РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.12.2025Справа № 910/9771/24 (910/4827/25)

Господарський суд міста Києва у складі судді Стасюка С.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного підприємства "Ромтрансоіл" (42001, Сумська обл., м. Ромни, вул. Героїв Роменщини, 57)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Континенталь Трейд" (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, будинок 17Е, нежитлове приміщення 501; ідентифікаційний код 44125251)

про стягнення 1 433 489, 44 грн

в межах справи №910/9771/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Гран-Прі-Ойл" (49020, обл. Дніпропетровська, м. Дніпро, вул. Барикадна, будинок 1-А, офіс 324; ідентифікаційний код 42413957)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Континенталь Трейд" (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, будинок 17Е, нежитлове приміщення 501; ідентифікаційний код 44125251)

про банкрутство

Без виклику представників учасників справи

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції позивача

В обґрунтування заявленого позову позивач вказує, що 14.12.2023 було укладено договір поставки нафтопродуктів № 557/12/2023. Відповідно до умов договору ПП "Ромтрансоіл" здійснило оплату кожної замовленої партії товару, що підтверджується накладними № 279 від 11.06.2024 на відвантаження 30 320 літрів дизельного пального та № 283 від 13.06.2024 на відвантаження 30 000 літрів дизельного пального на загальну суму 2 442 000,00 грн. Проте, ТОВ "Континенталь Трейд" здійснив часткову поставку товару у кількості 30 320 літрів на суму 1 234 024,00 грн, що підтверджується накладною № 3730 від 14.06.2024, але не здійснив поставку на суму 1 152 681,80 грн, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість за договором.

2. Стислий виклад позиції відповідача

Відповідач своїм правом не скористався, у визначений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав.

3. Процесуальні дії у справі

У провадженні Господарського суду міста Києва на стадії процедури розпорядження майном боржника, введеної ухвалою від 24.09.2024 перебуває справа № 910/9771/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Континенталь Трейд".

Приватне підприємство "Ромтрансоіл" звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Континенталь Трейд про стягнення заборгованості за договором поставки в розмірі 1 433 489, 44 грн, з яких: 1 234 024, 00 грн - основний борг, 168 484, 59 грн - інфляційні втрати, 30 980, 85 грн - штрафні санкції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 позовну заяву Приватного підприємства "Ромтрансоіл" передано для розгляду в межах справи № 910/9771/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Континенталь Трейд".

Матеріали судової справи № 910/9771/24 (910/4827/25) передано на розгляд раніше визначеному складу суду судді Стасюку С.В.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно наявних в матеріалах справи довідок про доставку електронного документа до електронного кабінету відповідача, а саме, ухвала від 28.05.2025 доставлена 02.06.2025.

За приписами ч. 8 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Таким чином, приймаючи до уваги, що сторони повідомлені про відкриття провадження у справі належним чином, а матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

14.12.2023 між Приватним підприємством "Ромтрансоіл" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Континенталь Трейд" (постачальник) укладено договір поставки нафтопродуктів № 557/12/2023, відповідно до якого постачальник зобов`язується передати нафтопродукти у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар у визначені договором строки та повністю оплатити його вартість (п. 1.1 договору).

Згідно п. 3.5 договору покупець зобов`язаний здійснити повну попередню (авансову) оплату ціни (вартості) кожної партії товару.

Відповідно до п. 3.6 договору покупець зобов`язаний здійснити оплату кожної замовленої партії товару на підставі рахунку-фактури, виставленого постачальником.

На виконання умов договору позивач на підставі рахунку № 1211 від 21.05.2024 цього дня здійснив два платежі на загальну суму 2 442 000,00 грн.

Згідно рахунку № 1211 від 21.05.2024 відповідач повинен був відвантажити 60 000,00 літрів дизельного пального.

У відповідності до п. 2.7 товар поставляється партіями згідно заявок покупця на постачання партії товару.

11.06.2024 позивач сформував та надав відповідачеві замовлення № 279 на відвантаження 30 320,00 літрів дизельного пального зі строком відвантаження 12.06.2024.

13.06.2024 позивач сформував та надав відповідачеві замовлення № 283 на відвантаження 30 000,00 літрів дизельного пального зі строком відвантаження 13.06.2024.

Відповідач частково здійснив поставку товару у кількості 30 320,00 літрів на суму 1 234 024,00 грн, що підтверджується накладною № 3730 від 14.06.2024.

