ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
судді судової колегії Західного апеляційного господарського суду Скрипчук О.С.
"22" грудня 2025 р. Справа №914/1898/18
Рішенням Господарського суду Львівської області від 07.04.2025 у справі №914/1898/18 відмовлено у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів» оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 22.04.2025. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 07.04.2025 у справі №914/1898/18 в частині відмови в задоволенні первісного позову Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів» та в оскаржуваній частині прийняти нове рішення, яким задоволити первісний позов Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів».

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів» б/н від 22.04.2025 (вх. №01-05/1220/25 від 22.04.2025) задоволено частково. Рішення Господарського суду Львівської області від 07.04.2025 у справі №914/1898/18 в частині відмови в задоволенні первісного позову Товариства з додатковою відповідальністю «Львівський завод фрезерних верстатів» скасовано частково. Прийняти нове рішення, яким позов задоволено частково. В частині відмови у задоволені первісного позову до Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Львівської міської ради рішення Господарського суду Львівської області від 07.04.2025 у справі №914/1898/18 залишено без змін.

Не погоджуючись із таким рішенням більшості членів судової колегії, вважаю за належне викласти свою позицію щодо обставин у даній справі.

Вважаю що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що в матеріалах справи відсутні достовірні докази про існування спірного пожежного резервуару як об`єкту нерухомого майна станом на момент його державної реєстрації, а саме 23.06.2017 року.

Так, згідно ст. 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані не земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Тобто, нерухомість нерозривно пов`язана з земельною ділянкою. Однак матеріалами справи не підтверджується, що позивачу Львівському заводу фрезерних верстатів належить право власності чи право користування на земельну ділянку на якій знаходиться пожежний резервуар. У витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності взагалі відсутні ідентифікатори земельної ділянки такі як місцезнаходження, межі та площа.

З поданого позивачем за первісним позовом висновку експерта Бочуляка Р. П. судового експертно-розрахункового бюро Товариства з обмеженою відповідальністю "Серб" від 01.10.2018 № 67/18 на підставі замовлення ТзДВ "ЛЗФВ", який надав відповіді, вбачається, що:

- споруда, розташована по АДРЕСА_1 , що зареєстрована на праві власності за ТзДВ "ЛЗФВ" за реєстровим номером 101, що позначена № 21 на генеральному плані зі схемою зовнішнього та охоронного електроосвітлення Львівського заводу фрезерних верстатів, є пожежним резервуаром об`ємом 250 м3;

- період побудови споруди до 1994 року;

- ідентифікувати земельну ділянку, на якій розміщена споруда, можливо;

- споруда розміщена на земельній ділянці, кадастровий номер :02:005:0311, яка перебуває в користуванні ТОВ "Компанія ВЕЕМ-Металавтопром" на підставі договору оренди землі з Львівською міською радою від 27.11.2015 № С-4235;

- нежитлова будівля літ. Т'-1 2018 року побудови, право власності на яку як на складову частину об`єкта нерухомого майна з реєстровим номером 101 під назвою "експериментальний цех та нежитлова будівля" по вул. Зелена, 149-Г у м. Львові зареєстровано за ТОВ "Компанія ВЕЕМ-Металавтопром" станом на 02.08.2018, є тотожними, тобто це є один і той самий об`єкт;

Висновком судового експерта Зайця Ігоря Григорійовича від 30.10.2018 № 13/10-18я на підставі замовлення ТОВ "Компанія ВЕЕМ-Металавтопром" надано такі відповіді:

- нежитлова споруда, яка позначена у технічному паспорті під літ. Ш-1, складеного ФОП Лаба П. І. станом на 29.05.2017 із внесеними змінами станом на 04.10.2018, розташована на земельній ділянці по вул. Зеленій, 149-Г у м. Львові , станом на час проведення дослідження використовується як "підвальне приміщення";

