ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2025 р. Справа№ 910/6117/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Андрієнка В.В.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025

у справі № 910/6117/25 (суддя Головіна К. І.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС»

до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»

про стягнення 59 793,81 грн.

УСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС», позивач) до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі - ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», відповідач) про стягнення страхового відшкодування в сумі 59 793,81 грн у порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП, яка сталася 06.09.2022 у м. Львові, застрахований у позивача транспортний засіб був пошкоджений, у зв`язку з чим позивач сплатив потерпілій особі страхове відшкодування на суму 85 467,15 грн. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - винуватця ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», останнє здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в сумі 25 673,34 грн. У позові, посилаючись на ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування", ПрАТ «СК «АРКС» вказало, що йому перейшло право вимоги до відповідача на всю суму відшкодованої потерпілому матеріальної шкоди в розмірі 85 467,15 грн, яку ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило не в повному обсязі, а лише на суму 25 673,34 грн, тому просило стягнути з відповідача несплачену частину страхового відшкодування в сумі 59 793,81 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у задоволені позову відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що наданий позивачем рахунок СТО, є неналежним доказом при визначенні матеріального збитку, завданого пошкодженому автомобілю, у спірних правовідносинах. Відтак сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті склала 25 673,34 грн. Вказана сума страхового відшкодування вже була сплачена відповідачем на рахунок ПрАТ «СК «АРКС», тому підстав для повторного стягнення вказаних збитків з відповідача немає.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (шляхом поштового повідомлення), звернулось з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/6117/25 скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення ухвалено судом з неповним з`ясуванням обставин справи, що мають значення для справи.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.09.2025, матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» по справі № 910/6117/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Андрієнко В.В., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/6117/25; ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України, а також встановлено сторонам у справі строк на подання відзиву на апеляційну скаргу.

07.10.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він заперечує проти вимог апеляційної скарги, просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» Оферта № 25469а2зг від 20.05.2022, укладеного між ПрАТ «СК «АРКС» (страховик) та ТОВ «Воркстиль» (страхувальник), були застраховані майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

06.09.2022 у м. Львів по пр. Червоної Калини сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого у позивача автомобіля Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

У результаті вказаної ДТП транспортному засобу марки Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_1 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику - завданий матеріальний збиток.

Постановою Сихівського районного суду м. Львова від 29.09.2022 у справі № 464/4265/22 встановлено, що ОСОБА_2 є винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн.

06.09.2022 ТОВ «Воркстиль» звернулося до ПрАТ «СК «АРКС» із заявою № 1.003.22.0014375 про страхову подію та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхового відшкодування наземного транспортного засобу.

З метою визначення пошкоджень транспортного засобу, спричинених внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем був проведений огляд вказаного автомобіля та складено протокол огляду транспортного засобу № б/н від 19.09.2022.

Згідно з рахунком СТО № від 28.09.2022 вартість відновлювального ремонту автомобіля Land Rover, р.н. НОМЕР_1 , склала 85 467,15 грн з ПДВ.

На підставі зазначеного рахунку, страхового акту № ARX3391821 від 19.10.2022 та розрахунку страхового відшкодування ПрАТ «СК «АРКС» здійснило виплату потерпілій особі страхового відшкодування в сумі 85 467,15 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 923031 від 20.10.2022.

Судом першої інстанції встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/208351995.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ «СК «АРКС»), як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Позивач звернувся до страховика винної особи - ПрАТ "СК "ПЗУ" із заявою про компенсацію страхового відшкодування на суму 85 467,15 грн., що була сплачена потерпілій особі.

05.04.2023 ПрАТ "СК "ПЗУ" здійснило виплату страхового відшкодування у сумі 25 673,34 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № від 05.04.2023, на підставі свого страхового акту № 25198/1 від 04.04.2023.

Посилаючись на те, що відповідач неповністю відшкодував спричинені його страхувальником збитки, позивач звернувся з цим позовом до суду про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в сумі 59 793,81 грн.

Відповідач заперечуючи проти задоволення вимог позову вказує, що він сплатив позивачу страхове відшкодування, розраховане на підставі висновку судового експерта № 324.23ЕД від 23.03.2024, відповідно до якого вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 25 673,34 грн, що є обґрунтованою сумою відшкодування. Також відповідач звернув увагу на те, що позивачем не долучено до матеріалів справи належних доказів фактичного виконання робіт, а наданий позивачем рахунок СТО містить завищені ціни на запасні деталі, які не потребували заміни згідно з протоколом технічного огляду та фотофіксації пошкоджень.

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

За приписами статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу.

Відповідно до статей 2, 7, 13 ГПК України основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Стаття 74 ГПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, обов`язок доказування, а отже, і подання доказів відповідно до статті 74 ГПК України, покладено саме на сторони та інших учасників судового процесу, а тому суд лише створює сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства.

Частиною четвертою статті 13 ГПК України встановлено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини 2 зазначеної статті).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом вказаної норми, за загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала.

Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України "Про страхування" (№85/96-ВР) (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

За статтею 980 ЦК України предметом договору страхування є передача страхувальником за плату ризику, пов`язаного з об`єктом страхування, страховику на умовах, визначених договором страхування або законодавством України. Об`єктом страхування можуть бути, зокрема відповідальність за заподіяну шкоду особі або її майну.

