ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2025 р. Справа№ 910/14035/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 11.11.2025,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560»

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 (повний текст складено 06.05.2025)

у справі №910/14035/24 (суддя Н.І. Ягічева)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560»

до 1) Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4»;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер»

про стягнення сум у розмірі 18 322 864,59 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТП-560» (далі, позивач або ТОВ «ТП-560») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» (далі, відповідач-1 або ПрАТ «ДБК №4») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» (далі, відповідач-2 або ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер») про солідарне стягнення з відповідачів вартості спожитої електричної енергії у розмірі 13 951 534,22 грн за період січень-жовтень 2022 року, інфляційних втрат у розмірі 3 396 728,88 грн, 3% річних у розмірі 974 601,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ПрАТ «ДБК №4» як забудовник та збудовані ним будинки були приєднані до електромережі ТОВ «Київський склотарний завод» (трансформаторної підстанції ТП-560), яка в подальшому перейшла у власність ТОВ «ТП-560». Відповідач-1 компенсував вартість спожитої електроенергії ТОВ «Київський склотарний завод» згідно з договором №258 від 23.06.2015, однак з 01 січня 2022 року відповідач-1 став ухилятися від виконання своїх зобов`язань за названим договором. Після закінчення строку дії договору №258 від 23.06.2015 електрична енергія продовжила постачатися до ТП-560 та споживалася спочатку відповідачем-1, а в подальшому - відповідачем-2 як управителем переданих йому побудованих відповідачем-1 будинків. За січень-жовтень 2022 року за схемою тимчасового приєднання, виконаною ПрАТ «ДБК №4» на підставі договору №258 від 23.06.2015 та додаткової угоди до нього від 24.06.2020, відповідачі спожили 2260977 кВт (2260,977 МВт) електроенергії вартістю 13 951 534,22 грн, однак до даного часу за неї із позивачем не розрахувалися.

За твердженнями позивача, з огляду на встановлені у справах №910/7196/22 та №910/17944/23 обставини щодо припинення дії договору №258 від 23.06.201 з жовтня 2021 року, підстави для отримання відповідачами електроенергії після вказаної дати відпали, водночас, після переходу права власності на трансформаторну підстанцію ТП-560 до позивача, відповідачі з ним будь-яких угод щодо отримання електроенергії не укладали, а тому електроенергія протягом січня-жовтня 2022 року споживалася відповідачами без достатньої правової підстави та її вартість має бути відшкодована позивачу відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України.

Оскільки на спірні правовідносини з повернення вартості безпідставно набутого майна поширюється дія положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, позивач також нарахував та заявив до стягнення з відповідача 3% річних у сумі 974 601,49 грн та 3 396 728,88 грн інфляційних втрат з дати отримання відповідачами майна.

Вимога про солідарне стягнення зазначених нарахувань обґрунтована тим, що у спірний період обидва відповідачі були підключені до електромереж ТОВ «ТП-560» і позивач не може виокремити кількість електроенергії, спожитої кожним з відповідачів, при цьому відповідачі є пов`язаними особами, оскільки входять в одну корпорацію.

Короткий зміст оскарженого рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем не підтверджено належними доказами факт приєднання ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4» до мереж електропостачання, які належали до 01 січня 2022 року ТОВ «Київський склотарний завод», а після 01 січня 2022 року - відповідно ТОВ «ТП-560».

Крім того, доказів того, що ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4» фактично споживало електричну енергію в січні - жовтні 2022 року (у відповідних обсягах), підтвердженням чому мали бути підписані обома сторонами акти наданих за цей період послуг (згідно п. 12 додаткової угоди від 24 червня 2020 року до договору № 258 від 23 червня 2015 року), матеріали справи не містять.

Що стосується відповідача-2, то матеріалами справи встановлено, що у нього є діючий договір на постачання електричної енергії № 72556013ПУ від 01.12.2018, укладений з ТОВ «Київські енергетичні послуги», по якому здійснюється споживання і оплата спожитої багатоквартирними будинками за адресами м. Київ, пров. Балтійський, будинки 5, 3, 3-А, 1 електричної енергії.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 12.05.2025 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «ТП-560» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 та позов задовольнити повністю.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач наголошує на тому, що у ході судового розгляду позивачем 17.12.2024 через електронний кабінет було подано відповідь на відзиви відповідачів -1 і -2 та водночас додано копії документів, якими спростовуються наведені ними доводи. Проте судом, з посиланням на статтю 80 Господарського процесуального кодексу України, додані до відповіді докази прийнято не було.

Позивач не погоджується з такими висновками суду, оскільки відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 22.11.2024 у цій справі у разі надходження до суду відзиву відповідача на позовну заяву позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач, в свою чергу, має право подати заперечення на відповідь на відзив позивача у строк до закінчення підготовчого провадження.

Копії документів було направлено відповідачам разом із відповіддю на відзив 17.12.2024 через електронний кабінет у підсистемі Електронний суд до закінчення підготовчого провадження, тобто у строк, визначений судом.

Таким чином, приписи господарського процесуального законодавства при поданні 17.12.2024 позивачем доказів порушено не було, а отже відмова суду у їх прийнятті і дослідженні є неправомірною.

Додані ж до відповіді на відзив докази спростовують доводи відповідачів про їх непов`язаність між собою. Окрім того, підтверджують те, що відповідач-1 при здійсненні будівництва виконував функції замовника та після закінчення будівництва отримав у власність - більше 87% побудованих квартир та нежитлових приміщень в будинках, які саме і були підключені до підстанції позивача та споживали електричну енергію. У подальшому ці квартири та нежитлові приміщення відповідачем-1 було продано.

Щодо суті заявлених позовних вимог та висновків суду з їх приводу, то узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до такого:

- суд першої інстанції зазначає, що акт тимчасового приєднання до мереж електропостачання, які належали ТОВ «Київський склотарний завод» до 01 січня 2022 року у матеріалах справи відсутній. Зазначене спростовується наявними в матеріалах справи копіями актів технологічного забезпечення електронапруги від 29.11.2017 та від 06.12.2017, які були додані до позовної заяви;

- факт приєднання ПрАТ «ДБК №4» до електричних мереж, які до 01 січня 2022 року належали ТОВ «КСТЗ» та споживання електричної енергії об`єктом будівництва (згідно п.1.1.4 Договору №258 об`єктом будівництва є житловий комплекс) підтверджено рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі №910/7196/22 та рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2023 у справі №910/17944/23. У вказаних рішеннях суд встановив, що об`єкт будівництва споживав електричну енергію, що постачалась позивачу, та вартість якої відповідно до умов пункту 3.3.17. Договору №258 відшкодовується відповідачем. У задоволенні позовів у вказаних рішеннях суду відмовлено виключно у зв`язку з припиненням договору і припиненням договірних відносин між сторонами. Електрична енергія, яка постачалася позивачу до трансформаторної підстанції ТП-560 і належала йому, у спірний період продовжувала споживатися відповідачами;

- факт підключення та споживання об`єктом будівництва електроенергії підтверджується наявними у матеріалах справи копіями інформацій та протоколів НКРЕКП, листів ПрАТ«ДБК №4» №23-62 від 27.01.2022, від 04.02.2022 №23-89, від 21.02.2022 №23-151;