- нежитлова споруда, яка позначена в технічному паспорті під літ. Ш-1, об`ємом 250 м3, складеному ФОП Лаба П. І. станом на 29.05.2017, і розташована на земельній ділянці по вул. Зеленій, 149-Г у м. Львові , в зв`язку із відсутністю інженерного обладнання, трубопроводів або місць їх підключення, майданчика розміром 12 м*12 м, а також відсутністю можливості доступу на земельну ділянку (встановлення сервітуту), яка знаходиться в користуванні ТОВ "Компанія ВЕЕМ-Металавтопром", для обслуговування та використання її за призначенням як "пожежрезервуар" в період від 28.11.2001 до 29.05.2017, використовуватись не могла;

- пожежний резервуар об`ємом 250 м3 в переліку нерухомого майна Львівського заводу фрезерних верстатів, розташованого по вул. Зеленій, 149 у м. Львові, в інвентаризаційній справі, складеній Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки станом на 19.03.2007, відсутній.

Отже слід вважати, що на момент державної реєстрації пожежного резервуару як нерухомого майна позивач по первісному позову не був користувачем земельної ділянки на якій він розташований.

У витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності зазначено: Об`єкт нерухомого майна: Пожежний резервуар об`ємом 250 м. куб. Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м.): 67.7.7 матеріали стін: залізобетон, Опис згідно даних технічного паспорта. За рахунок уточнення площ та проведених переобмірів загальна площа змінилася з 72,0 м2 на 67,7 м2 згідно з довідкою від 04.10.2018 № 0510, виданої ФОП Лаба П.І.

Підставою виникнення права власності зазначено, Акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу, серія та номер: б/н виданий 22.12.1994, видавник: Мінманпром України; наказ серія та номер: 1686, виданий 23.12.1994 видавник: Мінманпром України: перелік майна переданого до статутного фонду ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів», серія та номер: б/н виданий 20.10.2015, видавник регіональне відділення ФДМУ по Львівській області.

Як видно з Переліку майна, переданого до статутного фонду відкритого акціонерного товариства «Львівський завод фрезерних верстатів» від 20.10.2015 він підписаний в односторонньому порядку начальником регіонального відділення Фонду державного майна Управління по Львівській області, тому він не може вважатись правовстановлюючим документом на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Адже, впорядкування обліку нерухомого майна, переданого до статутного фонду відкритих акціонерних товариств в процесі приватизації корпорації із формуванням засновником товариства відповідного передавального акту приймання передачі нерухомого майна розпочалось після вступу в дію Порядку підтвердження права власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Фонду державного майна України від 22.07.1998 №1450 (із змінами), за результатами якого видавалось свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Поряд з тим, в матеріалах справи відсутні достовірні та беззаперечні докази того, що спірний об`єкт - пожежний резервуар існував як об`єкт нерухомого майна до 2017 року, (зокрема до видачі технічного паспорта та державної реєстрації позивачем права власності на нього у 2017 році). Так, пожежний резервуар зазначений в інвентаризаційному описі № 72 основних засобів, складеному відповідно до наказу № 159 у процесі інвентаризації, закінченої 01.10.1994, під порядковим номером 36 з інвентаризаційним номером 02-00026, а також у відомості розрахунку вартості будівель, споруд і передавальних пристроїв станом на 01.04.1994 Львівського заводу фрезерних верстатів (містить графу про ведення в експлуатацію 1975 році). Водночас, у таких документах не вказано про статус такого об`єкта як нерухомого майна.

Крім цього лист Сихівського РВ м. Львова Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 02.04.2018 вих. № 1/221рв, не містить ідентифікації пожежного резервуару, тому цей лист не підтверджує обставини про перебування спірного об`єкта в даній справі на обліку у відповідного органу. Поданий позивачем 10.09.2019 лист Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 09.09.2019 вих. № 58-8/5412 містить твердження про відсутність актів про зняття з обліку пожежного резервуара, об`ємом 250 м. куб., розміщеного на орендованій ТзОВ «Компанія ВЕЕМ - Металавтопром» земельній ділянці, проте, первинного акта про взяття на облік Сихівським РВ м. Львова пожежного резервуара, саме того, що є спірним у цій справі, не подано.

