ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р. Справа№ 910/17392/21 (761/39520/21)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Отрюха Б.В.

Сотнікова С.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

представники учасників справи в судове засідання не з`явились

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 року

у справі №910/17392/21(761/39520/21) (суддя Яковенко А.В.)

за позовом ОСОБА_2

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Оптимум Фактор"

2. ОСОБА_1

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів:

1. ОСОБА_3

2.Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

Стрельченко Олена Володимирівна

про визнання недійсними договорів та витребування майна з чужого незаконного володіння

в межах справи №910/17392/21

за заявою ОСОБА_2

про неплатоспроможність

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 року у справі №910/17392/21(761/39520/21) задоволено заяви ОСОБА_4 та керуючого реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_4 арбітражного керуючого Вегери А.А. про заміну позивача його правонаступником, замінено позивача ОСОБА_2 його правонаступником - ОСОБА_4 , матеріали справи №910/17392/21(761/39520/21) передано для розгляду в межах справи №910/6428/24 про неплатоспроможність ОСОБА_4 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 року у справі №910/17392/21(761/39520/21) та закрити провадження у справі №910/17392/21(761/39520/21).

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Остапенко О.М., судді: Сотніков С.В., Отрюх Б.В.

Ухвалою суду від 28.10.2025 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі №910/17392/21(761/39520/21), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/17392/21 (761/39520/21).

06.11.2025 супровідним листом Господарського суду міста Києва №910/17392/21(761/39520/21)/6451/25 від 04.11.2025 витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 11.11.2025 поновлено скаржнику строк для подання апеляційної скарги, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі №910/17392/21(761/39520/21), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 04.12.2025 за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.12.2025 оголошено у справі перерву до 18.12.2025 на підставі положень ст. 216 ГПК України.

15.12.2025 року через систему "Електронний суд" від представника ОСОБА_1 адвоката Хоменка В.О. надійшло клопотання про участь у судовому засіданні 18.12.2025 року та всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції за допомогою власних технічних засобів, за наслідками розгляду якого ухвалою суду від 15.12.2025 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено.

Представники сторін в судове засідання 18.12.2025 року не з`явились, причини неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

У відповідності до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

18.12.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови Північного апеляційного господарського суду у даній справі.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 року у даній справі - залишити без змін, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У відповідності до вимог ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2021 року ОСОБА_2 звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до ТОВ "Оптимум Фактор" про визнання недійсними договорів та витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 09.11.2021 відкрито провадження у справі №761/39520/21 та призначено її до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 року відкрито провадження у справі №910/17392/21 про неплатоспроможність ОСОБА_2 , у зв`язку із чим ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.07.2022 року, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 26.12.2022 року, справу №761/39520/21 передано на розгляд до Господарського суду міста Києва.

09.05.2024 року до Господарського суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_4 про залучення її як правонаступника позивача ОСОБА_2 , яке мотивовано смертю останнього.

19.09.2024 року та 27.11.2024 року (повторно) до Господарського суду міста Києва надійшли клопотання ОСОБА_4 про залучення її як правонаступника позивача ОСОБА_2 та про передачу даної справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/6428/24 про неплатоспроможність ОСОБА_4 .

06.12.2024 року ОСОБА_4 звернулась до суду з клопотанням про відкриття провадження у справі №910/17392/21(761/39520/21), залучення її як правонаступника позивача ОСОБА_2 та передачу даної справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/6428/24 про неплатоспроможність ОСОБА_4

19.02.2025 року керуючий реалізацією майна боржника ОСОБА_4 арбітражний керуючий Вегера А.А. звернувся до Господарського суду міста Києва з аналогічним клопотанням про відкриття провадження у справі №910/17392/21(761/39520/21), залучення ОСОБА_4 як правонаступника позивача ОСОБА_2 та передачу даної справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/6428/24 про неплатоспроможність ОСОБА_4 .

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.05.2025 року прийнято справу №910/17392/21(761/39520/21) до провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

30.05.2025 року керуючий реалізацією майна боржника ОСОБА_4 арбітражний керуючий Вегера А.А. звернувся до Господарського суду міста Києва з клопотанням про залучення ОСОБА_4 як правонаступника позивача ОСОБА_2 та передачу даної справи за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/6428/24 про неплатоспроможність ОСОБА_4 .

