ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"29" грудня 2025 р. м. Київ Справа №911/577/25
Суддя Третьякова О.О.
Без виклику (повідомлення) учасників справи
Обставини справи:
Рішенням Господарського суду Київської області від 21.08.2025 у справі №911/577/25 (повний текст рішення складено та підписано 09.12.2025), надалі рішення у справі №911/577/25, закрито провадження у справі №911/577/25 в частині позовних вимог ТОВ «КОЕК» до ОСББ «Новосел» про стягнення 1246,32 грн основного боргу згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України та відмовлено в решті позовних вимог про стягнення 19449,31 грн основного боргу.

26.08.2025 до Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі №911/577/25 та ухвалення додаткового рішення, надалі заява про ухвалення додаткового рішення, згідно з якою відповідач просить суд стягнути з позивача 31000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу у справі.

28.08.2025 до Господарського суду Київської області від позивача надійшло заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення. У своєму запереченні позивач просив суд відмовити у задоволенні заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що: 1) відповідач під час розгляду справи належним чином не заявив про можливе понесення ним судових витрат у зв`язку з розглядом справи; 2) відповідач не вказав причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, до закінчення судових дебатів; 3) заявлена відповідачем сума витрат в розмірі 31000,00 грн є завищеною та неспівмірною з ціною позову у справі.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 15.12.2025 заява відповідача про ухвалення додаткового рішення прийнята судом до розгляду. Ухвала суду від 15.12.2025 доставлена учасникам справи в їхні електронні кабінети ЄСІТС.

18.12.2025 до Господарського суду Київської області від позивача надійшла заява, згідно з якою позивач підтримав раніше подане ним до суду заперечення від 27.08.2025 на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення.

Як випливає із частини 3 ст.244 Господарського процесуального кодексу України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без проведення судового засідання.

Оскільки усі учасники справи були повідомлені про розгляд судом заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення, а вирішення судом питання про судові витрати не вимагає проведення судового засідання, то суд дійшов висновку про можливість розгляду вказаної заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення за наявними матеріалами.

Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали справи, надані відповідачем докази та заперечення позивача, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 3 частини 1 та частини 4 ст.244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення (постанови чи ухвали), внаслідок якої залишилися невирішеними певні вимоги особи, яка бере участь у справі.

Відповідно до частини 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно з частиною 1 ст.221 цього Кодексу якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

До закінчення судових дебатів у цій справі, а саме в підготовчому засіданні 15.05.2025, відповідач зробив заяву про те, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть ним надані у п`ятиденний строк після ухвалення рішення у справі.

У межах вказаного п`ятиденного строку, а саме 25.08.2025 відповідач подав до Господарського суду Київської області заяву про ухвалення додаткового рішення (вх.№7641 від 26.08.2025) разом із відповідними доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу. Із опису наданих адвокатом послуг на загальну суму 31000,00 грн, що міститься у вказаній заяві відповідача, та доданих до заяви в якості доказів актів наданих послуг вбачається, що останній за хронологією акт наданих послуг від 25.08.2025 №14 на загальну суму 2500,00 грн (у зв`язку із послугами адвоката по представництву в судовому засіданні 21.08.2025) був оформлений адвокатським бюро із відповідачем як клієнтом вже по факту завершення представництва відповідача в суді першої інстанції за наслідками розгляду справи, тобто вже після ухвалення рішення суду від 21.08.2025 у цій справі.

Суд погоджується з доводами позивача, який заперечує проти заяви відповідача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, стосовно того, що відповідач у першій заяві по суті справи (у відзиві на позов) не вказав попередній (орієнтовний) розрахунок витрат відповідача на професійну правничу допомогу у цій справі. Разом з тим, суд також відмічає, що відповідач до свого відзиву від 28.02.2025 додав, зокрема, договір про надання правничої допомоги разом із додатком №1 «Розрахунок винагороди адвоката» від 28.02.2025 до вказаного договору. У вказаному додатку №1 від 28.02.2025 містились розцінки на послуги адвоката у цій справі №911/577/25 (написання відзиву на позов/заперечень на відповідь на відзив - 4000,00 грн, вартість підготовки адвокатського запиту, заяв, клопотань складає 1000,00 грн, участь в судових засіданнях 2500,00 грн). Таким чином, позивач, ознайомившись з відзивом відповідача від 28.02.2025 вже знав про алгоритм розрахунку витрат відповідача на професійну правничу допомогу у цій справі, що забезпечувало йому можливість належним чином підготуватися до спростування витрат, якщо позивач вважав такі витрати відповідача необґрунтованими чи неспівмірними. При цьому до закриття підготовчого провадження у справі, а саме в підготовчому засіданні 15.05.2025 за участю представників обох сторін спору відповідач заявив про наявність у нього витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку із залученням відповідачем адвоката та про свій намір подати докази понесення таких витрат після ухвалення рішення у справі.