Отже спірний пожежний резервуар на момент розгляду справи не перебував на обліку у Державної служби України з надзвичайних ситуацій та сторонами у справі не експлуатувався.

За відсутності доказів експлуатації пожежного резервуару, та наявними у матеріалах справи письмовими згодами позивача по основному позову на вилучення частини земельної ділянки, на якій розміщено спірний резервуар, ТзДВ «ЛЗФВ», фактично відмовився від його використання. Однак з 2017 року позиція останнього змінилась, і він подав позов до суду та просить визнати за ним право власності на спірний резервуар. За таких обставин діях позивача за первісним позовом вбачається непослідовна поведінка.

Також ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» не подано доказів існування обставини, яка б з достовірністю підтверджувала факт передання спірного пожежного резервуару при перетворенні ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» у ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів», окрім передавального акту, у якому не конкретизовано яке саме майно перейшло від відкритого акціонерного товариства до товариства з додатковою відповідальністю. Передавальному акту мала б передувати інвентаризація майна ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів», тобто так, як це відбулось у процесі корпоратизації Львівського заводу фрезерних верстатів при створенні ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів». Доказів проведення інвентаризації (складення інвентаризаційного опису основних засобів) у якому було б зазначено наявність пожежного резервуару при перетворенні ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» у ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» позивачем суду не подано. А отже, позивачем не доведено суду як факту існування пожежного резервуару як об`єкту нерухомого майна станом на 2012 рік - рік створення ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів», а відповідно і факту його передання ВАТ «Львівський завод фрезерних верстатів» у статутний фонд ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів».

Верховний суд повертаючи справу на новий розгляд в пункті 55 постанови від 18.05.2021 вказав наступне: «з врахуванням висновків Верховного Суду наведених у пунктах 44- 50 цієї постанови, відповідно до яких судами попередніх інстанцій неправильно застосовані норми права та не досліджені належним чином докази у справі, у тому числі щодо питання чи є пожежний резервуар, позначений літ. Ш-1, який зареєстрований за ТзДВ «ЛЗФВ» (запис 21075274), і нежитлове приміщення під літ. Т'-l, яке зареєстроване за ТОВ «Компанія ВЕЕМ-Металавтопром» (запис 20675290), одним і тим же самим майном чи це різні об`єкти, касаційна скарга ТОВ «Компанія ВЕЕМ-Металавтопром» підлягає до часткового задоволення для з`ясування зазначених обставин, оскільки їх встановлення вплине на вирішення як первісного, так і зустрічного позову».

При цьому судом апеляційної інстанції не взято до уваги нотаріально засвідченні заяви свідків, зокрема, Шевчук Любомира Павловича, головного інженера Львівського заводу фрезерних верстатів у 1991- 1997 роках, згідно із нотаріально засвідченою заявою, зареєстрованою за №1478 від 13.11.2018, який стверджує, що у 1994 році брав участь у роботі комісії з інвентаризації майна Львівського заводу фрезерних верстатів для визначення вартості цілісного майнового комплексу, разом з іншими членами цієї комісії складав та підписував акт оцінки вартості цілісного майнового комплексу 22.12.1994, повідомив суду про те, що більшість об`єктів нерухомого майна станом на момент проведення інвентаризації заводу у 1994 році були зруйнованими у зв`язку із тим, що тривалий час не експлуатувались зважаючи на тривалу зупинку діяльності заводу. Зокрема, при проведенні інвентаризації, споруда підземного пожежного резервуару автоматичного пожежогасіння об`ємом 250 м3, розміщена поблизу комплексу експериментального цеху за адресою АДРЕСА_1 , була зруйнованою повністю та не підлягала відновленню, зважаючи на те, що її з часу початку будівництва у 1975 році жодного разу не заповнювали водою. Крім того, пожежний резервуар не був введеним в експлуатацію, оскільки було відсутнє необхідне для його використання додаткове обладнання, а саме напірні трубопроводи, насосні установки для подачі води, а також відсутні інгредієнти для спінювання води при пожежогасінні.