За наслідками розгляду вищевказаних клопотань ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 року у справі №910/17392/21(761/39520/21) задоволено заяви ОСОБА_4 та керуючого реалізацією майна фізичної особи ОСОБА_4 арбітражного керуючого Вегери А.А. про заміну позивача його правонаступником, замінено позивача ОСОБА_2 його правонаступником - ОСОБА_4 , справу №910/17392/21(761/39520/21) передано для розгляду в межах справи №910/6428/24 про неплатоспроможність ОСОБА_4 .

Приймаючи дану ухвалу суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для заміни позивача правонаступником - ОСОБА_4 , відносно якої також здійснюється провадження про неплатоспроможність.

ОСОБА_1 з даною ухвалою суду першої інстанції не погоджується та в поданій апеляційній скарзі зазначає, що вона постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

За твердженнями скаржника, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про закриття провадження у справі, оскільки:

- станом на дату відкриття спадщини власником квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , був ОСОБА_1 , а тому спадщина не поширюється на вказану квартиру, яка перебувала у власності не спадкодавця, відповідно не відбулось переходу прав на вказану квартиру від ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , тобто, відсутній факт правонаступництва;

- ОСОБА_4 не надала свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, а тому остання не підтвердила прийняття спадщини (відсутній факт спадкування) відносно зазначеної квартири, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для заміни позивача на його правонаступника.

- оскільки позивач - ОСОБА_2 помер, то наявні підстави для закриття провадження у даній справі.

Переглядаючи в апеляційному порядку законність винесення оскаржуваного судового рішення, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції і не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування або зміни такої ухвали з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, позивач у даній справі ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджуєтеся відповідним свідоцтвом про смерть.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частинами 1, 5 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

З огляду на зазначене, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2024, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Розсохою С.С., спадкоємцем ОСОБА_2 , є його дружина ОСОБА_4 .

Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з:

- Садового будинку АДРЕСА_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, що належав померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Новосілківською сільською радою Київська обл., Вишгородський район, с. Новосілки 14.08.2006 року на підставі рішення виконкому Новосілківської сільської ради від 24.07.2005 року №58. Право власності на садовий будинок зареєстроване КП "Вишгородське БТІ" 31.12.2012 року, зареєстровано в книзі 1 під №11, реєстраційний №15718265, що підтверджується Довідкою на нерухоме майно №327, виданою КП "Вишгородське бюро технічної інвентаризації" 11.03.2024 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18.

Садовий будинок має загальну площу 245,0 (двісті сорок п`ять цілих) кв.м., опис: садовий будинок -А, госпблок - Б, огорожа - 1-4.

Садовий будинок розташований на земельній ділянці, кадастровий номер :36:070:0103, загальною площею 0,112 га.

- Земельної ділянки, загальною площею 0,112 га, кадастровий номер :36:070:0103, що розташована за адресою: Київська область, Вишгородський район, Новосілківська сільська рада, с/т "Ювілейний", цільове призначення: Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ номер 048789, виданого 11.03.2001 року Новосілківською сільською радою народних депутатів на підставі рішення виконкому Новосілківської сільської ради народних депутатів від 10.05.2000 року №33, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1240 від 11.03.2001. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 18.

Дата державної реєстрації Земельної ділянки: 05.11.2015, орган реєстрації Управління Держгеокадастру у Вишгородському районі Київської області.

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1219 ЦК України встановлено, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема:

1) особисті немайнові права;

2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами;

3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом;

5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Предметом спору у даній справі є визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором №1845 від 18.09.2008 року та договором іпотеки №3422 від 18.09.2008 року, укладених між відповідачами, та витребування на користь позивача майна, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що оспорювані правочини були укладені в порушення вимог законодавства, що призвело до порушення права володіння позивача на нерухоме майно, у зв`язку з чим позивач стверджує про наявність підстав для визнання таких правочинів недійсними.

Таким чином, правомірними є висновки суду про те, що правовідносини, з приводу яких виник спір у цій справі, допускають правонаступництво і в даному випадку правонаступники існують.