Тому вказаний позивачем недолік позиції відповідача, а саме те, що відповідач чітко не вказав у першій заяві по суті справи попередній розрахунок заявлених витрат на професійну правничу допомогу, сам по собі не спростовує обставину того, що позивач ще на стадії підготовчого провадження був обізнаний із понесеними та можливими додатковими витратами відповідача на професійну правничу допомогу у справі та про намір відповідача відшкодувати такі витрати за рахунок позивача у разі ухвалення рішення у справі на користь відповідача.

Згідно з частинами першою третьою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вказував з цього приводу Верховний Суд у постанові від 14.12.2021 у справі №з922/676/21, зі змісту частини 2 статті 124 Господарського процесуального кодексу України очевидно вбачається те, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Суд враховує, що в даному випадку упущення відповідача у відзиві у вигляді незазначення ним попереднього розрахунку витрат на професійну правничу допомогу не призвело до порушення принципу змагальності, враховуючи обізнаність позивача на стадії підготовчого провадження із розцінками на послуги адвоката відповідача у цій справі (які містились у доданому відповідачем до відзиву додатку №1 до договору про надання правничої допомоги «Розрахунок винагороди адвоката» від 28.02.2025) та обізнаність позивача на стадії підготовчого провадження про намір відповідача відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу за рахунок позивача у разі ухвалення рішення у справі на користь відповідача. При цьому заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у цій справі ґрунтуються на тих розцінках, які були вказані у доданому до відзиву додатку №1 до договору про надання правничої допомоги «Розрахунок винагороди адвоката» від 28.02.2025. Тому доводи позивача в цій частині суд відхиляє.

Також суд відхиляє заперечення позивача про те, що відповідач не вказав причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, до закінчення судових дебатів.

Так, із доданих до заяви про ухвалення додаткового рішення в якості доказів актів наданих послуг вбачається, що останній за хронологією акт наданих послуг від 25.08.2025 №14 на загальну суму 2500,00 грн був оформлений адвокатським бюро із відповідачем як клієнтом вже після ухвалення рішення суду від 21.08.2025 у цій справі. Також, як вбачається із наданої відповідачем фільтрованої банківської виписки від 25.08.2025, сплата відповідачем адвокату гонорару в загальній сумі 31000,00 грн була остаточно здійснена 25.08.2025 (сума останнього платежу 2500,00 грн). За вказаних обставин очевидним є те, що відповідач не міг подати докази, що підтверджують розмір понесених судових витрат, до закінчення судових дебатів, враховуючи, що остаточні розрахунки та оформлення усіх первинних документів адвокатським бюро із відповідачем як клієнтом були завершені вже після ухвалення рішення суду від 21.08.2025 у цій справі. За таких умов вимога позивача, щоб відповідач додатково зазначив причину неподання ним доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, до закінчення судових дебатів, є неспроможною вимогою про доказування очевидних речей.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач вчасно та обґрунтовано звернувся до господарського суду в порядку частини 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу.

Надаючи оцінку доводам та доказам позивача щодо розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу та запереченням відповідача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст.126 цього Кодексу за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Також, згідно з частиною 5 ст.129 цього Кодексу під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 цього Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (правова позиція, викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19).

Суд також враховує висновок, що міститься в п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц та в п.5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, відповідно до якого при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West" проти України").

Представництво інтересів відповідача при розгляді справи №911/577/25 здійснювала адвокат Широкопояс О.В. (копія ордеру в матеріалах справи). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано в якості доказів також:

- копію договору про надання правничої допомоги №3/2025 від 20.01.2025, укладеного відповідачем в якості клієнта із адвокатським бюро «Пані Права» в особі керуючого партнера Широкопояс О.В.;

- копію додатку №1 до вказаного договору про надання правничої допомоги Розрахунок винагороди адвоката від 28.02.2025 із розцінками послуг адвоката (вартість написання відзиву на позов/заперечень на відповідь на відзив - 4000,00 грн, вартість підготовки заяв, клопотань 1000,00 грн, участь в судових засіданнях - 2500,00 грн);

- копії актів наданих адвокатом послуг на загальну суму 31000,00 грн, а саме від 25.08.2025 №14 на суму 2500,00 грн, від 25.07.2025 №12 на суму 2500,00 грн, від 03.06.2025 №10 на суму 5000,00 грн, від 28.04.2025 №9 на суму 2500,00 грн, від 28.04.2025 №8 на суму 3000,00 грн, від 16.04.2025 №7 на суму 2500,00 грн, від 17.03.2025 №6 на суму 8000,00 грн, від 03.03.2025 №5 на суму 5000,00 грн;

- виставлені адвокатським бюро рахунки на підставі вказаних актів наданих адвокатом послуг на загальну суму 31000,00 грн та фільтровану банківську виписку від 25.08.2025.

Суд при цьому погоджується з позивачем в тому, що ціна позову у цій справі є незначною. Разом з тим суд також відмічає, що при поданні позову у цій справі позивач свою правову позицію у справі обґрунтував наявністю формально підтвердженої заборгованості відповідача за спожиту електроенергію. Позивач при цьому не повідомляв в позовній заяві додаткові обставини та докази, які також мали значення для вирішення спору, зокрема, про незгоду відповідача із нарахованою позивачем заборгованістю, причину такої незгоди відповідача та інші обставини, які призвели до виникнення спору. Пред`явлення позивачем позову до відповідача зумовило, в свою чергу, необхідність відповідача скористатись правовою допомогою з метою підготовки правової позиції відповідача у спорі з дотриманням принципу змагальності для доказування відповідачем підстав його незгоди із нарахованою позивачем заборгованістю. За вказаних обставин намір відповідача спростувати правову позицію позивача на засадах змагальності є цілком правомірним, тому понесені відповідачем у зв`язку з цим необхідні витрати на професійну правничу допомогу не можна вважати необґрунтованими або неспівмірними, навіть якщо ціна позову у справі була незначною. Незначний розмір ціни позову у цій справі сам по собі не нівелює обсяг правової допомоги, який фактично був наданий адвокатом відповідача у справі для спростування правової позиції позивача та третьої особи на стороні позивача і який об`єктивно відображений у фактичних заявах та процесуальних діях відповідача під час розгляду справи (надання відзиву, пояснень, надання доказів, участь в судових засіданнях тощо), а також формалізований у наданих відповідачем доказах понесення витрат на професійну правничу допомоги (актах наданих послуг, рахунках, банківській виписці про оплату послуг адвоката).

При цьому факт понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 31000,00 грн підтверджується наявними у справі доказами, які позивачем не спростовані та відповідають розцінкам долученого відповідачем до відзиву на позов додатку №1 до договору про надання правничої допомоги Розрахунку винагороди адвоката від 28.02.2025. Позивачем не доведено, щоб вказані у долученому відповідачем до відзиву Розрахунку винагороди адвоката від 28.02.2025 розцінки на послуги адвоката були би завищеними і не відповідали би ринковій вартості аналогічних послуг, що надаються незалежними адвокатами. Доводи позивача про незазначення в актах наданих послуг конкретної кількості витрачених адвокатом годин на надання послуг також є неспроможними, оскільки, як випливає із Розрахунку винагороди адвоката від 28.02.2025 розцінки на послуги адвоката були фіксованими по видах послуг, тобто їх розмір був прив`язаний не до кількості витрачених адвокатом годин (погодинні ставки), а до виду наданих адвокатом послуг (фіксована вартість конкретної послуги).

Водночас, аналізуючи заявлені відповідачем витрати на загальну суму 10000,00 грн у зв`язку із участю адвоката відповідача в підготовчих засіданнях (03.04.2025, 24.04.2025, 08.05.2025 та 15.05.2025) та заперечення позивача проти відшкодування витрат відповідача на професійну правничу допомогу в цілому, суд враховує, що не всі вказані витрати відповідача відповідають критерію співмірності. Так, підготовче засідання у справі було неодноразово відкладено та/або була оголошена перерва в засіданні для надання можливості усім учасникам справи, в тому числі самому відповідачу, реалізувати процесуальні права на стадії підготовчого провадження. Тому суд ці витрати відповідача в загальній сумі 10000,00 грн для цілей їх розподілу за рахунок протилежної сторони обмежує розміром 5000,00 грн. Також суд не враховує витрати відповідача у зв`язку із участю в судовому засіданні 10.07.2025 (сума витрат 2500,00 грн), так як судове засідання цього дня не відбулось взагалі. Також суд не враховує витрати відповідача на підготовку додаткових пояснень (сума витрат 3000,00 грн), так як підготовка додаткових пояснень є правом сторони, однак не свідчить про неминучість відповідних витрат відповідача, враховуючи вже поданий відповідачем відзив у справі та інші заяви відповідача по суті справи.

Отже, розподілу за рахунок протилежної сторони підлягають витрати відповідача в загальній сумі 20500,00 грн (31000-5000-2500-3000=20500). Суд при цьому також враховує факт закриття провадження у цій справі в частині позовних вимог ТОВ «КОЕК» до ОСББ «Новосел» про стягнення 1246,32 грн основного боргу згідно з пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України внаслідок добровільного погашення відповідачем цієї частини боргу після відкриття провадження у справі, що свідчить про те, що спір в цій частині вимог виник внаслідок неправильних дій самого відповідача.

Тому, враховуючи співвідношення (пропорцію) позовних вимог, у задоволенні яких було відмовлено (19449,31 грн), до загальної суми позовних вимог у справі (20695,63 грн), стягненню з позивача підлягають витрати відповідача на професійну в загальній сумі 19265 грн (20500 х 19449,31:20695,63 = 19265).

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат відповідача на професійну правничу допомогу шляхом стягнення з позивача документально підтверджених та обґрунтованих витрат відповідача на професійну правничу допомогу в розмірі 19265 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 7, 11, 13-16, 73-80, 123, 124, 126, 129, 221, 233, 236-238, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Клопотання від 25.08.2025 Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс Новосел» про винесення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 31000 грн (вх.№7641 від 26.08.2025) задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київська обласна енергопостачальна компанія» (08132, Київська обл., Бучанський р-н, м. Вишневе, вул. Київська, 8-В, ) на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Житловий комплекс Новосел», ) 19265 (дев`ятнадцять тисяч двісті шістдесят п`ять) грн 00 коп. судових витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 29.12.2025.

Суддя О.О. Третьякова