- ні відповідач-1 після введення будинків в експлуатацію, ні відповідач-2 після отримання їх в управління (тобто закінчення договірних відносин з ТОВ «КСТЗ»), споживаючи електроенергію, яка поставлялась ТОВ «ТП-560», будь-яких угод щодо компенсації її вартості не укладали, натомість таке споживання не припинили. Доказів відключення відповідач-1 не надав, а відповідач-2 здійснив відключення тільки у жовтні 2022 року - після підключення останніх двох будинків до електромереж на постійній основі, що підтверджується листами ТОВ «Київські енергетичні послуги»;

- кошти, що сплачували мешканці введених в експлуатацію будинків за електричну енергію, яка споживалась через тимчасове підключення у спірному періоді, надходили на банківський рахунок, який належить ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер». Отже, власники та мешканці квартир не здійснювали самостійного підключення до електромереж, а використовували вже існуюче підключення. Відсутність введення в експлуатацію кабельних мереж постійного електропостачання збудованих об`єктів призвело до неможливості укладення мешканцями збудованих будинків прямих договорів з постачальниками електроенергії та оплати за тарифами, які діють для громадян, а отже вони вимушені були платити за електроенергію за тарифами, які діють для забудовника і на підставі рахунків, виставлених забудовником;

- щодо доводів суду про відсутність підписаних зі сторони ПрАТ «ДБК №4» актів споживання електроенергії за січень-жовтень 2022 року, то необхідно зазначити, що акти були їм направлені ТОВ «КСТЗ» відповідно до умов Договору №258, однак ПрАТ «ДБК №4» відмовилось їх підписувати, пославшись, що договір припинений. Натомість, зазначені акти підтверджують обсяги спожитої відповідачем-1 та об`єктами будівництва, які було передано відповідачу-2, через указані вище підключення електричної енергії, яка поставлялась позивачеві. Обсяг спожитої відповідачами електричної енергії визначено на підставі даних електролічильників, встановлених в ТП-560-Т1,Т2,ТЗ,Т4, з урахуванням технологічних втрат у внутрішніх мережах у розмірі 10%, виходячи із сформованого акту постачальника послуг за вирахуванням обсягу споживання електроенергії ТОВ «КСТЗ». Відповідач-1 у ході здійснення будівництва сам визначив механізм визначення обсягів спожитої електроенергії через тимчасові підключення. За цим механізмом визначалися обсяги спожитої ним електроенергії, з 2020 року і до 2022 року він підписував акти та оплачував, а з 2022 року перестав це робити, пославшись на те, що з часу введення в експлуатацію будинків договори припинили свою дію;

- висновки суду, що для задоволення позову необхідні договори на споживання електроенергії та акти споживання, укладені між відповідачем-1 та ТОВ «ТП 560», суперечать змісту статті 1212 Цивільного кодексу України, на підставі якої заявлено позов у даній справі, оскільки при набутті майна без достатньої правової підстави взагалі не можуть бути наявні договори та підписуватися будь-які акти;

- усупереч пункту 2.2. договору № 258 та угоди від 28.08.2018 про заміну сторони у Договорі про приєднання до електричних мереж №НП4-58-18/92624 від 09.02.2018, які наявні в матеріалах справи, і за якими функції замовника перейшли до ПрАТ «ДБК №4», суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що замовником будівництва є ТОВ «Київський склотарний завод».

Узагальнені доводи та заперечення відповідачів

30.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 - без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до такого:

- ТОВ «ТП-560» у порушення вимог статті 80 Господарського процесуального кодексу України не було подано усі докази разом з позовною заявою, не було подано клопотання про витребування вказаних доказів, письмове пояснення щодо наявності труднощів в їх наданні та зазначення причин, з яких такі докази не могли бути подані у зазначений строк, не було подано клопотання про їх приєднання до матеріалів справи, тому однозначно позивачем не наведено обґрунтованих підстав неможливості подання відповідних доказів разом з позовною заявою. За таких обставин, керуючись частиною 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України, ПрАТ «Домобудівний комбінат №4» обґрунтовано просило зазначені докази не приймати до розгляду;

- долучені позивачем до відповіді на відзив документи/докази не стосуються предмету спору та предмету доказування у даній справі. ТОВ «ТП-560» не є ані стороною вказаних правочинів, ані адресатом ділової переписки і тим паче вказані документи не стосуються обставин споживання електричної енергії за період січень-жовтень 2022 року;

- у матеріалах справи відсутній акт тимчасового приєднання до мереж електропостачання, які належали ТОВ «Київський склотарний завод» до 01 січня 2022 року;

- ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4», як генеральний підрядник, побудував та ввів в експлуатацію 4 (чотири) пускові комплекси та був відключений від споживання в жовтні 2021 року (останній пусковий комплекс введений - 12.10.2021);

- ТОВ «Комфорт-Майстер» у листі від 31.08.2022 №526 повідомило, що на його обслуговування зі складу проекту будівництва багатофункціонального житлового кварталу 1 по АДРЕСА_1 передано у 2020 та 2021 році завершені будівництвом об`єкти нерухомого майна, заселення яких мешканцями розпочато у 2020 та 2021 роках. У листі зазначено, що кінцевими споживачами електричної енергії в переданих будинках були мешканці квартир та власники (орендарі) житлових та нежитлових приміщень;

- замовником будівництва Об`єкта по АДРЕСА_1 є безпосередньо ТОВ «Київський склотарний завод»;

- під час розгляду справи №910/5344/22 в Господарському суді міста Києва, ТОВ «ТП-560» зазначало, що дійсним споживачем електричної енергії у спірний період - в 2022 році було ТОВ «Київський склотарний завод» (замовник будівництва) і ця обставина встановлена в рішенні Господарського суду міста Києва у справі №910/5344/22 від 22.11.2022;

- ТОВ «ТП-560» з актами, рахунками та взагалі з будь-якими листами до ПрАТ «Домобудівний комбінат №4» з приводу споживання електричної енергії не зверталося та вказані документи не надсилало. Зазначені докази не було долучено до поданої позовної заяви та з такими документами ТОВ «ТП 560» зверталося саме до ТОВ «Київський склотарний завод» (замовника будівництва);

- дійсним споживачем електричної енергії у спірному періоді (січень - жовтень 2022 року) є замовник будівництва - ТОВ «Київський склотарний завод» (, адреса: м. Київ, пров. Балтійський, 23) та в переданих будинках (4 пускових комплексах) мешканці квартир та власники (орендарі) житлових та нежитлових приміщень, що виключає можливість стягнення коштів за спожиту електричну енергію з ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4», як генерального підрядника;

- факт відсутності споживання ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4» електричної енергії за період січень - жовтень 2022 року встановлено в обставинах та висновках під час розгляду інших справ №910/7196/22 та №910/17944/23;

- предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за спірний період: січень-жовтень 2022 року. Тобто, предметом доказування є споживання електричної енергії саме в 2022 році, а не за минулі періоди/роки, за які (періоди) спору немає. Позивачем у цій справі є ТОВ «ТП-560». Однак, долучені до позовної заяви документи укладені/підписані між ТОВ «Київський склотарний завод» та ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4», що відповідно створюють взаємні права та обов`язки виключно для вказаних товариств та стосувалися споживання електричної енергії до 2022 року;

- позивачем не надано доказів, що у спірний період (січень-жовтень 2022 року) мало місце споживання електроенергії будь-якими об`єктами, що належать ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4». До позовної заяви не долучено схем підключень, актів підключень, вузлів обліку, лічильників та інших документів, які б могли підтвердити споживання електроенергії ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4» та її обсяги у період з січня по жовтень 2022 року;

- ТОВ «ТП-560» зазначає, що як убачається з листів жителя будинку 1 по пров. Балтійському, оплата спожитої електроенергії здійснюється згідно з договором про компенсацію витрат по сплаті за послуги з постачання холодної води та водовідведення, постачання електроенергії за рахунками, які надані забудовником - ПрАТ «ДБК № 4», тобто відповідачем-1 у справі і за цінами, які діють для забудовника. Однак, листи, квитанції, рахунки надані лише одним жителем - ОСОБА_1, що не може вважатися системним підходом та підтверджувати загальну ситуацію з надання послуг постачання електроенергії по всім 4 багатоквартирним житловим будинкам. У вказаних 4 багатоквартирних житлових будинках знаходиться 2 890 квартир. Крім того, не надано доказів, що цей один житель є власником квартири АДРЕСА_1. Рахунки, що виставлені ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» відносно кв. АДРЕСА_1 є за послуги з утримання будинку та прибудинкової території та за опалення. Водночас, вказані докази (листи, рахунки, квитанції одного жителя) взагалі не стосуються предмету доказування.

30.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 - без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводяться до такого:

- у поданому позові ТОВ «ТП-560» заявлені вимоги про солідарне стягнення грошових коштів за спожиту електричну енергію. Однак, позивачем не визначено кількість електроенергії, спожитої кожним з відповідачів та відповідно не визначено обсяг позовних вимог до кожного з відповідачів. Кожен з відповідачів є самостійним суб`єктом та не зобов`язаний відповідати за зобов`язаннями один одного;

- згідно з дозволом на виконання будівельних робіт та наявної в матеріалах документації замовником будівництва зазначено ТОВ «Київський склотарний завод»;

- дійсними споживачами електричної енергії/відповідачами є замовник будівництва - ТОВ «Київський склотарний завод» та мешканці квартир та власники (орендарі) житлових та нежитлових приміщень;

- позивачем не надано доказів, що підтверджують підключення ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» до трансформаторної підстанції (ТП-560), що належить позивачу, споживання, облік, обсяги спожитої відповідачем електроенергії, тощо;

- ТОВ «ТП-560» не зверталося до ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» та ПрАТ «Домобудівний комбінат №4» з листами, претензіями, пропозиціями укласти договори споживання електроенергії та актами спожитої електроенергії. Також, ТОВ «ТП-560» не надало на підтвердження приєднання доказ - Акт тимчасового приєднання до мереж електропостачання, які належали позивачу;

- Договір №258 від 23.06.2015 (з додатковими угодами) не підтверджує споживання електричної енергії відповідачами для задоволення їх власних потреб як суб`єкта господарювання у спірний період (січень-жовтень 2022 року), вказане підтверджено судовими рішеннями у справах №№ 910/7196/22 та 910/17944/23;

- об`єкти споживання ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4» були відключені від споживання в жовтні 2021 року у зв`язку з введенням житлових будинків (всіх запланованих 4 пускових комплексів) в експлуатацію;

- споживання електроенергії багатоквартирними будинками за адресами: м. Київ, пров. Балтійський, буд. 5, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 3, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 3-А, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 1 здійснюється згідно з Договором на постачання електричної енергії № 72556013ПУ від 01 грудня 2018 року, укладеним між ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» з ТОВ «Київські енергетичні послуги».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Судом установлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14035/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду міста Києва.

29.05.2025 матеріали справи №910/14035/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 залишено без руху. Роз`яснено Товариству з обмеженою відповідальністю «ТП-560», що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 329 811,56 грн.

10.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки №СВ09367927/1 від 10.06.2025 про сплату судового збору у розмірі 329 811,60 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24, призначено до розгляду апеляційну скаргу на 01.07.2025.

26.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» надійшла заява про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» про участь його у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судове засідання, призначене на 01.07.2025, з`явилися представники Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер». Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» брав участь в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 01.07.2025 представником позивача було заявлено клопотання про долучення доказів, у задоволенні якого йому було відмовлено місцевим господарським судом.

Суд у судовому засіданні розпочав розгляд зазначеного клопотання, заслухавши пояснення представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2025 у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» оголошено перерву до 12.08.2025.

У судове засідання, призначене на 12.08.2025, з`явилися представники Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560», Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер».

Суд у судовому засіданні 12.08.2025 продовжив розгляд заявленого представником позивача клопотання про долучення доказів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.08.2025 у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» оголошено перерву до 02.09.2025.

У зв`язку з тривалою повітряною тривогою у місті Києві судове засідання за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24, призначене на 02.09.2025, не відбулося.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.09.2025 призначено до розгляду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 на 30.09.2025.

Представник Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» у судове засідання 30.09.2025 не з`явився та 17.09.2025 подав через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду клопотання, у якому просить суд провести розгляд скарги за його відсутності та залишити рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 без змін.

У судове засідання, призначене на 30.09.2025, з`явилися представники Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер».

Суд у судовому засіданні 30.09.2025 продовжив розгляд заявленого представником позивача клопотання про долучення доказів.

У судовому засіданні, призначеному на 30.09.2025, представник позивача підтримав зазначене клопотання та просив суд його задовольнити.

Представник відповідача-2 заперечував проти задоволення зазначеного клопотання.

Суд апеляційної інстанції, дослідивши наявні матеріали справи, дійшов висновку, що ненадання позивачем документів, долучених до відповіді на відзиви на позовну заяву, було зумовлено винятковістю такого випадку (поданням цих доказів на спростування заперечень, викладених у відзивах на позовну заяву), а тому, з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених у статтях 124, 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також у статтях 76-79 Господарського процесуального кодексу України, прийняв надані позивачем до справи документи, проте їх оцінка буде здійснена судом апеляційної інстанції в сукупності з усіма наявними у справі доказами та перевіркою обставин справи.

Суд у судовому засіданні 30.09.2025 розпочав розгляд справи по суті, заслухавши пояснення представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у розгляді апеляційної скарги оголошено перерву до 09.10.2025.

08.10.2025 через систему «Електронний суд» від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» надійшли узагальнені письмові пояснення у справі, в яких він просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 - без змін.

У судове засідання, призначене на 09.10.2025, з`явилися представники Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560», Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер».

Суд у судовому засіданні 09.10.2025 продовжив розгляд справи по суті, заслухавши пояснення представників сторін.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.10.2025 у розгляді апеляційної скарги оголошено перерву до 21.10.2025.

У судове засідання, призначене на 21.10.2025, з`явилися представники Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560», Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер».

У судовому засіданні 21.10.2025 суд досліджував наявні у матеріалах справи докази.

У судовому засіданні 21.10.2025 після завершення стадії дослідження доказів судом оголошено перерву до 11.11.2025.