Згідно зі статтею 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Саме на забезпечення таких зобов`язань було ухвалено Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон №1961-IV), який діяв на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами.

Законом №1961-IV визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.

Згідно зі статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, а за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

За змістом вказаних норм, у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність винної особи, якій належить автомобіль Toyota, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно з Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР/208351995.

Отже, відповідач є особою, відповідальною за спричинену у дорожньо-транспортній пригоді шкоду та згідно з положеннями Закону України "Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів" він відповідає за вимогами позивача (ПрАТ «СК «АРКС»), як страховика, що виплатив страхове відшкодування за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів потерпілій особі, в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Позивач звернувся до страховика винної особи - ПрАТ "СК "ПЗУ" із заявою про компенсацію страхового відшкодування на суму 85 467,15 грн., що була сплачена потерпілій особі.

05.04.2023 ПрАТ "СК "ПЗУ" здійснило виплату страхового відшкодування у сумі 25 673,34 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № від 05.04.2023, на підставі свого страхового акту № 25198/1 від 04.04.2023.

Уважаючи, що відповідач неповністю відшкодував спричинені його страхувальником збитки, позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» невідшкодовану суму страхового відшкодування в сумі 59 793,81 грн.

Згідно з п. 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Виходячи з вимог ч.ч. 2, 3 ст. 22, ст. 1166 та ч. 2 ст. 1192 ЦК України, розмір реальних збитків не може бути меншим реальної вартості робіт виконаних або таких, які особа, яка зазнала збитків, мусить виконати з метою відновлення пошкодженої речі, що відповідає загальному правилу відшкодування збитків в повному обсязі.

Відповідно до статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Разом з тим відповідно до п. 34.4 ст. 34 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком, МТСБУ та потерпілими можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.07.2018 по справі № 924/675/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт.

Установлено, що позивач визначив суму страхового відшкодування на підставі рахунку СТО № від 28.09.2022, складеного ТОВ «Джі Ел Ар Львів», згідно з яким розмір матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого автомобіля, склала 85 467,15 грн з ПДВ.

Водночас матеріали справи свідчать, що з метою визначення розміру вартості відновлювального ремонту відповідачем (ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») було замовлене проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_1 , за результатами якого складено висновок експерта № 324.23ЕД від 24.03.2023.

Відповідно до висновку експерта № 324.23ЕД від 24.03.2023 вартість відновлювального ремонту із врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля Land Rover, р. н. НОМЕР_1 , пошкодженого в ДТП 06.09.2022, становить 25 673,34 грн.

Указаний висновок експерта щодо відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля від № 324.23ЕД від 24.03.2023, наданий відповідачем, суд вважає належним та вірогідним доказом у справі, за допомогою якого можна встановити реальну вартість відновлювального ремонту автомобіля Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів.

Також відповідно до ремонтної калькуляції «Аудатекс» № 25198 від 06.09.2022 вартість відновлювального ремонту автомобіля Land Rover, реєстраційний номер НОМЕР_1 склала 25 673,34 грн.

З іншого боку, оцінюючи наданий позивачем рахунок СТО ТОВ «Джі Ер Ар Львів» № від 28.09.2022, суд враховує, що він:

- не є доказом фактичного виконання робіт (актом виконаних робіт);

- за висновком експерта Картавого Ю.О. містить завищені ціни на запасні деталі, які не потребували заміни згідно з протоколом технічного огляду КТЗ від 19.09.2022 та знімків фотофіксації пошкоджень, зокрема - заміна скла дверей багажника на суму 2 520,00 грн; заміна та фарбування дверей на загальну суму 9 720,00 грн; двічі зазначено заміну накладки бамперу заднього з різними цінами на 4 041,00 грн та 6 192,42 грн; вказано необхідність купівлі комплекту приклеювання лобового скла на суму 2 039,00 грн.

- враховано вартість послуг складання кошторису на 1 800,00 грн, який відсутній у матеріалах справи.

При цьому із протоколу технічного огляду від 19.09.2022, складеного представником позивача та представником власника КТЗ Наконечною О.М., вбачається, що він містить лише 4 пошкодження автомобіля за наслідками страхової події 06.09.2022.

Отже наданий позивачем рахунок СТО № від 28.09.2022, складений ТОВ «Джі Ел Ар Львів», суд вважає неналежним доказом при визначенні матеріального збитку, завданого пошкодженому автомобілю, у спірних правовідносинах.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що розмір шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, доведений відповідачем у розмірі 25 673,34 грн.

Згідно з Полісом страхування цивільно-правової відповідальності винної особи № № ЕР/208351995ліміт відповідальності страховика перед страхувальником за шкоду майну становить 130 000,00 грн., а франшиза - 0,00 грн. Відтак сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті за склала 25 673,34 грн.

Також колегія суддів зауважує, що вказана сума страхового відшкодування вже була сплачена відповідачем на рахунок ПрАТ «СК «АРКС», тому підстав для повторного стягнення вказаних збитків з відповідача немає.

Враховуючи наведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про відсутність підстав для задоволення позову.

Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, слід зазначити, що іншим доводам апелянта оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/6117/25 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/6117/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/6117/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору покласти на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС».

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Андрієнко

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов