ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2025 р. Справа №926/536/25

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу приватного підприємства "Н-Транс", б/н від 30.06.2025

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.06.2025, суддя Ярошенко В.П., м. Чернівці, повний текст рішення складено 09.06.2025

у справі № 926/536/25

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс"

до відповідача приватного підприємства "Н-Транс"

про стягнення заборгованості в розмірі 718,87 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до приватного підприємства "Н-Транс" про стягнення заборгованості за Договором № КОМ28493/21 від 01.06.2021 на загальну суму 718,87 грн, яка складається з: 376,88 грн.-основна заборгованість, 175,20 грн.-інфляційні втрати, 166,79 грн.-15% річних.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що первісним кредитором за період з 01.01.2022 по 30.07.2024 належним чином виконано зобов`язання перед відповідачем на загальну суму 449,84 грн.

Однак, відповідач не виконав свої зобов`язання в повному обсязі сплативши позивачу тільки 72,96 грн. за період з 01.01.2022 по 30.07.2024.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 04.06.2025 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з приватного товариства "Н-Транс" на користь товариства з обмежено відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" заборгованість в розмірі 718,87 грн, яка складається: 376,88 грн. основна заборгованість, 175,20 грн інфляційні втрати, 15% річних 166,79 грн, а також компенсацію витрат по сплаті судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Рішення суду обґрунтовано тим, що між товариством з обмеженою відповідальністю «І Інвест 2019» (колишнє найменування - ТОВ «е-Кард ЮА») та приватним підприємством «Н-Транс» укладено договір комісії № КОМ 28493/21 від 01.06.2021, на підставі якого первісним кредитором у період з 01.01.2022 по 30.07.2024 належним чином виконано зобов`язання на загальну суму 449,84 грн.

Відповідачем здійснено часткову оплату в розмірі 72,96 грн, у зв`язку з чим заборгованість за договором становить 376,88 грн. Право вимоги за договором № КОМ 28493/21 було передано позивачу - ТОВ «Юридична фірма «Вокс Лекс» на підставі договору відступлення права вимоги № 112-55 від 30.07.2024.

Суд зробив висновок про те, що позивачем правомірно здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 175,20 грн та 15% річних у сумі 166,79 грн відповідно до умов договору та вимог статті 625 Цивільного кодексу України. Розрахунки перевірені судом, здійснені арифметично та методологічно правильно, відповідачем не спростовані.

Таким чином, загальна сума заборгованості станом на 12.02.2025 становить 718,87 грн, а позовні вимоги - є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи

01.07.2025 до Західного апеляційного господарського суду через систему "Електронний суд" надійшла апеляційна скарга приватного підприємства "Н-Транс" б/н від 30.06.2025 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.06.2025 у справі №926/536/25.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення суду першої інстанції винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, без належного з`ясування фактичних обставин справи.

Суд, на переконання апелянта, не врахував, що відповідач не отримував від позивача (ТОВ "Юридична фірма "Вокс Лекс") жодних послуг, а інформацію про зміну кредитора (відступлення права вимоги від ТОВ "е-Кард ЮА") йому не було надано. Умовами договору така передача прав без згоди ПП «Н-ТРАНС» не передбачена. Тобто, для укладення між первісним кредитором та позивачем (за первісним позовом) ТОВ «Юридична фірма «Вокс Лекс» Договору №112-55 про відступлення права вимоги від 30 липня 2024 року первісний кредитор мав отримати письмову згоду від ПП «Н-ТРАНС» на укладення такого договору. Нарахування заборгованості у розмірі 718,87 грн. є необґрунтованим, оскільки станом на 31.12.2021 між сторонами існувала переплата. Документи, на які посилається позивач, були направлені вже після початку бойових дій, тому не могли бути своєчасно розглянуті.