У судовому засіданні 11.11.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників сторін

У судове засідання, призначене на 11.11.2025, з`явилися представники відповідачів.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, 11.11.2025 через підсистему «Електронний суд» подав до Північного апеляційного господарського суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю забезпечити участь за станом здоров`я. До клопотання представником відповідача долучено довідку КНП «Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» від 11.11.2025.

Представники відповідачів у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання про відкладення.

Відповідно до частини 1 статті 216 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Колегія суддів, розглянувши вказане клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, зазначає таке.

Згідно з частиною 2 статті 202 Господарського процесуального кодексу України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відповідно до пункту 11 статті 270 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів зазначає, що представник позивача був присутній у всіх попередніх судових засіданнях, висловлював свої доводи по суті спору та апеляційної скарги, був присутній під час стадії дослідження судом наявних у матеріалах справи доказів.

З огляду на викладене, враховуючи доказове наповнення матеріалів справи та те, що суд заслуховував пояснення представника позивача, колегія суддів відмовляє у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.

Представники відповідачів у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, рішення суду залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

Між ПАТ «Київський склотарний завод» (сторона - 1, Завод), Приватним акціонерним товариством «Домобудівний комбінат №4» (далі - відповідач 1, сторона - 2) та TOB «СТАР ПРОФ ДЕВЕЛОПЕР ГРУП» 23.06.2015 укладено Договір №258 (том 1, а.с. 14-31) (далі - Договір №258), відповідно до умов якого відповідач зобов`язався збудувати об`єкт житлової нерухомості на частині земельної ділянки під кадастровим номером :78:113:0001, що знаходиться за адресою: м. Київ, пров. Балтійський, 23, землекористувачем якої був ТОВ «Київський склотарний завод» на підставі діючого договору оренди земельної ділянки, що укладений між ТОВ «Київський склотарний завод» та Київською міською радою 25.05.2004 зі строком оренди 25 років.

Пунктом 3.3.17. Договору №258 передбачено, що при необхідності підключення Сторони-2 до існуючих мереж, власником яких є Сторона-1, Сторона-2 компенсує вартість понесених Стороною-1 витрат за користування мережами, в тому числі вартість витрат, пов`язаних із забезпеченням проведення розрахунків за користування мережами.

Протоколом-угодою щодо компенсації витрат за користування інженерними мережами, водопостачання та електроенергією, укладеною 29.11.2017 року між ПрАТ «Київський склотарний завод» та ПрАТ «ДБК №4» (том 1, а.с. 32-33), було передбачено, що ПрАТ «ДБК №4» компенсує витрати за електроенергію. Компенсація вартості спожитої електроенергії здійснюється відповідно до показників лічильників, що визначені в актах технологічного забезпечення електронапруги, підписаних уповноваженими представниками сторін, з врахуванням технологічних втрат у внутрішніх мережах у розмірі 10%.

09.02.2018 Заводом (замовник) і Публічним акціонерним товариством «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») укладено Договір №НП4-58-18/92624 про приєднання, яке не є стандартним (том 1, а.с. 36-40) (далі - Договір приєднання від 09.02.2018), відповідно до пункту 1.1. якого до електричних мереж приєднується об`єкт - «Будівництво багатофункціонального житлового кварталу 1, місце розташування об`єкта замовника: пров. Балтійський 23».

Пунктом 3.1.2. Договору приєднання від 09.02.2018 передбачено обов`язок виконавця на дату 31.12.2025 забезпечити прийняття в експлуатацію електроустановок зовнішнього електрозабезпечення від місця забезпечення потужності до точки приєднання у порядку та випадках, встановлених законодавством у сфері містобудування.

У додатку №1 до Договору приєднання викладені технічні умови на підключення об`єкта будівництва до електричних мереж (том 1, а.с. 41-43).

28.08.2018 між ПрАТ «Київський склотарний завод» і Приватним акціонерним товариством «ДТЕК Київські електромережі» (далі - ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі») укладено додаткову угоду №1 до договору приєднання від 09.02.2018 (том 1, а.с. 44), якою замінено сторону цього правочину, а саме ПАТ «Київенерго» замінено на ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі».

Також 28.08.2018 між ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», ПрАТ «Київський склотарний завод» та ПрАТ «ДБК №4» укладено Угоду про заміну сторони у Договорі №НП4-58-18/92624 від 09.02.2018 про приєднання до електричних мереж (том 1, а.с. 45), якою замовником згідно з договором замість ПрАТ «Київський склотарний завод» стає ПрАТ «ДБК №4». До нового замовника переходять усі права та обов`язки «замовника» за Договором про приєднання до електричних мереж №НП4-58-18/92624 від 09.02.2018 в розмірах та на умовах, що існують на дату укладення цієї Угоди.

У той же час, між ПрАТ «Київський склотарний завод» та ТОВ «Київські енергетичні послуги» був укладений договір про постачання електричної енергії від 26.11.2018 (том 1,а.с. 46-57).

Між ТОВ «ТП-560», ТОВ «Київський склотарний завод» та ТОВ «Київські енергетичні послуги» була укладена додаткова угода від 30.12.2021 року про заміну сторони Договору про постачання електричної енергії споживачу (том 1, а.с. 58-59).

Також ТОВ «Київський склотарний завод» (замовник) уклало з ТОВ «ТП-560» (виконавець) Договір №397 про компенсацію комунальних послуг від 28.12.2021 (том 1, а.с. 60-63), відповідно до пункту 1.1. якого ТОВ «ТП-560» зобов`язувалося у порядку та на умовах, визначених цим Договором, надавати ТОВ «Київський склотарний завод» комунальні послуги щодо забезпечення електроенергією об`єкту, а замовник зобов`язався оплачувати надані послуги.

24.06.2020 ТОВ «Київський склотарний завод» (сторона-1), ПрАТ «ДБК №4» (сторона-2), Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська Девелопмент» (сторона-3) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Актус» (сторона-4) укладено додаткову угоду до Договору №258 (далі - Додаткова угода від 24.06.2020) (том 1, а.с. 64-66), за змістом пункту 1 якої з метою забезпечення живлення електричною енергією будівельних механізмів Комбінату та І (першої) черги об`єкта «Будівництво багатофункціонального житлового кварталу 1 за адресою: АДРЕСА_1», сторони погодили тимчасове приєднання будівельних механізмів Комбінату та І (першої) черги об`єкту до мереж електропостачання, які належать Заводу до моменту здійснення ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» приєднання до побудованих кабельних мереж постійного електрозабезпечення згідно з договором від 09.02.2018 №НП4-58-18/92624, з урахуванням передбаченої проектом електропостачання черговості введення потужностей в експлуатацію.

У пунктах 2, 3 Додаткової угоди від 24.06.2020 встановлено, що дата тимчасового приєднання І (першої) черги об`єкта посвідчується актом тимчасового приєднання до мереж електропостачання, які належать стороні-1 (позивач). Точка тимчасового приєднання І (першої) черги об`єкта - ТП560-ТЗ, Т4.

Згідно з пунктом 4 Додаткової угоди від 24.06.2020 сторона-2 (відповідач-1) гарантувала здійснення будівництва та введення в експлуатацію кабельних мереж постійного електропостачання І (першої) черги будівництва об`єкта в термін, передбачений договором від 09.02.2018, та підтверджувала приєднання II (другої) черги будівництва об`єкта, згідно з проектом мереж електропостачання до мереж електропостачання І (першої) черги.

Відповідно до пункту 5 Додаткової угоди від 24.06.2020 після завершення будівництва та введення в експлуатацію кабельних мереж, межа балансового розмежування між І (першою) та II (другою) чергами об`єкта знаходитиметься в ТП 560-І та тимчасове електроживлення І (першої) черги об`єкту від електричних мереж, які належать стороні-1 (позивач), буде припинено.

Як зазначає позивач та не заперечується сторонами, з 01.01.2022 трансформаторна підстанція ТП-560 перейшла у власність ТОВ «ТП-560».

Судом установлено, що у серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський склотарний завод» зверталося до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» про стягнення 4 430 788,01 грн, з яких: 3 847 338,78 грн основного боргу, 532 383,84 грн пені та 51 065,39 грн 3 % процентів річних (справа №910/7196/22).

У справі №910/7196/22 позовні вимоги були обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором №258 від 23.06.2015 в частині відшкодування вартості спожитої електричної енергії, що постачалась позивачу Публічним акціонерним товариством «Київенерго» за договором №НП4-58-18/92624 від 09.02.2018 на об`єкт будівництва, розташований за адресою: м. Київ, пров. Балтійський, 23, у період з січня 2022 року по травень 2022 року через мережі позивача.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі №910/7196/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024, у задоволенні позову відмовлено повністю.

Судами встановлено, що позивачем не надано до матеріалів справи належних і допустимих доказів споживання відповідачем електричної енергії через інженерні мережі позивача у спірний період (січень-травень 2022 року), не надано доказів направлення відповідачу відповідних актів надання послуг за договором №258, та не надано жодних доказів того, що після введення в експлуатацію об`єкта будівництва саме відповідач продовжував споживати спірну електроенергію.

Об`єкт будівництва введено в експлуатацію відповідно до сертифікатів відповідності від 30.06.2020, 21.08.2020 та від 12.10.2021, у зв`язку з чим відповідач листом від 27.01.2022 №23-62 повідомив позивача про припинення договору від 23.06.2015 №258 у зв`язку з його виконанням.

Договір від 23.06.2015 №258 (з додатковою угодою до нього від 24.06.2020) не підтверджує споживання електричної енергії ПАТ «ДБК №4» для задоволення його власних потреб як суб`єкта господарювання у спірний період (січень-травень 2022 року), після завершення ним робіт як генеральним підрядником будівництва, що підтверджується сертифікатами відповідності.

Так, за умовами пункту 10.1 договору від 23.06.2015 №258, з введенням в експлуатацію об`єкта будівництва (останній пусковий комплекс - 12.10.2021) договір припинився, а тому у спірний період між сторонами не існувало договірних правовідносин і відповідач не міг порушити зобов`язань за договором.

Також судом установлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Київський склотарний завод» зверталось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат № 4» про стягнення 5 401 967,00 грн, з яких: 4 643 345,05 грн компенсації спожитої електричної енергії за період червень-жовтень 2022 року згідно з Договором №258; 707 557,88 грн пені та 51 064,07 грн 3% річних (справа №910/17944/23).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/17944/23 у задоволенні позову відмовлено.

Приймаючи дане рішення, суд, зважаючи на встановлений у справі №910/7196/22 факт припинення Договору №258, зазначив, що у справі №910/17944/23 відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 4 643 345,05 грн компенсації спожитої електричної енергії за період червень-жовтень 2022 року; 707 557,88 грн пені та 51 064,07 грн 3% річних, з визначеною позивачем підставою, а саме невиконання відповідачем зобов`язань за Договором №258.

Також Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» зверталось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» про стягнення основної заборгованості в розмірі 3 836 059,65 грн за Договором про постачання електричної енергії споживачу №10222017ПВ від 20.12.2018 та 3% річних у розмірі 666,99 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2022 у справі №910/5344/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023, позов задоволено повністю.

Рішення судів у справі №910/5344/22 мотивовані тим, що позивачем доведено, а відповідачем не спростовано факту наявності у нього заборгованості по сплаті за електричну енергію, спожиту у січні-травні 2022 року за Договором про постачання електричної енергії споживачу №10222017ПВ від 20.12.2018. Стосовно заперечень відповідача про споживання електричної енергії іншими особами, суди зазначили, що Договір існує між сторонами, а не між позивачем та ТОВ «Київський склотарний завод», відповідно і споживачем електричної енергії за Договором є саме відповідач. Фактичне ж передання об`єкта нерухомого майна в користування іншій особі не змінює взаємних прав та обов`язків контрагентів, а саме постачальника та споживача за Договором.

Як стверджує позивач, рішеннями судів у справах №910/7196/22 та №910/17944/23 встановлено факт підключення будівельних механізмів відповідача-1 та збудованих ним будинків до ТП-560, яка спочатку належала ТОВ «Київський склотарний завод», а з 01.01.2022 перейшла у власність ТОВ «ТП-560». Рішеннями судів відмовлено у позові лише на тій підставі, що договір №258 припинив свою дію з часу введення будинків в експлуатацію у жовтні 2021 року, тому підстав для стягнення за договором немає.

Однак, як стверджує позивач, після закінчення строку дії договору №258 від 23.06.2015 електрична енергія продовжила постачатися до ТП-560 та споживалася спочатку відповідачем-1, а в подальшому - відповідачем-2 як управителем переданих йому побудованих відповідачем-1 будинків.

Після переходу права власності на трансформаторну підстанцію ТП-560 до позивача, відповідачі з ним будь-яких угод щодо отримання електроенергії не укладали, а тому електроенергія протягом січня-жовтня 2022 року споживалася відповідачами без достатньої правової підстави та її вартість має бути відшкодована позивачу відповідно до приписів статті 1212 Цивільного кодексу України.

За доводами позивача за січень-жовтень 2022 року за схемою тимчасового приєднання, виконаною ПрАТ «ДБК №4» на підставі договору №258 від 23.06.2015 та додаткової угоди до нього від 24.06.2020, відповідачі -1 і -2 спожили 2260977 кВт (2260,977 МВт.) електроенергії і до даного часу не розрахувалися за спожиту електроенергію.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення з відповідачів солідарно 13 951 534,22 грн безпідставно спожитої електричної енергії та витрат з послуг з розподілу електричної енергії за період з січня до жовтня 2022 року. Також позивач заявив до стягнення 3 396 728,88 грн інфляційних втрат та 974 601,49 грн 3% річних.

Відповідачі заперечували проти задоволення позовних вимог і вказували на відсутність доказів приєднання ПрАТ «ДБК №4» до ТП-560, постачання та споживання ними електроенергії за рахунок позивача в спірний період.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та відзивів на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із наступних підстав.

За змістом статей 15 і 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 Цивільного кодексу України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті).

У статті 4 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави. Разом із цим, вирішуючи спір, суд має перевірити наявність в особи, яка звертається з позовом, порушеного права чи охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано цей позов, з`ясувати, у чому полягає порушення цих прав та інтересів. При цьому має бути визначено, які саме права позивача порушено відповідачем та якими законодавчими актами передбачено право позивача на звернення із заявленим позовом.

Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову, оскільки саме порушене (оспорюване) право та інтерес підлягають захисту.

Подібні правові висновки викладені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 03.04.2018 у справі №911/1330/17, від 10.05.2018 у справі №902/835/17.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.10.2019 у справі №910/6642/18 зроблено висновок про стадійність захисту права, зокрема вказано на те, що під час вирішення господарського спору суд з`ясовує, чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорення відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові слід відмовити.

Наявність порушеного права позивач у даній справі обґрунтовує тим, що відповідачі протягом січня-жовтня 2022 року без достатньої правової підстави споживали електроенергію від трансформаторної підстанції ТП-560, до якої відповідач-1 та збудовані ним будинки були підключені за схемою тимчасового приєднання, виконаною на підставі договору №258 від 23.06.2015 та додаткової угоди до нього від 24.06.2020, і яка з 01.01.2022 перейшла у власність позивача.

Як на правову підставу позову позивач посилається на положення статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (частина друга статті 1212 Цивільного кодексу України).

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частин 1, 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 Господарського процесуального кодексу України).

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2020 у справі №924/233/18).

Таким чином на позивача, який у позовній заяві стверджує про те, що відповідачі у спірному періоді без належних на те правових підстав споживали електроенергію від об`єкта ТОВ «ТП-560», покладається обов`язок довести дану обставину належними, допустимими, достовірними та вірогідними у розумінні наведених статей Господарського процесуального кодексу України доказами.

З огляду на предмет та підстави заявленого позову, висловлені відповідачами заперечення проти нього, до предмету доказування у даній справі у першу чергу входять обставини щодо того, чи були відповідачі у спірному періоді приєднані до ТП-560 та чи споживали вони від даного об`єкту електроенергію у заявленому позивачем розмірі.

Позивач, стверджуючи про факт приєднання ПрАТ «ДБК №4» до електричних мереж, які до 01 січня 2022 року належали ТОВ «Київський склотарний завод», посилається, зокрема, на Договір №258, додаткову угоду до нього від 24.06.2020 та акти технологічного забезпечення електронапруги від 29.11.2017 та від 06.12.2017.

Оцінюючи вказані докази, колегія суддів зазначає таке.

Пунктом 3.3.17. Договору №258 передбачено, що при необхідності підключення Сторони-2 (відповідача-1) до існуючих мереж, власником яких є Сторона-1 (ТОВ «Київський склотарний завод»), Сторона-2 компенсує вартість понесених Стороною-1 витрат за користування мережами, в тому числі вартість витрат, пов`язаних із забезпеченням проведення розрахунків за користування мережами.

Згідно з пунктом 1.3. протоколу-угоди щодо компенсації витрат за користування інженерними мережами, водопостачання та електроенергією, укладеною 29.11.2017 між ПрАТ «Київський склотарний завод» та ПрАТ «ДБК №4» було передбачено, що ПрАТ «ДБК №4» компенсує витрати за електроенергію. Компенсація вартості спожитої електроенергії здійснюється відповідно до показників лічильників, що визначені в актах технологічного забезпечення електронапруги, підписаних уповноваженими представниками сторін, з врахуванням технологічних втрат у внутрішніх мережах у розмірі 10%.

Відповідно до пункту 2 протоколу-угоди витрати за водопостачання та електроенергію нараховуються стороною-1 та компенсуються стороною-2 з дати підписання актів технологічного забезпечення електронапруги та актів технологічного забезпечення водопостачання, щомісячно шляхом сплати авансу на наступний місяць на підставі виставленого стороною-1 рахунку, виходячи з граничних обсягів споживання послуг, що надані уповноваженим представником сторони-2 на відповідні звітні періоди, та враховуючи різницю показників лічильників попереднього періоду і сплаченого авансу.

Відповідно до пункту 2 додаткової угоди від 24.06.2020 до Договору №258 дата тимчасового приєднання І (першої) черги об`єкта посвідчується актом тимчасового приєднання до мереж електропостачання, які належать стороні-1.

Зі змісту наведених умов Договору №258, протоколу-угоди та додаткової угоди від 24.06.2020 до Договору №258 вбачається, що відповідач-1 (генеральний підрядник) взяв на себе обов`язок компенсувати ПрАТ (у майбутньому ТОВ) «Київський склотарний завод» (замовнику будівництва) вартість спожитої електроенергії від належних останньому мереж електропостачання, до яких він (завод) був приєднаний.

При цьому у разі необхідності саме приєднання відповідача-1 до існуючих мереж ПрАТ «Київський склотарний завод» факт такого приєднання мав бути посвідчений актом тимчасового приєднання до мереж електропостачання, які належать стороні-1.

Однак, як вірно зазначив суд першої інстанції, такий акт позивачем не наданий та у матеріалах справи відсутній.

У свою чергу акти технологічного забезпечення електронапруги від 29.11.2017 та від 06.12.2017, підписані між ПрАТ «Київський склотарний завод» та ПрАТ «ДБК №4», не є за своєю правовою природою актами про тимчасове приєднання до мереж електропостачання ПрАТ «Київський склотарний завод», не містять у собі відомостей про приєднання до електромережі, а фіксують лише початкові показники електролічильника, який знаходиться в ТП-560, та були підставою для початку нарахування плати ПрАТ «ДБК №4» за спожиту електроенергію через інженерні мережі ПрАТ «Київський склотарний завод».

Крім того, предметом спору у даній справі є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію у січні-жовтні 2022 року, тобто предметом доказування є споживання електричної енергії саме в 2022 році, відповідно акти 2017 року, підписані на підставі Договору №258 між ПрАТ «ДБК №4» та ПрАТ Київський склотарний завод, який припинив свою дію у жовтні 2021 року, про що буде зазначено далі, не можуть підтверджувати факт приєднання та споживання електричної енергії від об`єкту позивача відповідачами у спірному періоді (січні-жовтні 2022 року).

Як зазначають відповідачі у відзивах на апеляційну скаргу, ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4» перестав компенсувати вартість спожитої електроенергії у жовтні 2021 року у зв`язку з введенням житлових будинків (всіх запланованих 4 пускових комплексів) в експлуатацію.

27 січня 2022 року за вих. №23-62 від ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4» на адресу ТОВ «Київський склотарний завод» було направлено листа, в якому повідомлено, що Договір № 258 від 23 червня 2015 року є виконаним, всі розрахунки за ним проведені та те, що у зв`язку з введенням об`єкта в експлуатацію з 12 жовтня 2021 року вказаний Договір є припиненим.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 25 січня 2018 року був виданий Експертний звіт щодо розгляду проектної документації по Проекту за вих. №0022-4299-18/УЕБ/А, відповідно до якого заплановано будівництво 4 (чотирьох) пускових комплексів.

07 серпня 2018 року було отримано дозвіл на виконання будівельних робіт, де замовником зазначено ТОВ «Київський склотарний завод», а генеральним підрядником - ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4».

30 червня 2020 року був введений в експлуатацію перший пусковий комплекс, що підтверджується Сертифікатом серії ІУ № 58.