Як було зазначено вище та вбачається з свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2024 єдиним спадкоємцем ОСОБА_2 є ОСОБА_4 .

Статтею 52 ГПК України передбачено, що у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

Процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в судочинстві участь останнього.

Підставою процесуального правонаступництва є наступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони, зокрема внаслідок смерті, зі спірних чи встановлених судом правовідносин майнового характеру. При процесуальному правонаступництві всі процесуальні дії, виконані попередником, є обов`язковими для правонаступника.

У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі.

Отже, процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для заміни позивача ОСОБА_2 на його правонаступника ОСОБА_4 у даній справі, тому клопотання про заміну позивача його правонаступником підлягають задоволенню, з чим погоджується і колегія суддів Північного апеляційного господарського суду.

З наведених вище підстав підлягають відхиленню доводи апелянта як про відсутність факту правонаступництва у спірних правовідносинах, так і про відсутність правових підстав для заміни позивача на його правонаступника.

Щодо ухвали суду в частині передачі справи за підсудністю, то колегія суддів зазначає, що у провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/6428/24 за заявою фізичної особи ОСОБА_4 про неплатоспроможність, провадження у якій було відкрито ухвалою суду від 10.07.2024 року за заявою боржника.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника.

Відповідно до частини 2 статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до ПК України.

Верховний Суд у постанові від 10.04.2024 року у справі №187/1079/15 зазначив, що такі спори (визначені частиною 2 статті 7 КУзПБ) належать до виключної підсудності господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, та їх розгляд здійснюється в межах провадження у справі про банкрутство, без порушення провадження у нових справах.

Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 року у справі №607/6254/15-ц, від 18.02.2020 року у справі №918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 року у справі №921/557/15-г/10, від 06.02.2020 року у справі №910/1116/18, від 12.01.2021 року у справі №334/5073/19.

Отже, враховуючи заміну позивача у справі №910/17392/21 (761/39520/21) правонаступником - ОСОБА_4 , відносно якої відкрито провадження у справі про неплатоспроможність, та беручи до уваги, що з моменту відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про передачу матеріалів справи №910/17392/21 (761/39520/21) за позовом ОСОБА_4 до ТОВ "Оптимум Фактор", ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів: ОСОБА_3 , приватний нотаріус КМНО Стрельченко О.В. про визнання недійсними договорів та витребування майна з чужого незаконного володіння для розгляду в межах справи №910/6428/24 про неплатоспроможність ОСОБА_4 у порядку, встановленому КУзПБ.

В силу положень процесуального законодавства та численної практики Верховного Суду судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права. За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Хаджинастасиу проти Греції", національні суди повинні зазначати з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтується їхнє рішення, що, серед іншого дає стороні можливість ефективно скористатися наявним у неї правом на апеляцію; у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти російської федерації" зазначено, що ще одним завданням вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції. Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України").

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Трофимчук проти України" зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Таким чином, судом апеляційної інстанції в повній мірі досліджено та надано оцінку всім наявним у справі доказам та обставинам справи, а доводи скаржника щодо неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Інші доводи скаржника судом апеляційної інстанції відхиляються як такі, що не впливають на суть прийнятого судового рішення і не потребують детальної відповіді з огляду на прийняте судом рішення у справі.

За наведених обставин, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що ухвалу місцевого господарського суду прийнято відповідно до норм чинного законодавства, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, безпідставними, недоведеними, спростовуються матеріалами справи та правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а відтак правових підстав для її задоволення та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 року у даній справі не вбачається.

Згідно ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки апеляційним судом не встановлено підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 року у даній справі, така апеляційна скарга залишається без задоволення, а оскаржувана ухвала суду першої інстанції - без змін. Судові витрати, пов`язані із розглядом справи в суді апеляційної інстанції, згідно ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 255, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України та Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1.Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 року у справі №910/17392/21 (761/39520/21) залишити без задоволення.

2.Ухвалу Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 року у справі №910/17392/21(761/39520/21) залишити без змін.

3.Копію постанови суду надіслати учасникам провадження у справі.

4.Матеріали справи повернути до господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, строки та випадках, передбачених ст.ст. 286-291 ГПК України та ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повний текст постанови підписано 23.12.2025 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді Б.В. Отрюх

С.В. Сотніков