УХВАЛА

м. Київ

22.12.2025Справа № 910/15630/25

Суддя Н.Плотницька, розглянувши

позовну заяву Комунального некомерційного товариства "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Дніпропетровської обласної ради" (49005, місто Дніпро, площа Соборна, будинок 14, ідентифікаційний код 26136949)

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтерекспрес" (01033, місто Київ, вулиця Володимирська, будинок 69, ідентифікаційний код 33097568)

про зобов`язання вчинити дії та стягнення 126 480 грн 00 коп.

ВСТАНОВИВ:

15.12.2025 до Господарського суду міста Києва від Комунального некомерційного товариства "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Дніпропетровської обласної ради" надійшла позовна заява з вимогами до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтерекспрес":

- зобов`язання відповідача виставити (надати) рахунок (за період з дати підписання (чинності) договору до 23.04.2026);

- зобов`язання відповідача виставити (надати) акт наданих послуг позивачу за договором №139 від 24.04.2025 страхування від нещасних випадків;

- зобов`язати позивача сплатити страховий платіж (премію) за договором №139 від 24.04.2025 страхування від нещасних випадків, на підставі виставленого рахунку та акту наданих послуг, за період з дати підписання (чинності) договору до 23.04.2026;

- зобов`язати відповідача виплатити страхове відшкодування застрахованим особам позивача у повному обсязі (102 000 грн 00 коп. спадкоємцю померлої застрахованої особи, та 24 480 грн 00 коп. - іншій застрахованій особі, у зв`язку із тимчасовою втратою ним працездатності, а разом 126 480 грн 00 коп.).

Розглянувши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі в частині вимоги про зобов`язати позивача сплатити страховий платіж (премію) за договором №139 від 24.04.2025 страхування від нещасних випадків, на підставі виставленого рахунку та акту наданих послуг, за період з дати підписання (чинності) договору до 23.04.2026, на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з тим, що вимога не підлягає судовому захисту.

За змістом частини третьої статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Згідно із статтею 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У частині першій статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до статті 45 Господарського процесуального кодексу України Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами ж є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.

Гарантоване статтею 55 Конституції України та конкретизоване у інших Законах України право на судовий захист слід застосовувати, враховуючи принцип дружнього ставлення до міжнародного права (див. абзац 3 пункту 2.3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016, абзац 4 пункту 2.2 мотивувальної частини рішення цього суду від 8 вересня 2016 року № 6-рп/2016), у світлі пункту 1 статті 6 Конвенції та його інтерпретації Європейським судом з прав людини (далі також - Суд).

Елементом права на справедливий судовий розгляд є право на доступ до суду. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це право не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Такі обмеження допускаються з огляду на те, що за своїм характером право доступу до суду потребує регулювання з боку держави. Для такого регулювання Держави-учасниці Конвенції мають певну свободу розсуду, але застосовані ними обмеження не повинні звужувати чи не применшувати можливості доступу до суду в такий спосіб або настільки, що нівелюється сама сутність цього права (див. mutatis mutandis рішення у справі "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адамс ІІ проти Німеччини" ("Prince Hans-Adam II Of Liechtenstein v. Germany") від 12 липня 2001 року, заява № 42527/98, § 44).

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша і друга статті 5 Господарського процесуального кодексу України).

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки викладені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц.

Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. суд відзначає, що предметом позову не може бути встановлення обставин.

Господарський процесуальний кодекс України не передбачає можливості поєднання сторін судового процесу в одній особі, не визначає й механізму заміни останнього, оскільки положення кодексу спрямовані на вирішення спору, якого не може бути із "самим собою".

У випадку встановлення судом процесуального випадку, за якого позивачем і відповідачем у справі є фактично одна і та ж сама особа, розгляд заявленого позову в цій частині є неможливим за відсутністю спору як такого.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства. Наведена норма права підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Таким чином, ураховуючи, що заявлена позивачем вимога про зобов`язати позивача (самого себе) сплатити страховий платіж (премію) за договором №139 від 24.04.2025 страхування від нещасних випадків, на підставі виставленого рахунку та акту наданих послуг, за період з дати підписання (чинності) договору до 23.04.2026, не підлягає судовому захисту, суд відмовляє у відкритті провадження у справі в частині заявленої вимоги про вимоги на підставі пункту 1 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Виходячи з вищевикладеного та керуючись статтями 175, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Комунального некомерційного товариства "Обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф" Дніпропетровської обласної ради" до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Інтерекспрес" в частині заявленої вимоги про зобов`язати позивача (самого себе) сплатити страховий платіж (премію) за договором №139 від 24.04.2025 страхування від нещасних випадків, на підставі виставленого рахунку та акту наданих послуг, за період з дати підписання (чинності) договору до 23.04.2026.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена.

Суддя Н.Плотницька