21 серпня 2020 року був введений в експлуатацію другий пусковий комплекс, що підтверджується Сертифікатом серії ІУ № 57.

12 жовтня 2021 року був введений в експлуатацію третій пусковий комплекс, що підтверджується Сертифікатом серії ІУ № 75.

12 жовтня 2021 року був введений в експлуатацію четвертий пусковий комплекс, що підтверджується Сертифікатом серії ІУ № 13.

Згідно з пунктом 83 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 13.12.2022 у справі №910/7196/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024, встановлено, що з введенням в експлуатацію об`єкта будівництва (останній пусковий комплекс - 12.10.2021) Договір №258 припинився. Договір від 23.06.2015 №258 (з додатковою угодою до нього від 24.06.2020) не підтверджує споживання електричної енергії ПрАТ «ДБК №4» для задоволення його власних потреб як суб`єкта господарювання у спірний період (січень-травень 2022 року) після завершення ним робіт як генеральним підрядником будівництва, що підтверджується сертифікатами відповідності.

Зважаючи на встановлений у справі №910/7196/22 факт припинення Договору №258, Господарський суд міста Києва у рішенні від 25.03.2024 у справі №910/17944/23 також встановив, що відсутні підстави для стягнення з ПрАТ «ДБК №4» на користь ТОВ «Київський склотарний завод» компенсації спожитої електричної енергії за період червень-жовтень 2022 року згідно з Договором №258.

Встановлені рішеннями судів у названих справах обставини того, що Договір №258 припинив свою дію із введенням в експлуатацію об`єкта будівництва (останній пусковий комплекс - 12.10.2021) і після вказаної дати ПрАТ «ДБК №4» для задоволення власних потреб як суб`єкта господарювання електроенергію не споживало є у розумінні частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України преюдиційними для даної справи.

Предметом позову у названих справах було стягнення заборгованості за Договором №258, яка являла собою саме компенсацію спожитої електроенергії позивачу як замовнику будівництва.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що Договір №258 від 23.06.2015 та додаткова угода до нього від 24.06.2020 не підтверджують факт тимчасового приєднання відповідача-1 до ТП-560 та споживання електричної енергії відповідачами для задоволення їх власних потреб як суб`єктів господарювання у спірний період.

Із наведеного вбачається, що до ТП-560 було приєднане саме ТОВ «Київський склотарний завод», а не відповідач-1, який мав лише обов`язок компенсувати ТОВ «Київський склотарний завод» спожиту електричну енергію.

Договір про приєднання, яке не є стандартним від 09.02.2018 №НП4-58-18/92624 (зі змінами), права та обов`язки замовника за яким перейшли до ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4», також не є допустимим доказом споживання електричної енергії безпосередньо відповідачем-1 на закінченому об`єкті будівництва у січні-травні 2022 року у заявлених позивачем до стягнення сумах. Вказаний договір, у тому числі, не підтверджує ту обставину, що відповідач-1 приєднався до електромережі ТОВ «Київський склотарний завод», як стверджує позивач.

У даному контексті колегія суддів також вважає за необхідне звернути увагу на пояснення, що були надані ТОВ «Київський склотарний завод» та ТОВ «ТП-560» у межах розгляду господарських справ №910/7196/22 та №910/5344/22.

Так, у мотивувальній частині постанови Північного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 у справі №910/7196/22 зазначено таке: «Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що відповідач у період з січня 2022 року по травень 2022 року споживав електричну енергію, яка поставлялась позивачу, для електропостачання об`єкту будівництва, проте ухилявся від підписання відповідних актів надання послуг та допустив заборгованість за цей період у розмірі 3 847 338,78 грн.».

Позивачем у справі №910/7196/22 було ТОВ «Київський склотарний завод».

Тобто, ТОВ «Київський склотарний завод» стверджувало у межах справи №910/7196/22 про постачання електричної енергії саме до ТОВ «Київський склотарний завод».

Також, як уже зазначалося, Товариство з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» зверталось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» про стягнення основної заборгованості в розмірі 3 836 059,65 грн за Договором про постачання електричної енергії споживачу №10222017ПВ від 20.12.2018 за січень 2022 - травень 2022 року та 3% річних у розмірі 666,99 грн (справа №910/5344/22).

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.11.2022 у справі №910/5344/22, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.07.2023, позов задоволено повністю.

У названому рішенні суду зазначено, що « 08.08.2022 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що наданий позивачем до позовної заяви примірник договору не міг бути підписаний відповідачем, оскільки він датований раніше ніж відповідачем створено його товариство. Окрім того, відповідачем зазначено, що сплачений ним розмір оплати за електроенергію в сумі 330 970,00 гн є добровільним платежем та ніяк не пов`язаний з договором. Також відповідачем зазначено, що фактичним споживачем енергії є ТОВ «Київський склотарний завод».»; «Відповідач у відзиві проти задоволення позовних вимог надав заперечення посилаючись на те, що Договір між сторонами не укладався і споживачем електричної енергії є ТОВ «Київський склотарний завод», а здійснені відповідачем оплати носять добровільний характер.».

Тобто, під час розгляду справи ТОВ «ТП-560» зазначало, що дійсним споживачем електричної енергії у січні 2022 - травні 2022 року було саме ТОВ «Київський склотарний завод».

Отже, позиція ТОВ «ТП-560» є непослідовною та суперечливою, що не відповідає принципу добросовісності (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) як такому стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення, адже у межах справи №910/5344/22 ТОВ «ТП-560» стверджувало про те, що споживачем електричної енергії було ТОВ «Київський склотарний завод», а в межах поданого позову в даній справі наголошує на тому, що споживачами електричної енергії у спірному періоді є відповідачі.

Із матеріалів справи вбачається, що 28.12.2021 ТОВ «Київський склотарний завод» (замовник - юридична особа, яка споживає послуги) уклало з ТОВ «ТП-560» (виконавець) Договір №397 про компенсацію комунальних послуг (том 1, а.с. 60-63), відповідно до пункту 1.1. якого ТОВ «ТП-560» зобов`язувалося у порядку та на умовах, визначених цим Договором, надавати ТОВ «Київський склотарний завод» комунальні послуги щодо забезпечення електроенергією об`єкту (будівель, які мають забезпечуватися електроенергією, за адресою АДРЕСА_1), а замовник зобов`язався оплачувати надані послуги.

За змістом пункту 6.1. Договору №397 строк його дії становить 12 календарних місяців, починаючи з дати підписання даного Договору, тобто до 28.12.2022.

Отже, між ТОВ «Київський склотарний завод» та ТОВ «ТП-560» існував Договір №397, на підставі якого саме ТОВ «Київський склотарний завод» мало відшкодовувати позивачу вартість поставленої через ТП-560 електроенергії.

Суд враховує, що саме ТОВ «Київський склотарний завод» у розумінні статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» є замовником будівництва за адресою АДРЕСА_1.

Колегія суддів наголошує, що замовником будівництва є саме особа, у власності або користуванні якої перебуває земельна ділянка, тобто землекористувач.

Так, землекористувачем земельної ділянки, на якій здійснювалося будівництво Об`єкту по АДРЕСА_1, є ТОВ «Київський склотарний завод».

