ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 Справа № 917/1829/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засіданні Сьомкіній А.В., розглянувши справу № 917/1829/25

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "ПРОВАГРОІНВЕСТ", проспект Повітряних сил, 25, м. Київ, 03049

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ", вул. Конституції, 13, м. Полтава, 36020

про стягнення 20 351,99 грн заборгованості,

Без виклику учасників справи

встановив:

Позивач - Приватне акціонерне товариство "ПРОВАГРОІНВЕСТ" (далі - ПрАТ "ПРОВАГРОІНВЕСТ") 24.09.2025 через систему "Електронний суд" звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ" (далі - ТОВ "ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ"), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 20 351,99 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації, крім того, позивач просить стягнути з відповідача 2422,40 грн судового збору.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач має відшкодувати залишок невідшкодованих фактично понесених затрат за шкоду, заподіяну в ДТП.

Ухвалою від 29.09.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 917/1829/25 в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали; після отримання від позивача відповіді на відзив - подати до суду заперечення в строк 5 днів з дня отримання такої відповіді від позивача з урахуванням вимог ст. 167, 184 ГПК України. Встановив позивачу строк для подання відповіді на відзив з урахуванням вимог ст. 166 ГПК України - 5 днів з моменту отримання від відповідача відзиву на позов.

Копія ухвали від 29.09.2025 року, яка направлялася на офіційну адресу місцезнаходження відповідача - вул. Конституції, 13, м. Полтава, 36020 повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно із п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Таким чином, день належного вручення копії судового рішення може бути встановлений виключно з відповідної відмітки на поштовому повідомленні, або розписки про отримання копії судового рішення (зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №205/1129/19).

Таким чином, керуючись приписами п. 5 ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України суд приходить до висновку, що днем вручення відповідачу ухвали суду від 29.09.2025 року є 06.10.2025 року. Отже, суд належним чином повідомляв відповідача про розгляд справи.

Відповідач відзив на позов не надав. Встановлені строки для його подання закінчилися.

Згідно з ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Згідно із ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище приписів ч. 9 ст. 165 ГПК України та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

За ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Суд також зазначає, що з урахуванням умов воєнного стану в Україні, загальної ситуації в Україні та особливого режиму роботи суду, спрямованого на необхідності збереження життя і здоров`я суддів, працівників апарату та відвідувачів суду, суд здійснює розгляд справи №917/1478/25 у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України). Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.

12.02.2020 року між ПрАТ "СК "Провідна" (нова назва ПрАТ "ПРОВАГРОІНВЕСТ") та ОСОБА_1 був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів №06/6765189/1702/20 (далі - договір страхування), предметом страхування якого є транспортний засіб PEUGEOT 5008, д.н.з. НОМЕР_1 .

09.06.2020 року на 345-му км автодороги М-03 Київ-Харків-Довжанський водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Renault Duster д.н.з. НОМЕР_2 при виїзді з другорядної дороги не виконав вимогу дорожнього знака 2.1 "Дати дорогу", не надав переваги у русі автомобілю Peugeot 5008 д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 , який рухався по головній дорозі Київ-Харків-Довжанський М-03 зі сторони м. Полтава в сторону м. Харків, та скоїв з ним зіткнення, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження.

Відповідно до постанови Полтавського районного суду Полтавської області №545/1439/20 від 20.07.2020 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

Також вказаною постановою встановлено, що ОСОБА_2 працює інженером у ТОВ "ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ".

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом (постанова Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №909/948/18).

10.06.2020 року ОСОБА_1 звернулась до ПрАТ "СК "Провідна" із заявою № про виплату страхового відшкодування (а. с. 8).

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Peugeot 5008 д.н.з. НОМЕР_1 , проведено його огляд, про що складено акт №308386 огляду транспортного засобу від 10.06.2020 року та отримано рахунок-фактуру №КА-0000736 від 02.07.2020 року, відповідно до якого вартість ремонту ТЗ Peugeot 5008 д.н.з. НОМЕР_1 складає 147 751,99 грн (а. с. 9, 10).

17.07.2020 року ПрАТ "СК "Провідна" складено страховий акт № на суму 147 751,99 грн, виплату якої здійснено на рахунок СТО, що підтверджується платіжною інструкцією №027038 від 03.08.2020 року (а. с. 11, 12).