Щодо повернення зустрічної позовної заяви, відповідач вказує наступне. Дійсно позивачем приватним підприємством «Н-ТРАНС» подано зустрічну позовну заяву із пропуском встановленого судом п`ятнадцятиденного строку із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Проте разом із зустрічною позовною заявою позивачем було подано клопотання про поновлення пропущеного строку. Із матеріалів справи вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі була направлена 21 лютого 2025 року на офіційну електронну пошту позивача. Так, на електронну пошту директора Подольного І.В. надійшло повідомлення про те, що в провадженні Господарського суду Чернівецької області слухається господарська справа № 926/536/25 за позовом ТОВ «Юридична фірма «ВОКС ЛЕКС» до відповідача ПП «Н-Транс», про стягнення заборгованості в розмірі 718,87грн. Із зазначеним повідомленням директор ПП «Н-ТРАНС» - Подольний І.В. ознайомився орієнтовно на початку квітня 2025 року, оскільки у нього був втрачений доступ до електронної пошти.

Суд не врахував, що ПП «Н-ТРАНС» з 24.02.2022 фактично припинило діяльність у м. Маріуполь у зв`язку з військовою агресією російської федерації, внаслідок чого було втрачено доступ до всієї первинної документації. Це унеможливило своєчасне реагування на позов та подання зустрічної позовної заяви. Попри подане клопотання про поновлення строку, суд безпідставно повернув зустрічний позов, чим порушив право відповідача на захист.

11 квітня 2025 року директор ПП «Н-ТРАНС»- Подольний І.В. з`явився до Господарського суду Чернівецької області, де йому вперше було вручено копію позовної заяви з додатками по господарській справі № 926/536/25 та він ознайомився з її змістом.

Отже, оскаржуване рішення є передчасним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Позивач своїм правом, передбаченим ч.1 ст. 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу не подав.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025 справу №926/536/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г..

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.07.2025 з підстав, що визначені ч. 2 ст. 260 ГПК України апеляційну скаргу приватного підприємства "Н-Транс" б/н від 30.06.2025 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.06.2025 у справі №926/536/25 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою приватного підприємства "Н-Транс" б/н від 30.06.2025 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.06.2025 у справі №926/536/25 та постановлено здійснювати розгляд справи №926/536/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

Між товариством з обмеженою відповідальністю "І Інвест 2019" (найменування до 27.04.2024 - товариство з обмеженою відповідальністю "е-Кард ЮА") (надалі первісний кредитор) та приватним підприємством "Н-Транс" (надалі за текстом "Відповідач") укладено Договір №КОМ 28493/21 від 01.06.2021 року (надалі Договір)

Згідно з пунктом 1.1. Договору Первісний кредитор, як Комісіонер зобов`язується за дорученням відповідача, як Комітента, за винагороду, від свого імені, але за рахунок Комітента організувати придбання Комітентом в E100 Baltia OU, Nordic Sales OU, AS VIADA Baltija, E100 Power Max Sp. z.o.o., E100 International Trade Sp. z.o.o., UAB "Europiniu korteliu servisas", SIA E100 LV, E100 LT, Baltia Trading Company OU та в інших учасників системи Е100 Товарів та Послуг в Мережі станцій Системи E100, з використанням Карток, для забезпечення обслуговування автотранспортних засобів Комітента за межами митної території України.

Первісним кредитором за період з 01.01.2022 по 30.07.2024 належним чином виконано зобов`язання перед Відповідачем на загальну суму 449,84 грн.

У відповідності до пункту 3.2. Договору, оплата вартості Товарів та/або Послуг, WEB послуг отриманих Комітентом, комісійної винагороди, а також вартість понесених витрат Комісіонера, пов`язаних з виконанням цього Договору здійснюється на підставі рахунку на оплату, протягом розрахункового періоду, але не пізніше 15 (п`ятнадцяти) календарних днів з моменту видачі Комісіонером рахунку на оплату.

Розділом "Терміни, які використовуються в даному Договорі" визначено, що "Розрахунковий період проміжок часу, протягом якого Комітент здійснює Угоди з використанням Карток, а Комісіонер веде облік цих Угод. Даним договором встановлюється 2 розрахункових періоди: перший - з 1 числа по 15 число поточного місяця, та другий - з 16 числа по останній день місяця".

Пунктом 2.8. договору визначено, що сторони можуть вести документообіг первинних облікових документів за даним договором, в тому числі звітів комісіонера, рахунків на оплату, актів наданих послуг, видаткових накладних, актів прийому передачі товару, актів прийому передачі послуг, специфікацій (додатків), актів звірки взаєморозрахунків та інших первинних облікових документів, що фіксують здійснення господарських операцій за даним Договором, та застосовуються у бухгалтерському обліку в електронній формі.

Первинні облікові документи, складені в електронній формі з дотриманням вимог чинного законодавства України про електронні документи та електронний документообіг, визнаються сторонами як оригінали.

Отже, для оплати виконаних первісним кредитором перед відповідачем зобов`язань, Первісним кредитором з використанням програмної продукції у вигляді онлайн сервісу електронного документообігу "вчасно", з накладення електронного цифрового підпису, направлено відповідачу наступні рахунки на оплату (копії додаються): № 58110 від 15.01.2022 р. на суму 72,96 грн. № 61225 від 31.01.2022 р. на суму 224,23 грн. № 66303 від 15.02.2022 р. на суму 152,65 грн.

Відповідачем, в свою чергу, за період з 01.01.2022 по 30.07.2024, здійснено часткову оплату на загальну суму: 72,96 грн.

Таким чином, станом на дату написання цієї позовної заяви заборгованість відповідача перед первісним кредитором за договором складає: 376,88 грн.

Враховуючи, що відповідач отримав направлені первісним кредитором документи з використанням системи електронного документообігу "вчасно", - відповідач в повній мірі повідомлений про існування заборгованості перед первісним кредитором, однак уникає свого зобов`язання.

Відповідно до пункту 4.3.8. Комітент зобов`язаний підписувати та повертати документи вказані в п. 4.1.3. (Специфікацію, Рахунки на оплату з деталізованими розшифруваннями, Видаткові накладні, Акти прийому-передачі товарів, Звіти комісіонера, Акти наданих послуг, акт звірки взаєморозрахунків) цього Договору Комісіонеру протягом 10 робочих днів з моменту їх отримання від Комісіонера. Якщо після спливу терміну вказаного в п. 4.3.8. Комітент не поверне підписаними оригінали документів вказані в п. 4.1.3. та не висуне письмові заперечення щодо даних, та не надасть докази некоректності вказаних документів, документи вважаються вірними, прийнятими Комітентом та Комітент згідний з вказаною в них інформацією (кількістю, вартістю отриманих товарів та/або послуг), аналогічна норма, щодо звіту комісіонера міститься в частині 2 статті 1022 ЦК України. Сторони погодили що для цілей цього договору дата отримання Комітентом документів вказаних в п. 4.1.3. Договору при направленні таких документів до Комітента засобами електронного зв`язку/за допомогою електронного документообігу вважається такою що збігається з датою відправки таких документів Комісіонером (пункт 4.1.3. Договору).

Враховуючи, що до первісного кредитора не надходили письмові заперечення від відповідача, щодо направлених йому документів, документи вважаються вірними, прийнятими та відповідач згідний з вказаною в них інформацією.

В подальшому, між товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" (надалі за текстом - "Позивач") та первісним кредитором укладено договір № 112-55 про відступлення права вимоги від 30 липня 2024 (далі договір відступлення № 112-55).

Згідно з пунктом 1.1. Договору відступлення № 112-55: "1.1. Первісний кредитор передає належні йому права вимоги згідно з Договором № КОМ 28493/21 від 01.06.2021 року (надалі "Основний Договір"), укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю "І Інвест 2019" (найменування товариства до 27 квітня 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю "е-Кард юа") та приватного товариства "Н-Транс" (, надалі "Боржник"), а Новий кредитор приймає право вимоги, що належне Первісному кредитору за Основним Договором". Таким чином, за умовами Договору відступлення № 112-55, до Позивача від Первісного кредитора відійшло право вимоги до Відповідача за Договором № КОМ 28493/21 від 01.06.2021 року (надалі Договір). Таким чином, за умовами договору відступлення № 112-58, до позивача від первісного кредитора відійшло право вимоги до відповідача за договором №КОМ 28526/21 від 01.06.2021 (надалі Договір).