Також, як встановлено з матеріалів справи, згідно з висновком судового експерта Хміля В. Р. за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи Львівським НДІСЕ від 24.11.2023 № 1717-Е надано такі відповіді, зокрема:

Нежитлова будівля загальною площею 780,5 м2, яка є складовою частиною зареєстрованого на праві власності за ТзОВ «Компанія ВЕЕМ-Металавтопром» об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 101 з назвою «експеритментальний цех та нежитлово будівля», має позначення під літ. Т-1.

Пожежний резервуар, який позначений в технічному паспорті на пожежний резервуар об`ємом 250 м3 с.н.с. літ. Ш-1, площею 72,0 м2, що за адресою: АДРЕСА_1 , виготовлений ФОП Лабою П.І. 29.05.2017 (із внесеними змінами 04.10.2018, відповідно до яких площа становить 67,7 м2), який зареєстрований за ТзДВ «Львівський завод фрезерних верстатів» (запис про право власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 21075274, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101) існує в натурі та конструктивно в якості підвалу, з площею 67,5 м2, включено до складу нежитлової будівлі під літ. Т-1 загальною площею 780,5 м2, яка в свою чергу, як складова частина, включена до зареєстрованого на праві власності за ТзОВ «Компанія ВЕЕМ-Металавтопром» об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 101 з назвою «експеритментальний цех та нежитлово будівля».

Вважаю що суд першої інстанції враховуючи висновки Верховного Суду (п. 48 та абз. 2 п. 58 постанови від 18.05.2021) та висновки експертів, правильно встановив, що спірний «пожежний резервуар» позначений літ. Ш-1, який зареєстрований за первісним позивачем (запис 21075274) і нежитлове приміщення Т'-l, яке зареєстроване за зустрічним позивачем (запис 20675290) знаходяться у тому ж самому місці на одній і тій же земельній ділянці. Проте, ТзДВ «ЛЗФВ» не доведено тієї обставини, що станом на 2017 рік (складення технічного паспорту ФОП Лабою П.І. ) спірний «пожежний резервуар» існував у такому вигляді (як об`єкт нерухомого майна) як його досліджували експерти починаючи з 2018 року.

Щодо позовних вимог про скасування Декларації про готовність до експлуатації об`єкта

«Будівництво виробничої будівлі» слід врахувати висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 травня 2025 року по справі №420/21467/23, в якій вказано, що право на виконання будівельних робіт, реалізується та припиняється у зв`язку із завершенням будівництва та введенням об`єкта в експлуатацію. При цьому декларація про готовність об`єкта до експлуатації вичерпує свою дію, позаяк на її підставі було зареєстровано право власності на об`єкт будівництва. Задоволення ж позову про її скасування не призведе до жодних юридичних наслідків й не змінить стану спірних правовідносин, не забезпечить у такому випадку належний судовий захист.

Крім цього у постанові апеляційного суду не наведено правові підстави та норми чинного законодавства для задоволення позову для скасування державної реєстрації права власності ТзОВ «Компанія ВЕЕМ-Металавтопром на об`єкт нерухомого майна експериментальний цех та нежитлова будівля реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 з одночасним припиненням права власності Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія ВЕЕМ Металавтопром (код 30994335) на об`єкт нерухомого майна експериментальний цех та будівля реєстраційний номер об`єкта 101.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності набувається в порядку визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Матаріалами справи не доведено що будівництво експериментального цеху та нежитлової будівлі реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101 здійснювалось ТзОВ «Компанія ВЕЕМ-Металавтопром незаконно чи воно є самочинним будівництвом.

Підсумовуючи все вищенаведене, вважаю, що рішення Господарського суду Львівської області від 07.04.2025 у справі №914/1898/18 слід було залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Суддя Оксана СКРИПЧУК