Як зазначає позивач та вбачається з матеріалів справи, на момент скоєння ДТП, транспортний засіб Renault Duster д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 був застрахований в ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/2499272. Позивач 05.10.2020 року звернувся до ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" із заявою про відшкодування шкоди в порядку регресу/суброгації вих. №6/АК на суму 147 751,99 грн. За наслідками розгляду вказаної заяви ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" 23.10.2020 року було здійснено виплату страхового відшкодування в межах передбачених полісом АО/2499272 ліміту відповідальності, а саме: розмір сплаченого страхового відшкодування склав 127 400,00 грн (130 000,00 грн (страхова сума) - 2 600,00 грн (франшиза).

Вказане підтверджується відповіддю на адвокатський запит вих. №/К від 26.08.2025 року (а. с. 18), копією платіжної інструкції №57399709 від 23.10.2020 року на суму 127 400,00 грн (а. с. 14) та довідкою ПрАТ "ПРОВАГРОІНВЕСТ" вих. №22-19/1528 від 22.08.2025 року (а. с. 17).

Отже, як зазначає позивач, оскільки розмір витрат останнього на виплату страхового відшкодування складає 147 751,99 грн, при цьому лімітом полісу покрито лише частину шкоди на суму 127 400,00 грн, то залишок коштів, що підлягають до стягнення з відповідача, складають 20 351,99 грн.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про наступне.

За змістом ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

У відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України Про страхування договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України Про страхування при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1191 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до ст. 108 Закону України "Про страхування" страховик, який здійснив страхову виплату за договором страхування майна, має право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки, у розмірі здійсненої страхової виплати та інших пов`язаних із нею фактичних витрат.

Якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом (ст. 1166 ЦК України).

Приписи ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлюють особливого суб`єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки, таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не є таким суб`єктом і не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Зазначений висновок узгоджується і з положеннями ч. 1 ст. 1172 ЦК України та ч. 2 ст. 1187 ЦК України.

Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до частини 6 статті 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У даному разі враховуючи те, що винуватцем ДТП є водій Renault Duster д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_2 , а його цивільно-правова відповідальність на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "СК "Арсенал Страхування" (поліс АО/2499272) позивач звернувся до страхової компанії винної особи із заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу (суброгації), яка здійснила виплату позивачу в розмірі 127 400,00 грн (в межах передбачених полісом АО/2499272 ліміту відповідальності (130 000,00 грн (страхова сума) - 2 600,00 грн (франшиза). Вказане підтверджується копією платіжної інструкції №57399709 від 23.10.2020 року на суму 127 400,00 грн (а. с. 14) та довідкою ПрАТ "ПРОВАГРОІНВЕСТ" вих. №22-19/1528 від 22.08.2025 року (а. с. 17).

Отже, у даному випадку саме відповідач має відшкодувати залишок невідшкодованих фактично понесених затрат позивача за шкоду, заподіяну в ДТП, оскільки винуватцем ДТП є ОСОБА_2 , який працював на той час інженером ТОВ "ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ".

Як встановлено судом, ТОВ "ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ" є роботодавцем водія ОСОБА_2 та власником транспортного засобу Renault Duster д.н.з. НОМЕР_3 .

Враховуючи вищенаведене, оскільки розмір витрат позивача на виплату страхового відшкодування складає 147 751,99 грн, при цьому лімітом полісу покрито лише частину шкоди на суму 127 400,00 грн (в межах передбачених полісом АО/2499272 ліміту відповідальності (130 000,00 грн (страхова сума) - 2 600,00 грн (франшиза), то залишок шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, складає 20 351,99 грн. (147 751,99 - 127 400,00), тому позовні вимоги задовольняються судом повністю.

Суд звертає увагу, що 11.01.2025 року за №255000762 на підставі рішення позачергових загальних зборів акціонерів ПрАТ "СК "Провідна" від 27.12.2024, проведено державну реєстрацією змін до відомостей про юридичну особу, зокрема змінено назву юридичної особи на ПрАТ "ПРОВАГРОІНВЕСТ".

Суд зазначає, що сама лише зміна найменування (типу) юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №925/698/16).

Здійснюючи розподіл судових витрат за наслідками розгляду справи, враховуючи вимоги статті 129 ГПК України, а також висновки суду про повне задоволення позову, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з оплатою судового збору, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача в сумі 2422,40 грн.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 232-233, 237-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОП ОІЛ СЕРВІС КОМПАНІ" (вул. Конституції, 13, м. Полтава, 36020, ) на користь Приватного акціонерного товариства "ПРОВАГРОІНВЕСТ" (проспект Повітряних Сил, буд. 25, м. Київ, 03049, ) 20 351,99 грн страхового відшкодування та 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

3. Копію рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення складено та підписано 22.12.2025 р.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О. М. Тимощенко