Вказана земельна ділянка з кадастровим номером :78:113:0001, площею 97168,00 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1, знаходиться в користуванні на правах діючого договору оренди земельної ділянки, що укладений між ПАТ «Київський склотарний завод» та Київською міською радою 25.05.2004 року із строком оренди на 25 років. Фактичним/юридичним місцезнаходженням ТОВ «Київський склотарний завод» є м. Київ, пров. Балтійський, 23.

ПрАТ (ТОВ) «Київський склотарний завод» значиться замовником будівництва у дозволі на виконання будівельних робіт від 07.08.2018 №ІУ 46, сертифікатах про відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та готовність його до експлуатації ІУ №58, ІУ №57, ІУ №75, ІУ №13, виданих Державною архітектурно-будівельною інспекцією України.

Відповідно, доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку, що замовником будівництва є ТОВ «Київський склотарний завод», безпідставні та не ґрунтуються на доказах, наявних у матеріалах справи.

01 вересня 2020 року, 30 жовтня 2020 року та 01 листопада 2021 року після введення об`єктів в експлуатацію чотири пускові комплекси були передані на обслуговування іншій юридичній особі - ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер», що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі житлового комплексу або його частини з балансу на баланс (том 2, а.с. 67-73).

ТОВ «Комфорт-Майстер» у листі від 31.08.2022 №526 повідомило, що на його обслуговування зі складу проекту будівництва багатофункціонального житлового кварталу 1 по АДРЕСА_1 передано у 2020 та 2021 році завершені будівництвом об`єкти нерухомого майна, заселення мешканцями яких розпочато у 2020 та 2021 роках. У листі зазначено, що кінцевими споживачами електричної енергії в переданих будинках були мешканці квартир та власники (орендарі) житлових та нежитлових приміщень.

Матеріалами справи підтверджується, що споживання електроенергії багатоквартирними будинками за адресами: м. Київ, пров. Балтійський, буд. 5, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 3, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 3-А, м. Київ, пров. Балтійський, буд. 1 здійснюється згідно з Договором на постачання електричної енергії № 72556013ПУ від 01 грудня 2018 року, укладеним між ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» та ТОВ «Київські енергетичні послуги». Доказами підключення будинків по пров. Балтійському, 23 у місті Києві у спірному періоді є наявні у матеріалах справи повідомлення ТОВ «Київські енергетичні послуги» (том 1, а.с. 181-188), про приєднання до договору постачання електричної енергії споживачу.

Тобто, у відповідача-2 є діючий укладений з ТОВ «Київські енергетичні послуги» Договір на постачання електричної енергії, по якому здійснюється як споживання, так і оплата спожитої електричної енергії.

Доводи скаржника про те, що із поданих ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» разом із відзивом на позовну заяву повідомлень про приєднання зазначених будинків до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг вбачається, що будинки на постійній основі були підключені до енергопостачання лише в жовтні 2022 року, а з січня по жовтень 2022 року таке споживання здійснювалося за тимчасовою схемою приєднання до ТП-560, судом оцінюються критично, оскільки, для прикладу, як вбачається із повідомлення ТОВ «Київські енергетичні послуги» від 07.02.2022 (том 1, а.с. 188) про приєднання до договору про постачання електричної енергії, датою початку постачання електричної енергії до об`єкта за адресою м. Київ, вул. Балтійська, 5 (житловий будинок) є 07.02.2022; відповідно до повідомлення ТОВ «Київські енергетичні послуги» від 27.06.2022 про приєднання до договору про постачання електричної енергії, датою початку постачання електричної енергії до об`єкта за адресою м. Київ, вул. Балтійська, 3 (житловий будинок) є 21.06.2022. Тобто відповідні підключення почалися ще в лютому 2022 року, що саме по собі свідчить щонайменше про необґрунтованість здійснених позивачем розрахунків позовних вимог.

У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази на підтвердження факту приєднання ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4» до мереж електропостачання, які належали до 01 січня 2022 року ТОВ «Київський склотарний завод», а після 01 січня 2022 року - ТОВ «ТП-560» та факт надання послуг з постачання електричної енергії та послуг розподілу електричної енергії у спірний період від ТП-560.

До матеріалів справи не долучено схем підключень, актів підключень, відомостей щодо вузлів обліку, лічильників та інших документів, які могли б підтвердити споживання електроенергії ПрАТ «Домобудівний комбінат № 4» та ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер», її обсяги у період з січня по жовтень 2022 року.

Крім того, позивач жодного разу до подання позову не виставляв відповідачам рахунків на оплату за спожиту електричну енергію, не звертався до відповідачів із претензіями про сплату відповідної заборгованості.

Щодо доказів, доданих позивачем до відповіді на відзив на позовну заяву (копії листів ПрАТ «ДБК №4» від 08.06.2018 №01-502, від 21.11.2018 №01-1027, листів Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу КМР (КМДА) від 13.11.2018 №050/08-7764, від 14.11.2018 №050/08-7766, Договору пайової участі від 22.11.2018 №154, Договору пайової участі від 23.11.2018 №156, Договору пайової участі 21.12.2018 №246, акту розподілу площі у будинках від 08.08.2018), які суд апеляційної інстанції вирішив долучити до матеріалів справи та надати їм оцінку під час апеляційного перегляду справи, то колегія суддів зазначає, що предметом позову та спору в цілому є вимоги про стягнення солідарно з ПрАТ «Домобудівний комбінат №4» та ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» на користь ТОВ «ТП-560» вартості спожитої електричної енергії за період січень-жовтень 2022 року.

Однак, долучені до відповіді на відзив листи ПрАТ «Домобудівний комбінат №4», договори пайової участі, Акт розподілу площі у житлових будинках стосуються виключно оплати коштів пайової участі у зв`язку з будівництвом об`єкту, розподілу площ за результатами будівництва, а отже жодним чином не стосуються предмету доказування у даній справі - споживання електричної енергії у спірному періоді та не можуть його підтверджувати.

Питання законності компенсації у спірному періоді мешканцями побудованих будинків комунальних послуг їх управителю (відповідачу-2) також не входить до предмету доказування в даній справі, а тому доводи скаржника з цього приводу судом апеляційної інстанції до уваги не приймаються.

З огляду на наведене у сукупності, права позивача у спірних правовідносинах визначеними ним відповідачами не порушені.

Таким чином позовні вимоги про стягнення з відповідачів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України компенсації спожитої електричної енергії та витрат з послуг з розподілу електричної енергії за період з січня до жовтня 2022 року у розмірі 13 951 534,22 грн задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги про стягнення з відповідачів 974 601,49 грн 3% річних та 33 967 28,88 грн інфляційних втрат є похідними від вимоги про стягнення з відповідачів основної заборгованості, у задоволенні якої судом відмовлено, а тому в частині цих позовних вимог суд також у задоволенні позову відмовляє.

Позивач висновків суду першої інстанції належними та допустимими доказами не спростував.

Враховуючи викладене вище, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині постанови, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 лютого 2010 року, пункт 58).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про відмову у задоволення позову в даній справі.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у даній справі є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Судові витрати за подання зазначеної апеляційної скарги згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТП-560».

Матеріали справи №910/14035/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.12.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко