено, що відповідачем було передано позивачу паливні скретч-карти (талони) на 6 000 л дизельного палива, 1 500 л бензину А-95 та 1 500 л бензину А-92, а позивачем перераховано на розрахунковий рахунок відповідача кошти на загальну суму 456 000 грн.

В подальшому, позивач не отримав 5 080 л дизельного палива за ціною 49 грн/л загальною вартістю 248 920 грн та 1 440 л бензину А-95 за ціною 54 грн/л загальною вартістю 77 760 грн, всього на суму 326 680 грн

Проти таких обставин та висновків суду першої інстанції, здійснених на підстави наявних в матеріалах справи доказів не заперечують ні прокурор, ні інші учасники справи.

Тому, суд апеляційної інстанції, в силу норм ст. 269 ГПК України переглядає рішення суду першої інстанції лише в частині висновків про відмову в позові про стягнення 35 881 грн 10 коп. пені.

Крім того, з огляду на приписи ст. 269 ГПК України, ту обставину що прокурор оскаржує рішення суду першої інстанції, вважаючи, що позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають до задоволення, інші учасники справи не оскаржили рішення суду, з підстав недотримання прокурором ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", апеляційний господарський суд не надає оцінку щодо подання прокурором позову в цій справі.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до ч. ч. 1-2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом.

Як вказано вище, п. п. 7.1.-7.3. Договору передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором.

Кожна зі сторін, яка порушила свої грошові зобов`язання за цим договором, зобов`язана сплатити нараховані іншою стороною штрафні санкції (пеня, штраф), а саме: пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від неоплаченої/несвоєчасно оплаченої суми за кожен день прострочення оплати. Пеня нараховується за весь період (строк), протягом якого тривало порушення відповідного грошового зобов`язання винною стороною.

Сплата стороною визначених цим договором та (або) чинним законодавством України штрафних санкцій не звільняє її від обов`язку реально виконати свої договірні зобов`язання в повному обсязі та відшкодувати іншій стороні збитки, завдані порушенням договору у повному обсязі.

Таким чином, сторони погодили настання відповідальності у вигляді сплати неустойки на користь управненої сторони саме за порушення (неналежне виконання) грошового зобов`язання.

В той же час, спірні правовідносини виникни через неналежне виконання відповідачем негрошового зобов`язання, оскільки відповідач мав зобов`язання перед позивачем вчинити певну дію - поставити товар, у передбачений Договором спосіб, і сторони не передбачили у Договорі санкції, що стягується покупцем за прострочення постачальником виконання негрошового зобов`язання (поставку товару).

Посилання скаржника на судову практику суду касаційної інстанції, а саме: постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №758/1303/15-ц та від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц; постанови Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 904/3565/18, від 26.05.2022 у справі № 902/186/21, апеляційний господарський суд відхиляє, з огляду на таке.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19 вказала, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін "подібні правовідносини" може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин.

Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Враховуючи наведені висновки щодо тлумачення поняття "подібні правовідносини", задля юридичної визначеності у застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин (подібність відносин), Велика Палата Верховного Суду визнала за потрібне конкретизувати раніше викладені Верховним Судом висновки щодо цього питання та зазначила, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно.

Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Так, проаналізувавши постанови Верховного Суду від 23.04.2019 у справі № 904/3565/18, від 26.05.2022 у справі № 902/186/21, апеляційний господарський суд зауважує, що у вказаних судових справах, сторони передбачили відповідальність за порушення строків поставки (відвантаження) товару.

Крім того, в справі №902/186/21 Верховний Суд вказував, як про грошове зобов`язання, обов`язок постачальника повернути суму попередньої оплати у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки. В цій справі № 906/680/25 прокурором пеню нараховано саме за невиконання негрошового зобов`язання.

Також суд апеляційної інстанції вказує, що в судових справах №758/1303/15-ц, №686/21962/15-ц не заявлялися позовні вимоги про стягнення пені.

Таким чином, практика Верховного Суду, на котру посилається прокурор, є нерелевантною до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що скаржник був почутим і йому надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного провадження тому, відсутні правові підстави для її задоволення.

З урахуванням викладеного в сукупності, апеляційний господарський суд погоджується із висновком місцевого господарського суду про безпідставність позову в частині стягнення із відповідача пені, а як наслідок про відмову в позові в цій частині.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, рішення Господарського суду Житомирської області від 09.10.2025 у справі № 906/680/25 в частині відмови в стягненні 35 881 грн 10 коп. пені слід залишити без змін, а апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури - без задоволення.

Керуючись статтями 269, 270, 273, 275-279, 282 ГПК України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу заступника керівника Житомирської обласної прокуратури залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Житомирської області від 09.10.2025 у справі №906/680/25 в частині відмови в стягненні 35 881 грн 10 коп. пені - без змін.

2. Справу № 906/680/25 надіслати Господарському суду Житомирської області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий суддя Петухов М.Г.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Олексюк Г.Є.