ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"23" грудня 2025 р. Справа№ 910/15221/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:.

від позивача: Дороженко М.О.

від відповідача: 1-3 не з`явились; 4 - Тимошенко К.А., Мельнікова І.Г.; 5 - Вітер В.М.

від третіх осіб: 1-3 не з`явились;

при розгляді апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2

та заяви ОСОБА_3 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023, повний текст рішення складено 30.05.2024

у справі № 910/15221/19 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом ОСОБА_2

до 1. Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма "Сапсан"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Щастя"

4. ОСОБА_1

5. ОСОБА_3

треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,

1. ОСОБА_4

2. ОСОБА_5

3. Реєстратор Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Дідичук Ігор Анатолійович

про визнання недійсними рішень загальних зборів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, відновлення становища

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 оголошено перерву у розгляді справи № 910/15221/19 за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та заявою ОСОБА_3 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 до 23.12.2025.

18.12.2025 до суду від представника ОСОБА_3 надійшло клопотання про призначення повторної експертизи та витребування доказів у справі № 910/15221/19.

В судове засідання 23.1.2025 з?явились представники: позивача ОСОБА_2 (адв. Дороженко М.О.), відповідача-4 ОСОБА_1 (адв. Мельнікова І.Г.), відповідача-5 ОСОБА_3 (адв. Вітер В.М.). Інші учасники справи в судове засідання представників не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 23.12.2025 судом поставлено на обговорення клопотання представника ОСОБА_3 (за підписом адв. Вітер В.М.) про призначення повторної експертизи та витребування доказів у справі № 910/15221/19 для проведення експертизи.

Представник відповідача-5 ОСОБА_3 (адв. Вітер В.М.) в судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив його задовольнити, посилаючись на наступне.

В обгрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві стверджує, що він, а також інші учасники товариства, не були присутні на загальних зборах учасників ТОВ «КВВФ «Сапсан», оформлених протоколом №22/01/18 від 22.01.2018, зазначений протокол та договір купівлі-продажу частки в статутному капіталі № 1/18 від 22:01.2018 не підписував, а отже, він та інші учасники, були протиправно позбавлені корпоративних прав, які незаконно набув ОСОБА_6 , а потім ОСОБА_1 від нього, що мало своїм наслідком протиправну зміну відомостей про склад учасників ТОВ «КВВФ «Сапсан» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, його приєднання до ТОВ «Корпорація Щастя» та ліквідацію. На підтвердження згаданої обставини, позивач посилається на те, що в рамках кримінального провадження №0000101 на підставі ухвали слідчого судді було призначено та виконано судовим експертом Київського науково-дослідного експертно- криміналістичного центру МВС України експертне дослідження, оформлене висновком експерта від 14.03.2019 № 8-4/108, яким встановлено, що: 1) підпис в протоколі загальних зборів №22/01/18 ТОВ «КВВФ «Сапсан» від 22.01.2018 в графі «Голова зборів» викопаний не Позивачем, а іншою особою; 2) підпис в договорі №1/18 купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «КВВФ «Сапсан» від 22.01.2018 у графі «Продавець» виконаний не позивачем, а іншою особою.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: головуючий - ОСОБА_7 , судді: Кібенко О.Р., Кролевець О.А. від 18 серпня 2021 попередньо прийняті у справі рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 910/15221/19 - скасовані, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду, зокрема і з тих підстав, що суди першої та апеляційної інстанцій не надали належної правової оцінки доводам ОСОБА_1 про неналежність такого доказу, як висновок експерта №8-4/108 від 14 березня 2019.

Належним чином засвідчену копію висновку експерта №8- 4/2018 від 14 березня 2019 року, позивачем суду не надано, а неналежним чином засвідчена копія з копії висновку експерта №8-4/2018 від 14 березня 2019 року, яку позивачем долучено до позовної заяви (т. 1, а.с. 65-89) - є неякісною та частково нечитабельною.

Під час розгляду справи судом першої інстанції судову експертизу за заявою представника ОСОБА_1 проведено не було.

Суду надано заяву ОСОБА_3 від 28 липня 2025 року, підпис якого засвідчено нотаріусом Бакинської міської сорок другої нотаріальної контори Мамедовим Туфаном Мамед-огли 28 липня 2025року реєстр.№. 162, в якій ОСОБА_6 стверджує, що ОСОБА_2 особисто підписав протокол зборів Товариства КВВФ «Сапсан» від 22 січня 2018 року та договір купівлі-продажу від 22 січня 2018 року за участі ОСОБА_8 в офісі приватного нотаріуса Скорик О.М. 22 січня 2018 року.

Також, висновок експерта № 8- 4/108 від 14.03.2019 не може поза розумним сумнівом бути доказом у даній справі, оскільки судовий експерт О.В. Юріна досліджувала оригінали документів, які попередньо вже досліджувалися Київським НДЕКЦ МВС України, документи були надані експерту з порушенням процедури, а на необ`єктивність висновку також вказує наявна в матеріалах справи рецензія від 30 серпня 2022 року.

З огляду на викладене, відповідач-5 просив призначити у справі судову експертизу, витребувати матеріали, необхідні для призначення та проведення почеркознавчої експертизи, які перебувають у Дніпровському управлінні поліції ГУ НП у м.Києві в матеріалах кримінального провадження № 0000101 від 11.07.2018.

Нормативно в обгрунтування клопотання заявник послався на приписи ч. 5 ст. 310, ч. 1 ст. 316, п. 1, 2, 4, 5 ч. 3 ст. 2, ч. 1, 3, 4, 5 ст. 99, ст. 102 ГПК України.

Крім того, відповідач-5 зазначав, що громадянин Азербайджану ОСОБА_6 особисто або через представника у судових засіданнях під час розгляду справи участі не приймав, про те, що в Україні розглядається справа в якій він є стороною дізнався лише у липні 2025року. Отже, ОСОБА_6 не міг заявити клопотання про призначення судом почеркознавчої експертизи на стадії розгляду справи судом першої інстанції. У зв`язку із цим, просив вважати поважними підстави заявлення клопотання про призначення експертизи на стадії апеляційного провадження.

В судовому засіданні 23.12.2025 представник відповідача-4 ОСОБА_1 (адв. Мельнікова І.Г.) підтримала подане від імені відповідача-5 ОСОБА_3 клопотання про призначення у справі судової експертизи, а також просила поставити на вирішення експерта питання, які зазначені нею у клопотанні.

Представник позивача ОСОБА_2 (адв. Дороженко М.О.) в судовому засіданні 23.12.2025 проти клопотань про визнання поважними підстав заявлення відповідачем-5 клопотання про призначення експертизи на стадії апеляційного провадження та про призначення експертизи, разом з додатковим клопотанням відповідача-4 щодо питань - заперечувала, посилаючись на їх безпідставність та необгрунтованість.

Розглянувши подані клопотання, суд апеляційної інстанції вважає, що наведені відповідачем-5 (в особі представника адв. ОСОБА_9 ) підстави визнання поважними підстав заявлення клопотання про призначення експертизи та витребування доказів для її проведення на стадії апеляційного провадження - не є поважними, з огляду на наступне.

У п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України унормовано, що учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

За приписами ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Під процесуальними строками розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата та/чи завершена та чи інша стадія судочинства.

Процесуальні строки, крім іншого, виступаючи засобом регламентації процесуальних дій учасників справи, також виконують функцію юридичного факту, тобто спричиняють виникнення, зміну або припинення процесуальних прав та обов`язків. У механізмі правової регламентації судочинства процесуальні строки мають правоутворююче та преклюзивне значення для суб`єктивних процесуальних прав та обов`язків. Так, з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Отже, пропуск процесуального строку - це юридичний факт, який настає внаслідок бездіяльності уповноваженої особи в момент настання (або закінчення) цього строку з поважних причин чи з причин, що не можуть бути визнані такими, і є таким, що породжує відповідні правові наслідки.

Згідно зі ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 119 ГПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Водночас у ч. 2 ст. 119 ГПК України унормовано, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Зі змісту наведеної статті вбачається, що поновленим може бути процесуальний строк, встановлений законом, а процесуальний строк, встановлений судом, може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Щодо поновлення законодавчо встановленого процесуального строку, то законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично та безумовно поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він поновленню.

Поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яке він використовує з огляду на поважність причин пропуску процесуального строку. Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені для обґрунтування клопотання про його поновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановлює, чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків по суті є пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Отже, пропущений процесуальний строк може бути поновлений за обґрунтованою заявою учасника провадження і лише за наявності об`єктивних, а не суб`єктивних причин, визнаних поважними судом шляхом наведення мотивованого висновку.

При цьому, поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду, разом з тим суд не звільняється від обов`язку обґрунтувати свій висновок, дотримуючись таким чином приписів ст. 236, 237 ГПК України.

Що ж стосується пропущеного процесуального строку, встановленого судом, то такий строк може бути продовжений за заявою учасника, поданою до закінчення встановленого судом строку, чи з ініціативи суду, в іншому випадку документ, поданий учасником справи з пропущенням такого строку підлягає залишенню судом без розгляду відповідно до ст. 118 ГПК України.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, а й щодо національних судів (Diya 97 v. Ukraine від 21.10.2010).

При цьому суд враховує, що формалізм (не надмірний) у процесі є допустимим явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процедури розгляду справи, зокрема, щодо дотримання порядку продовження та /або поновлення процесуальних строків, про що заявляє учасник справи (подібний за змістом висновок наведено у постанові Верховного Суду від 23.10.2024 у справі № 753/25081/21).

Близька за змістом правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 12.09.2024 у справі № 910/11903/23, від 21.10.2024 у справі № 914/3445/23 та у справі № 923/1188/21.

Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 залучено до участі у справі як співвідповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ), встановлено ОСОБА_10 строк до 22.04.2022 для подання відзиву на позову, а до 22.04.2022 -строк для подання заперечень на відповідь на відзив, зобов?язано позивача в строк до 08.12.2022 надати переклад позовної заяви, заяви про зміну предмета позову, цієї ухвали азербайджанською мовою, зупинено провадження у справі до 23.05.2022, враховуючи необхідність вручення процесуальних документів відповідачу у відповідності до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, ратифікованою Верховною радою України 10.11.1994.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.12.2021 продовжено ОСОБА_2 строк до 28.12.2022 щодо надання перекладу позовної заяви, заяви про зміну предмета позову, цієї ухвали азербайджанською мовою.

24.12.2021 відповідними листами суд першої інстанції з метою забезпечення реалізації принципів змагальності та рівності перед законом і судом, звернувся до Міністерства юстиції з метою надсилання судового доручення Міністерству юстиції Республіки Азербайджан про вручення ухвали Господарського суду міста Києва від 29.11.2021 відповідачу - ОСОБА_10 ( АДРЕСА_1 ), на підставі Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року, чинної у відносинах між Україною та Республікою Азербайджан, а також безпосередньо і до Міністерства юстиції Республіки Азербайджан для вручення документів.

Проте, доручення Господарського суду міста Києва про вручення судових документів ОСОБА_11 повернуто без виконання, оскільки за відомою адресою останній не зареєстрований.

В подальшому, на стадії апеляційного розгляду справи, відповідними ухвалами відповідні документи щодо наявного спору надсилались з відповідними перекладами Міністерству юстиції України, для подальшого направлення до уповноваженого органу Азербайджану для їх подальшого вручення ОСОБА_10 , а також надсилались і безпосередньо на адресу останнього судом міжнародним поштовим повідомленням, проте, були повернуті без виконання.

Крім того, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024 встановлено учасникам справи (крім скаржника) строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали, а згідно відомостей «Діловодство» вказана ухвала доставлена адвокату відповідача-5 - Вітер В.М. у його електронний кабінет 01.09.2025, після повідомлення ним суду про представництво інтересів ОСОБА_3 у даній справі.

Ч. 6, 7, 11 ст. 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що його вручено й особі, яку він представляє.

Якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Ч. 3 ст. 169 ГПК України визначено, що заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

01.09.2025 через канцелярію Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача-5 ОСОБА_3 - адвоката Вітер В.М. надійшла заява про долучення до матеріалів справи нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_3 від 28.07.2025 (з перекладом) щодо обставин справи, а також в подальшому процесуальні документи у справі надсилались представнику в його електронний кабінет в системі «Електронний суд». Крім того, представник відповідача-5 ознайомився з матеріалами справи 27.10.2025.

Отже, оскільки відповідні клопотання заявлено представником відповідача-5 ОСОБА_3 - адвокатом Вітер В.М. лише 18.12.2025, тобто з пропуском процесуального строку на їх подання, визначеного в силу ч. 3 ст. 169 ГПК України ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024, яка отримана представником 01.09.2025 у його електронний кабінет, і є врученою у відповідності до ст. 242 ГПК України, і в сукупності з тим, що з матеріалами справи представник ознайомився 27.10.2025, поважності причин (які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій) пропуску процесуального строку на подання вказаних клопотань як після 01.09.2025, так і після 27.10.2025 у десятиденний строк - заявником не наведено, і судом апеляційної інстанції не встановлено, що в сукупності є підставами для відмови заявнику у поновленні процесуального строку на подання клопотань про призначення експертизи та витребування доказів для її проведення, та залишення вказаних клопотань без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України.

Ч. 7 ст. 120 ГПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

З огляду на вищенаведене, посилання заявника на те, що громадянин Азербайджану Салманов Акбар особисто або через представника у судових засіданнях суду першої інстанції під час розгляду справи участі не приймав, про те, що в Україні розглядається справа в якій він є стороною дізнався лише у липні 2025року - також відхиляються судом апеляційної інстанції за вищенаведених обгрунтувань, та з урахуванням того, що як судом першої інстанції, так і судом апеляційної інстанції вчинено усі процесуальні дії щодо повідомлення відповідача-5 про розгляд справи як засобами консульсько-міністерського зв?язку, так і самостійними засобами, шляхом безпосереднього направлення процесуальних актів на адресу місця знаходження відповідача-5 (Республіка Азербайджан, м.Баку, вул. Курбана Аббасова,70), докази чого наявні у справі, і що узгоджується з приписами ч. 7 ст. 120 ГПК України.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заг18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України, ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч.ч.1,2 ст.3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач-5 не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) в цілому, і, зокрема, з липня 2025 року.

У контексті вказаного слід зазначити, що ЄСПЛ у рішенні «Kurkut and others v. Turkiye» від 25.06.2024 нагадав, що концепція справедливого судового розгляду передбачає право на змагальний процес, згідно з яким сторони повинні мати можливість не тільки представити будь-які докази, необхідні для задоволення їхніх вимог, але й ознайомитися з усіма наданими доказами або поданими зауваженнями та прокоментувати їх, щоб вплинути на рішення суду. Крім того, відповідно до принципу рівності сторін кожній стороні повинна бути надана розумна можливість представити свою справу в умовах, які не ставлять її у невигідне становище порівняно з її опонентом.

При цьому, враховуючи активну позицію позивача на усіх стадіях розгляду справи, належне повідомлення відповідача-5 про розгляд справи як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, поновлення без наявності поважних причин процесуальних строків щодо розгляду відповідних клопотань відповідача-5, не може вважатись розумною можливістю і не викликати сумнівів у поставленні інших учасників процесу у невигідне становище, порівняно з відповідачем-5, що не відповідає приписам ст. 2 ГПК України.

З огляду на викладене в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про відмову у поновленні процесуального строку на подачу клопотання про призначення експертизи та витребування доказів у справі № 910/15221/19, а клопотання відповідача-5 про призначення експертизи та витребування доказів у справі № 910/15221/19,- залишає без розгляду.

Керуючись ст.ст. 118, 119, 234 ГПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. У поновленні процесуального строку на подачу клопотання представником ОСОБА_3 (адв. Вітер В.М.) про призначення експертизи та витребування доказів у справі № 910/15221/19 - відмовити.

2. Клопотання представника ОСОБА_3 (за підписом адв. Вітер В.М.) про призначення експертизи та витребування доказів у справі № 910/15221/19 - залишити без розгляду.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали підписано: 26.12.2025.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

О.О. Євсіков