Однак, як зазначає позивач, відповідач не здійснив поставку пального на суму 1 152 681,80 грн, що додатково підтверджується актом звіряння від 30.06.2024.

Таким чином позивач вказує, що станом на 17.04.2025 відповідач свої зобов`язання за договором в повному обсязі так і не виконав, товар з невідомих причин ТОВ "Континенталь Трейд" відвантажено не було, попередню оплату за непоставлений товар не повернув.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд прийшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання, в тому числі Глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

У ст. 663 Цивільного кодексу України вказано, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Наразі, обставини невиконання відповідачем свого обов`язку з поставки попередньо оплаченого позивачем товару в повному обсязі й неповернення частини суми попередньої оплати і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Частинами 1, 2 ст. 693 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права можна зробити висновок, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

При цьому, можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 05.06.2018 по справі № 904/8972/17.

У цьому зв`язку, позивачем обрано такий варіант поведінки як повернення суми попередньої оплати товару.

До того ж, відповідно до частини першої статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України є частиною національного законодавства України.

Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

В статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття «майно», а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, відсутність дій відповідача щодо поставки товару в повному обсязі, надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти попередньої оплати. Неповернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії" (п.74), "Пономарьов проти України" (п. 43), "Агрокомплекс проти України" (п. 166). Аналогічну правову позицію також було висловлено Верховним Судом у постановах від 07.02.2018 по справі № 910/5444/17, від 30.10.2018 по справі № 917/63/18.

Судом встановлено, що позивач на виконання умов договору поставки на підставі рахунку № 1211 від 21.05.2024 здійснив два платежі на загальну суму 2 442 000,00 грн.

Водночас, відповідачем було поставлено позивачу товар у кількості 30 320 літрів на суму 1 234 024,00 грн.

Таким чином, доводи позивача про те, що відповідачем так і не було здійснено поставку товару в повному обсязі за договором № 557/12/2023 від 14.12.2023, є такими, що належним чином підтверджуються матеріалами справи.

Натомість, всупереч наведеного вище, відповідачем обставин поставки позивачу попередньо оплаченого товару чи повернення суми попередньої оплати доведено не було.

При цьому, звертаючись до суду з даним позовом позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки № 557/12/2023 від 14.12.2023 у сумі 1 234 024,00 грн. - сума боргу.

Однак, як встановлено судом, на виконання умов договору позивачем було сплачено відповідачу 2 442 000,00 грн, а відповідачем було поставлено товар лише на суму 1 234 024,00 грн, різниця між якими становить 1 207 976,00 грн. Відтак, вимоги позивача щодо стягнення основного боргу підлягають частковому задоволенню.

Що стосується нарахування позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем договірних зобов`язань 168 484,59 грн інфляційне збільшення та 30 980,85 грн штрафні санкції, то суд вказує наступне.

Разом з тим, у позовній заяві позивачем зазначено, що розрахунки інфляційних втрат та 3% річних надані до додатку до позову.

Натомість, судом встановлено, що до додатків до позову позивачем не надано розрахунків інфляційних втрат та 3% річних, що у свою чергу позбавляє суд можливості здійснити перевірку та встановити правильність здійснених позивачем нарахувань. У зв`язку з чим, вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та штрафних санкцій не підлягають задоволенню.

Частинами 1-2 ст. 74 ГПК України унормовано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частин 1-3 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Таким чином, суд вважає, що позов в частині стягнення 168 484,59 грн інфляційного збільшення та 30 980,85 грн штрафних санкцій задоволенню не підлягає, адже позивачем не надано суду детальний розрахунок вказаних сум, що позбавляє суд можливості встановити правильність таких нарахувань.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Отже, з огляду на викладене вище, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1 207 976,00 грн заборгованості за договором поставки № 557/12/2023 від 14.12.2023.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Приватного підприємства "Ромтрансоіл" задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Континенталь Трейд" (04052, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 17Е, нежитлове приміщення 501, ідентифікаційний код 44125251) на користь Приватного підприємства "Ромтрансоіл" (42001, Сумська обл., м. Ромни, вул. Героїв Роменщини, 57, ідентифікаційний код 37430787) заборгованість в сумі 1 207 976 (один мільйон двісті сім тисяч дев`ятсот сімдесят шість) грн 00 коп. та судовий збір в розмірі 18 119 (вісімнадцять тисяч сто дев`ятнадцять) грн 64 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 24.12.2025.

Суддя Сергій СТАСЮК