ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2025 р. Справа № 911/2308/23 (369/19367/23)

Господарський суд Київської області у складі судді Лопатіна А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1 , м. Київ

до ОСОБА_2 , с. Софіївська Борщагівка

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача керуючого реструктуризацією боргів ОСОБА_2 - арбітражного

керуючого Приходька Дмитра Володимировича

про стягнення 700 509,65 грн

за участю секретаря судового засідання Єрьоміч О.А.

за участю представників згідно з протоколом судового засідання.

Обставини справи:

У провадженні господарського суду Київської області перебуває справа № 911/2308/23 за заявою боржника ОСОБА_2 про неплатоспроможність.

Ухвалою господарського суду від 14.02.2024 р. відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру реструктуризації боргів боржника ОСОБА_2 , призначено керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Приходька Д.В.

22.11.2023 р. до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 в особі представника адвоката Андрєєва Микити Андрійовича до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу, на підставі укладеного між позивачем та відповідачем через її довірену особу 20.06.2019 р. попереднього договору про укладення договору купівлі-продажу квартири, зареєстрованого нотаріусом за № 1300, нотаріальний бланк ННН 153144, в якому просить суд: розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника; стягнути з ОСОБА_2 447 610 грн боргу за попереднім договором на користь ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 3% річних за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, які станом на день подання позову складають 49 237,10 грн на користь ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 інфляційні витрати за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, які станом на день подання позову складають 203 662,55 грн на користь ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 13 604,08 грн, в тому числі 8 000 грн на правничу допомогу та 5 604,08 грн судового збору, що і є розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс чи планує понести, на користь ОСОБА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27.11.2023 р. відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

До Києво-Святошинського районного суду Київської області від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Козира Сергія Володимировича надійшла заява про закриття провадження у справі.

До Києво-Святошинського районного суду Київської області від представника позивача адвоката Андрєєва Микити Андрійовича надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Господарського суду Київської області, де перебуває справа № 911/2308/23 за заявою ОСОБА_2 про неплатоспроможність.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.06.2024 р. у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Козира С.В. про закриття провадження у цивільній справі № 369/19367/23 відмовлено; клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Андрєєва М.А. про передачу справи за підсудністю задоволено; цивільну справу № 369/19367/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу ухвалено передати на розгляд до Господарського суду Київської області, на розгляді якого перебуває справа № 911/2308/23 за заявою фізичної особи ОСОБА_2 про неплатоспроможність.

Матеріали справи № 369/19367/23 надійшли до господарського суду Київської області 04.07.2024 р. та, згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 04.07.2024 р., передані для розгляду судді Лопатіну А.В., в провадженні якого перебуває справа про неплатоспроможність ОСОБА_2 , справі присвоєно номер 911/2308/23 (369/19367/23).

Ухвалою господарського суду Київської області від 11.07.2024 р. прийнято до свого провадження (Суддя Лопатін А.В.) справу № 911/2308/23 (369/19367/23) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 700 509,65 грн в межах провадження у справі № 911/2308/23 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, розгляд справи по суті призначено на 18.09.2024 р., залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача керуючого реструктуризацією арбітражного керуючого Приходька Дмитра Володимировича.

18.09.2024 р. у судовому засіданні оголошено перерву до 20.11.2024 р.

20.11.2024 р. через систему "Електронний суд" від представника відповідача адвоката Козира Сергія Володимировича надійшла заява про залишення позову без розгляду.

Ухвалою господарського суду Київської області від 20.11.2024 р. розгляд справи по суті та розгляд заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду відкладено на 18.12.2024 р.

Ухвалою господарського суду Київської області від 18.12.2024 р. розгляд справи по суті та розгляд заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду відкладено на 21.05.2025 р.

Супровідним листом від 26.12.2024 р. матеріали справи було направлено до Київського апеляційного суду.

Постановою Київського апеляційного суду від 20.05.2025 р. апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Козир С.В. залишено без задоволення, ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.06.2024 р. залишено без змін.

Матеріали справи було повернуто до господарського суду Київської області.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.10.2025 р. розгляд заяви представника відповідача про залишення позову без розгляду та розгляд справи по суті призначено на 05.11.2025 р.

Наведена ухвала суду від 27.10.2025 р. була надіслана сторонам у справі, третій особі у встановленому порядку.

Таким чином, суд належним чином виконав вимоги Господарського процесуального кодексу України (надалі за текстом "ГПК України") щодо направлення процесуальних документів учасникам справи та здійснив всі необхідні дії з метою належного їх повідомлення про розгляд даного позову, а відповідач, у відповідності до частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України визнається таким, що був належним чином повідомленим про розгляд даної справи.

В судове засідання позивач, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - керуючий реструктуризацією Саченко І.В. арбітражний керуючий Приходько Д.В. не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча й були належним чином повідомлені про дату та час розгляду справи.

Суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у пар. 41 рішення від 03.04.2008 р. у справі "Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03), згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому на осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду і не допускати свідомих маніпуляцій та ухилень та скористатися можливостями, наданими внутрішнім законодавством для пришвидшення розгляду (пар. 35 Рішення ЄСПЛ у справі Union Alimentaria Sanders SA v. Spain, заява № 11681/85 від 07.07.1989 р.).

В силу вимог частини першої ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Зважаючи на те, що неявка учасників у справі, належним чином повідомлених про місце, дату та час судового засідання не перешкоджає розгляду справи, крім цього, матеріалів справи достатньо для повного та всебічного розгляду цієї справи, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності позивача, відповідача, або їх представників, третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

встановив:

Судом встановлено, що 20.06.2019 р. між ОСОБА_3 , який діяв від імені ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , на підставі довіреності, посвідченої Михальченко М.М. приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 06.03.2019 р. за реєстровим №755 (продавець) та ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 (покупець) було укладено Попередній договір про укладення договору купівлі-продажу квартири (надалі за текстом також "попередній договір").

Відповідно до пункту 1 вказаного договору, за цим договором у строк до 30.01.2020 р. продавець зобов`язується передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу (далі - основний договір), а покупець зобов`язується прийняти і оплатити квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 45,5 кв. м., в житловому будинку, збудованому на земельній ділянці площею 0,1002 га, кадастровий номер якої - :03:006:0020, що знаходиться в АДРЕСА_2 , та підключеному до центральних комунікацій (водопостачання та водовідведення, газопостачання та електроенергії), у порядку та на умовах, передбачених відповідно цим та основним договором.

Вказана земельна ділянка, на якій попереднім договором обумовлено розташування квартири в житловому будинку, яку продавець зобов`язався передати у власність покупця з укладенням договору купівлі-продажу на узгоджених умовах, належить продавцю на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Михальченко М.М. 07.03.2017 р. за реєстровим № 1059, право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 07.03.2017 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224 (відповідно до пункту 2 попереднього договору).

Згідно з пунктом 3 вказаного попереднього договору, сторони домовилися про такі умови основного договору, в тому числі: продавець зобов`язується збудувати на вищевказаній земельній ділянці житловий будинок до 30.01.2020 р., в якому буде розташовуватись вищезазначена квартира, яка згідно плану забудови земельної ділянки знаходиться на 4 поверсі; договір купівлі-продажу квартири має бути нотаріально посвідчений не пізніше 30.01.2020 р.; ціна продажу 599 008,00 грн, що на момент укладення договору еквівалентно 22 750 доларів США.

Згідно з пунктом четвертим попереднього договору, при укладенні цього договору на підтвердження намірів сторін покупець перерахував на рахунок продавця передоплату у вигляді авансу в розмірі 447 610,00 грн, що на день укладання договору еквівалентно 17 000 доларів США, а продавець отримав зазначену суму авансу, залишок суми у розмірі 151 398,00 грн, що на день укладення договору еквівалентно 5 750 доларів США зобов`язується сплатити під час підписання основного договору.

У пункті 5 попереднього договору сторони дійшли згоди про те, що у випадку відмови (ухилення) продавця від продажу квартири у строк, передбачений цим договором, або наявної заборони на продаж майна продавцем, або визнання об`єкту будівництва незаконною забудовою, або наявність підстав для визнання забудови як об`єкту будівництва, побудованого з порушенням чинних норм, що не дає можливості ввести його в експлуатацію, продавець повинен повернути покупцю одержану від нього суму авансу у розмірі 447 610,00 грн, що на день укладання договору еквівалентно 17 000 доларів США на протязі одного місяця.

Згідно з пунктами 7, 14 попереднього договору, проект цього договору, складений нотаріусом з урахуванням умов, які є обов`язковими для такого роду договорів, а також умов, визначених та узгоджених сторонами, прочитаний ними та схвалений. Зі змістом ст. ст. 526 та 635 ЦК України сторони ознайомлені, проект цього договору відповідає волевиявленню сторін і ними схвалений, нез`ясованих питань у них немає.

Попередній договір від 20.06.2019 р. підписаний ОСОБА_3 на підставі довіреності №755 від 06.03.2019 р. та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Квінікадзе О.Б. Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області, зареєстрований в реєстрі за № 1300, номер спеціального бланку нотаріального документа ННН 153144 (Т. 1, а.с. 7-8).

Позивач вказує, що всупереч умовам попереднього договору відповідач як продавець не передав у власність покупця (позивача) з укладання договору купівлі-продажу обумовлену попереднім договором квартиру як до 30.01.2020 р., так і станом на дату звернення до суду з цим позовом; багатоквартирний житловий будинок, в якому має знаходитись вказана квартира, не побудований та не введений в експлуатацію (на підтвердження чого долучено фото до заяви); крім того в супереч умовам попереднього договору продавець не повернув покупцю одержану від нього суму авансу станом на день подання позовної заяви. В зв`язку з наведеним позивач просить суд стягнути з відповідача 447 610 грн боргу за попереднім договором, та на підставі частини другої статті 625 ЦК України просить стягнути з відповідача 3% річних за боргом, які обчислюються з дня його виникнення (згідно розрахунків позовної заяви з 01.03.2020 р.) до дня прийняття рішення у справі, які станом на день подання позову складають 49 237,10 грн та інфляційні витрати за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, які станом на день подання позову складають 203 662,55 грн (згідно розрахунків позову нараховані з березня 2020 р. по жовтень 2023 р.).

Представник відповідача адвокат Козир Сергій Володимирович у заяві про залишення позову без розгляду від 20.11.2024 р. просить суд позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 700 509,65 грн у справі № 911/2308/23 (369/19367/23) залишити без розгляду, де наведена вимога обґрунтована нормою частини четвертої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства та тим, що позивачем у даній справі ОСОБА_1 була подана в межах справи №911/2308/23 13.03.2024 р. заява про грошові вимоги до боржника з тих самих підстав.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, судом встановлено наступне.

Згідно з положеннями частини другої ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України. Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

У той же час, згідно частини четвертої ст. 7 Кодексу України про банкрутство, у разі якщо господарський суд, розглядаючи в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спір про стягнення з боржника грошових коштів, встановить, що позивачем у такому спорі подано у справі про банкрутство (неплатоспроможність) боржника заяву з грошовими вимогами до боржника, господарський суд залишає такий позов без розгляду.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області від 14.02.2024 р. було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 . Відповідно до ухвали Господарського суду Київської області у справі № 911/2308/23 від 21.05.2025 р., - 14.03.2024 р. до господарського суду через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 в особі представника адвоката Андрєєва Микити Андрійовича надійшла Заява про грошові вимоги кредитора до боржника від 13.03.2024 р., в якій він просив суд визнати грошові вимоги ОСОБА_1 до боржника у загальному розмірі 713 916,25 грн, що складаються з: боргу за невиконаним попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу квартири, укладеним 20.06.2019 р. між ОСОБА_2 в особі уповноваженого представника (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) (зареєстрований в реєстрі за № 1300, номер спеціального бланку нотаріального документа ННН 153144), 417 537,00 грн (основний борг визначений заявником наступним чином: оскільки в попередньому договорі закріплений еквівалент в іноземній валюті, на підставі частини другої статті 533, частини другої статті 524 ЦК України, ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України, виходячи з курсу долару станом на 01.03.2020 р. дати сплину строку, протягом якого боржник мав повернути кредитору одержану суму авансу (протягом одного місяця), який становив 24,5610 грн за 1 дол. США, грошове зобов`язання з повернення авансу станом на 01.03.2020 р. у національній валюті становило 417 537,00 грн (24,5610 грн х 17 000 доларів США)); 3% річних 54 801,80 грн та інфляційних втрат 230 521,45 грн, які нараховані за період з 01.03.2020 р. по 14.02.2024 р., а також витрат на професійну правничу допомогу 5000,00 грн, судового збору 6056,00 грн; грошові вимоги кредитора ОСОБА_1 просив включити до реєстру вимог кредиторів.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 911/2308/23 від 21.05.2025 р. (пункт 1.125. резолютивної частини) заяву ОСОБА_1 про грошові вимоги кредитора до боржника в особі представника ОСОБА_4 від 13.03.2024 р. задоволено частково; визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до фізичної особи ОСОБА_2 у загальному розмірі 707 705,05 грн, які складаються з: 702 860,25 грн (що складаються з: 648 058,45 грн основного боргу з повернення суми авансу за попереднім договором від 20.06.2019 р.; 3% річних у сумі 54 801,80 грн за період з 01.03.2020 р. по 14.02.2024 р.), вимоги другої черги; витрати на оплату судового збору в розмірі 4 844,80 грн покладено на боржника, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів; в іншій частині вимоги заяви відхилено.

Судом встановлено, що відповідно до ухвали господарського суду у справі № 911/2308/23 від 21.05.2025 р., розглядаючи кредиторські вимоги ОСОБА_1 у справі № 911/2308/23 про неплатоспроможність судом було реалізовано принцип jura novit curia ("суд знає закони") та надано правову кваліфікацію вимогам заявника відповідно до їх змісту, внаслідок чого заявлені вимоги в частині інфляційних втрат відхилено як помилково сформульовані, натомість судом застосовано правильну кваліфікацію, та визначаючи суму основного боргу визнано курсову різницю відповідно до принципу jura novit curia ("суд знає закони").

Таким чином, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що стосовно вимог позовної заяви з основного боргу, 3% річних, інфляційних втрат, заявлених на підставі попереднього договору від 20.06.2019 р., ОСОБА_1 у справі про неплатоспроможність боржника ОСОБА_2 № 911/2308/23 було подано заяву про грошові вимоги кредитора до боржника та вимоги цієї заяви вже були предметом судового розгляду у справі № 911/2308/23, за результатом розгляду якого ухвалено судове рішення, яким визнано грошові вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 по основному боргу за попереднім договором від 20.06.2019 р., до якого увійшла курсова різниця та відхилено інфляційні втрати; визнано 3% річних за період з 01.03.2020 р. по 14.02.2024 р., що підтверджено документально, в зв`язку з чим на підставі частини четвертої статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення основного боргу за попереднім договором від 20.06.2019 р., 3% річних та інфляційних втрат за період з 01.03.2020 р. по 14.02.2024 р. підлягають залишенню судом без розгляду.

В зв`язку з тим, що в межах провадження у справі про неплатоспроможність № 911/2308/23 позивачем подано заяву з грошовими вимогами кредитора до боржника ОСОБА_2 лише щодо частини вимог, заявлених у позові, - клопотання представника відповідача адвоката Козира С.В. від 20.11.2024 р. про залишення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 без розгляду, підлягає задоволенню частково, - в частині позовних вимог, щодо яких позивачем подано заяву з грошовими вимогами до боржника і які були предметом судового розгляду в межах справи №911/2308/23 (в частині вимог позову з основного боргу за попереднім договором, 3% річних, інфляційних втрат, нарахованих до 14.02.2024 р.); в іншій частині вимоги відхиляються судом, як безпідставні, оскільки позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, інфляційних втрат за період з 15.02.2024 р. по день ухвалення рішення не були предметом заяви ОСОБА_1 про грошові вимоги кредитора до боржника та підлягають розгляду судом.

Розглядаючи вказані вимоги судом встановлено наступне.

Пунктом другим резолютивної частини ухвали Господарського суду Київської області від 14.02.2024 р. (https://reyestr.court.gov.ua/Review/117910527) введено мораторій на задоволення вимог кредиторів відповідно до ст. 121 Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до частин 2-3, 5 статті 121 Кодексу України з процедур банкрутства, протягом дії мораторію на задоволення вимог кредиторів: 1) зупиняється виконання боржником грошових зобов`язань, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), термін виконання яких настав до відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) зупиняється стягнення з боржника за всіма виконавчими документами, крім виконавчих документів за вимогами про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, а також крім випадків перебування виконавчого провадження на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум, у тому числі одержаних від продажу майна боржника або перебування майна боржника, яке є предметом забезпечення, на стадії продажу з моменту оприлюднення інформації про продаж, а також у разі виконання рішень у немайнових спорах; 3) не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення вимог, на які поширюється мораторій; 4) зупиняється перебіг позовної давності щодо вимог до боржника; 5) не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань боржника. Мораторій не поширюється на: 1) відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи; 2) виплату та стягнення аліментів; 3) виконання вимог за виконавчими документами немайнового характеру, що зобов`язують боржника вчинити певні дії чи утриматися від їх вчинення; 4) задоволення вимог кредиторів у процедурі реструктуризації боргів боржника відповідно до затвердженого плану та у процедурі погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу. Дія мораторію припиняється з дня закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з правової природи попереднього договору, специфіки правового регулювання правовідносин за договорами, в яких застосовано еквівалент іноземної валюти, особливостей визначення таких вимог до боржника відповідно до Кодексу України з процедур банкрутства (абзац четвертий частини другої статті 45), розглянувши кредиторські вимоги ОСОБА_1 по інфляційним втратам, ухвалою Господарського суду Київської області від 21.05.2025 р. вимоги відхилено як помилково сформульовані, натомість судом застосовано правильну кваліфікацію, та визначаючи суму основного боргу визнано курсову різницю відповідно до принципу jura novit curia, та інфляційні втрати не підлягають подальшому нарахуванню, в зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги з інфляційних втрат за період з 15.02.2024 р. по день прийняття рішення.

Оскільки у справі про неплатоспроможність ухвалою Господарського суду Київської області у справі № 911/2308/23 14.02.2024 р. введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, під час якого зупиняється виконання боржником грошових зобов`язань, не нараховується неустойка (штраф, пеня), не застосовуються інші фінансові санкції за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань із задоволення вимог, на які поширюється мораторій, не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов`язань боржника, тощо, - підстави для нарахування 3 % річних на суму основного боргу за попереднім договором за період з 15.02.2024 р. по день прийняття рішення відсутні, в зв`язку з чим, у задоволенні цієї частини позовної вимоги слід відмовити.

Також позивач просить суд стягнути з ОСОБА_2 судові витрати у розмірі 13 604,08 грн, в тому числі 8 000 грн на правничу допомогу та 5 604,08 грн судового збору, що є розрахунком суми судових витрат, які позивач поніс чи планує понести, на користь ОСОБА_1 .

Як зазначено судом, у частині першій статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої, пункту першого частини третьої статті 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами першою-другою статті 126 ГПК України регламентовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина друга).

Згідно з частиною третьою статті 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Дослідивши матеріали справи, суд установив, що позивач заявив про намір стягнути витрати на правничу допомогу. Водночас на підтвердження таких вимог позивач не подав доказів фактичного надання правничої допомоги відповідно до встановлених законодавчих вимог, зокрема, не надав договору про надання правничої допомоги, відомостей щодо її вартості та обсягу, доказів які підтверджують здійснення відповідних витрат, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, які мали бути надані відповідно до встановлених вимог станом на дату розгляду справи.

Відповідно до статей 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 75 ГПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 80 ГПК України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами першою-третьою статті 91 ГПК України передбачено, що письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази у вигляді документів, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом.

У параграфі 58 Рішення Європейського суду з права людини у справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, від 10.02.2010 р., суд вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

Керуючись ст.ст. 129, 237-238, 240 ГПК України, суд

вирішив:

1. Заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Козира С.В. від 20.11.2024 р. про залишення позову без розгляду задовольнити частково.

2. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в частині вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 : 447 610 грн боргу за попереднім договором про укладення договору купівлі-продажу квартири від 20.06.2019 р.; 3% річних за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до 14.02.2024 р.; інфляційних витрат за боргом, які обчислюються з дня його виникнення до дня прийняття рішення у справі, які станом на день подання позову складали 203 662,55 грн, залишити без розгляду.

3. В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

4. В іншій частині заяву представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Козира С.В. від 20.11.2024 р. про залишення позову без розгляду залишити без задоволення.

5. Копію рішення надіслати учасникам справи.

Згідно ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата підписання 29.12.2025 р.

Суддя А.В. Лопатін