Відповідачем були порушені умови договору та положень чинного законодавства України в частині розрахунків, що є його обов`язком відповідно до пункту 4.3. договору та вимог чинного законодавства України.

Станом на 12.02.2025, загальна сума заборгованості відповідача за договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ятнадцять відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення становить 718,87 грн, з яких: 376,88 грн (сума боргу), 175,20 грн (інфляційне збільшення) та 166,79 грн (15% річних).

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.06.2025 у цій справі оскаржується відповідачем в повному обсязі.

Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за Договором №КОМ28493/21 від 01.06.2021 на загальну суму 718,87 грн, яка складається з: 376,88 грн.-основна заборгованість, 175,20 грн. - інфляційні втрати, 166,79 грн.-15% річних.

Щодо аргументу скаржника про повернення зустрічної позовної заяви, Західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виходячи з норм статей 55, 129 Конституції України, застосування та користування правами на судовий захист здійснюється у випадках та в порядку, встановлених законом.

Тобто, реалізація конституційного права, зокрема на судовий захист, ставиться у залежність від положень процесуального закону, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

Отже, право на пред`явлення зустрічної позовної заяви не є абсолютним. Подаючи зустрічну позовну заяву заявник повинен дотримуватись вимог Господарського процесуального кодексу України щодо її подання.

Відповідно до частин першої, другої та четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частиною першою статті 46 Господарського процесуального кодексу України сторони користуються рівними процесуальними правами.

У пункті 3 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив право відповідача подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Такий строк встановлений у частині першій статті 180 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Відповідно до частини восьмої статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Отже, суд встановлює строк для подачі відзиву на позов в межах граничного строку - 15 днів з дня вручення ухвали.

Згідно з частиною першою статті 116 Господарського процесуального кодексу України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, обрахування строку на подання відзиву на позов починається відповідно для кожного учасника справи з наступного дня після дати отримання ним ухвали місцевого господарського суду про відкриття провадження у справі.

Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки (пункт 6 частини другої статті 42 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на викладене, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії. Подібна правова позиція Верховного Суду викладена, зокрема у постановах від 22 серпня 2025 року у справі № 918/289/25, від 27 серпня 2025 року у справі № 927/50/25.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 21.02.2025, якою було відкрито провадження у справі, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Зазначену ухвалу суду отримано відповідачем 21.02.2025, що підтверджується повідомленням про доставку копії Ухвали на офіційну електронну адресу приватного підприємства "Н-Транс" , з відміткою: документ доставлено до електронної скриньки - 21.02.2025. Вказане повідомлення формується автоматично через автоматизовану систему діловодства суду.

Отже, строк на подання відзиву/зустрічної позовної заяви встановлений до 08.03.2025.

Зустрічна позовна заява подана до суду лише 15.05.2025, тобто із значним пропуском строку, встановленого частиною першою статті 180 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вказує апелянт, із ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 21.02.2025 про відкриття провадження у справі директор ПП «Н-ТРАНС» - Подольний І.В. ознайомився орієнтовно на початку квітня 2025 року, оскільки у нього був втрачений доступ до електронної пошти.

Також зазначає, що 11 квітня 2025 року директор ПП «Н-ТРАНС»- Подольний І.В. з`явився до Господарського суду Чернівецької області, де йому вперше було вручено копію позовної заяви з додатками в господарській справі № 926/536/25 та він ознайомився з її змістом.

Відповідно до матеріалів справи, аркушу 7 тому 1 позивачем скеровано позовну заяву за місцезнаходженням відповідача, а тому відповідачу було відомо про наявність спору у Господарському суді Чернівецької області у справі №926/536/25.

З огляду на наведене, Західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що Господарський суд Чернівецької області правомірно повернув зустрічну позовну заяву.

Одним із доводів апеляційної скарги є те, що первісний кредитор мав отримати письмову згоду від ПП «Н-ТРАНС» на укладення договору між первісним кредитором та позивачем (за первісним позовом) ТОВ "Юридична фірма "Вокс Лекс" Договору №112-55 про відступлення права вимоги від 30 липня 2024 року.

З цього приводу Західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 510 ЦК України сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За положеннями ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Колегія суддів зазначає, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів (постанова Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №910/9828/17, постанова Верховного Суду від 22.01.2025 у справі № 756/15736/18).

За висновком Верховного Суду, викладеного у постановах від 13.03.2019 у справі №905/635/18 та від 09.08.2023 у справі №756/15627/21 у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Отже, зважаючи на вищевикладене заміна кредитора у зобов`язанні не потребує згоди боржника.

Статтями 15,16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

У відповідності з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства; сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами; сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь - якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України).

Згідно з ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною, що передбачено в ч. 1 ст. 642 ЦК України.

Зміст та умови договору, аналіз правовідносин свідчать, про те, що за своєю юридичною природою між сторонами укладений договір комісії.

Згідно із ст. 1011 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента.

Отже, за умовами укладеного договору комісії первісний кредитор, як комісіонер зобов`язався за дорученням відповідача, як комітента, за винагороду, від свого імені, але за рахунок комітента організувати в E100 Baltia OU, Nordic Sales OU, AS VIADA Baltija, E100 Power Max Sp. z.o.o., E100 International Trade Sp. z.o.o., UAB "Europiniu korteliu servisas", SIA E100 LV, E100 LT, Baltia Trading Company OU та в інших учасників системи Е100 Товарів та Послуг в Мережі станцій Системи E100, з використанням Карток, для забезпечення обслуговування автотранспортних засобів Комітента за межами митної території України.

Судами встановлено, що первісним кредитором з 01.01.2022 по 30.07.2024 належним чином виконано зобов`язання перед відповідачем на загальну суму 449,84 грн.

В подальшому, між товариством з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" та первісним кредитором укладено договір № 112-55 про відступлення права вимоги від 30 липня 2024.

Таким чином, за умовами договору відступлення №112-55, до позивача від первісного кредитора відійшло право вимоги до відповідача за договором №КОМ 28493/21 від 01.06.2021 (надалі Договір).

Відповідно до ст.629 ЦК України, Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ч. 1 до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином суди установили, що станом на час вирішення спору відповідач заборгував позивачу 718,87 грн, чим порушив взяті на себе зобов`язання та положення статті 526 ЦК України у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення основного боргу є правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Комітентом свого обов`язку з оплати Товарів та Послуг на підставі рахунків на оплату, у встановлені Договором строки, Комітент зобов`язаний сплатити суму боргу згідно рахунку на оплату з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також п`ятнадцять відсотків річних від простроченої суми за весь період прострочення, починаючи з дня, наступного за днем, в який фактично повинна була надійти оплата.

У зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язань позивачем нараховано інфляційні втрати у сумі 175,20 грн за період з 01.01.2022 по 12.02.2025 та 15 % річних у сумі 166,79 грн. Перевіривши подані розрахунки, апеляційний суд встановив, що вони здійснені арифметично та методологічно правильно і підлягають задоволенню. Розрахунки перевірені судами з використанням калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій на сайті ЛІГА:ЗАКОН.

За таких обставин, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано задоволив позовні вимоги та стягнув з приватного підприємства "Н-Транс" заборгованості за Договором № КОМ28493/21 від 01.06.2021 на загальну суму 718,87 грн., яка складається з: 376,88 грн. - основна заборгованість, 175,20 грн. - інфляційні втрати, 166,79 грн.-15% річних.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження, а заперечення позивача були підтвердженні дослідженими матеріалами справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.06.2025 у цій справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи, викладені в апеляційній скарзі, та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Судові витрати

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу приватного підприємства "Н-Транс", б/н від 30.06.2025- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 04.06.2025 у справі №926/536/25-залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.