ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.12.2025 Справа №905/1145/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Лейби М.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовною заявою Обласного комунального підприємства "Донецьктеплокомуненерго", м. Дружківка, Донецька область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек", м. Київ

про стягнення 168 198,94 грн

Суть справи:

Обласне комунальне підприємство "Донецьктеплокомуненерго" (далі - ОКП "Донецьктеплокомуненерго"), через підсистему Електронний суд, звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" (далі - ТОВ "Вікотек") про стягнення заборгованості у розмірі 168636,75 грн, у тому числі: заборгованість за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби у розмірі 168 198,94 грн та заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 437,81 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що у період з 01.10.2021 по 01.10.2025 ОКП "Донецьктеплокомуненерго" надавалися послуги з абонентського обслуговування до багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 39, у якому знаходиться нежитлове приміщення загальною площею 422,0 кв.м, що належить ТОВ "Вікотек" на праві власності. Житловий будинок по вул. Університетська, буд. 39 у м.Слов`янську приєднаний до системи централізованого опалення та обладнаний вузлом комерційного обліку теплової енергії, який забезпечує загальний облік споживання теплової енергії в будівлі. Нежитлове приміщення загальною площею 422,0 кв. м відключено від системи централізованого теплопостачання, проте залишається невід`ємною частиною багатоквартирного житлового будинку та фактично бере участь у споживанні теплової енергії, що використовується для опалення місць загального користування (спільного майна співвласників будинку). При цьому вказане приміщення не обладнане вузлом розподільного обліку теплової енергії. За період з 01.10.2021 по 01.10.2025 відповідачу нараховано за надані послуги з постачання теплової енергії для задоволення загальнобудинкових потреб 168 198,94грн. Також за період з 01.10.2021 по 01.10.2025 відповідачу нараховано плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії в сумі 437,81грн. За вказаний період оплати за отримані послуги не проводились.

Ухвалою від 30.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; визначено сторонам строк для надання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та доказів в обґрунтування своєї позиції.

Сторони було повідомлено про відкриття провадження у справі засобами електронного та поштового зв`язку.

13.11.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (з додатками), у якому відповідач просить суд: закрити провадження у справі в частині позовних вимог про стягення плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії у сумі 437,81грн у зв`язку з відсутністю предмету спору; відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення заборгованості за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби у розмірі 168 198,94 грн; розподілити витрати на професійну правничу допомогу, понесені відповідачем, стягнувши їх з позивача.

27.11.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду від позивача надійшли, зокрема, відповідь на відзив на позовну заяву (з додатками), заява про зменшення розміру позовних вимог (з додатками), згідно з якою позивач просить стягнути заборгованість за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби у розмірі 168 198,94 грн; клопотання про зменшення, заявлених відповідачем, витрат на оплату правничої допомоги.

Ухвалою від 02.12.2025 прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог та подальший розгляд справи визначено здійснювати з її врахуванням.

11.12.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив.

Також, 11.12.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду від позивача надійшли додаткові пояснення у справі на заперечення відповідача на відповідь на відзив (з додатками). Позивач вказав, що через технічний збій у підсистемі «Електронний суд» до відповіді на відзив не були завантажені такі документи: - свідоцтво про повірку №24-1-3К/3118 від 02.09.2020 (чинне до 02.09.2024), - свідоцтво про повірку №Д33.4/1/T/1404 від 06.06.2024 (чинне до 06.06.2028), - лист №363 від 05.08.2024 до ТОВ «Арагорн» щодо надання технічної документації на будинок, а також скріншот його направлення, що підтверджує звернення позивача та відсутність відповіді з боку управителя. Документи були підготовлені та долучені, однак система їх не прийняла. Позивач повторно подає їх суду для належного врахування.

12.12.2025 через підсистему "Електронний суд" до суду від відповідача надійшло клопотання, в якому відповідач зазначає про те, що процесуальне законодавство не надає позивачеві право подавати пояснення на заперечення відповідача, а тому пояснення позивача від 11.12.2025 не можуть розглядатись судом як заява по суті. Відповідач просить суд повернути пояснення позивача без розгляду оскільки докази подаються одночасно з позовною заявою та клопотання про приєднання доказів, а позивачем не наведено обгрунтування неможливості подання доказів з позовною заявою та клопотання про приєднання доказів.

Позивач 12.12.2025 через підсистему "Електронний суд" подав до суду клопотання, в якому просить відмовити у задоволенні клопотанні відповідача про повернення пояснень позивача від 11.12.2025 без розгляду, долучити подані позивачем пояснення та додані документи до матеріалів справи, розгляд справи здійснювати з урахуванням наданих пояснень.

Щодо клопотання відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії у сумі 437,81грн у зв`язку з відсутністю предмету спору, суд зазначає про відсутність підстав для його задоволення, оскільки предметом позову у даній справі, з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, яка прийнята судом, є позовна вимога позивача про стягнення із відповідача заборгованості за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби у розмірі 168 198,94 грн.

Розглянувши клопотання відповідача щодо не прийняття до розгляду додаткових пояснень позивача у справі на заперечення відповідача на відповідь на відзив, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 169 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань.

Суд звертає увагу, що позивач має право подавати пояснення у відповідь на заперечення відповідача як у формі відповіді на відзив, так і у вигляді окремих (додаткових) письмових пояснень. Одже, з огляду на те, що процесуальний закон не забороняє позивачу подавати додаткові пояснення, твердження відповідача про те, що пояснення позивачем подані поза процесуальною можливістю, є безпідставними.

З огляду на викладене, оскільки основними засадами (принципами) господарського судочинства є змагальність сторін та рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, з метою з`ясування дійсних обставин справи, суд долучає до матеріалів справи додаткові пояснення позивача у справі на заперечення відповідача на відповідь на відзив (з додатками).

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні вищезазначеного клопотання відповідача.

Згідно з положеннями статті 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частині 2 статті 252 ГПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Частинною 3 статті 252 ГПК України передбачено, що якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених статтями 42, 46 ГПК України та наявність в матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно з частиною 4 статті 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

встановив:

Договірні відносини між Обласним комунальним підприємством «Донецьктеплокомуненерго», як виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вікотек», споживачем, врегульовані індивідуальним договором, який в силу законодавства є публічним договором приєднання.

Індивідуальний договір згідно з частиною 2 договору набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на офіційному веб-сайті виконавця www.kpdtke.com.ua.

Розміщення тексту договору на офіційному сайті виконавця було здійснено 04.10.2021.

11.11.2021 на офіційному сайті виконавця була опублікована інформація про те, що з 03.11.2021 вважаються укладеними типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання (які розміщені на сайті 04.10.2021).

Згідно з пунктом 4 договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви- приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуг.

Відповідно до пункту 5 Договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Обсяг теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення.

Згідно з пунктом 11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі Методика розподілу). Якщо будинок оснащено двома та більше вузлами комерційного обліку теплової енергії відповідно до вимог Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, обсяг спожитої послуги у будинку визначається як сума показань таких вузлів обліку. За рішенням співвласників багатоквартирного будинку розподіл обсягу спожитої теплової енергії здійснюється для кожної окремої частини будинку, обладнаної вузлом комерційного обліку послуги. Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал).

Пунктом 12 договору визначено, що у разі коли будинок на дату укладення цього договору не обладнаний вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, до встановлення такого вузла (вузлів) обліку обсяг споживання послуги у будинку визначається відповідно до Методики розподілу.

В пункті 30 Договору зазначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

-плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

-плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця www.kpdtke.com.ua.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Відповідно до пункту 31 договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Розмір тарифу зазначається на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця www.kpdtke.com.ua.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті.

У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.

Пунктом 32 договору визначено, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць.

Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця.

Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 33 договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Відповідно до пункту 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (підпункт 3 пункту 41 Договору).

Згідно з пунктом 47 договору оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

Цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності (пункт 51 договору).

Якщо за один місяць до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (пункт 52 договору).

Відповідно до пункту 55 договору припинення дії цього договору не звільняє сторони від обов`язку виконання зобов`язань, які на дату такого припинення залишилися невиконаними.

За твердженнями позивача на виконання умов зазначеного договору позивачем здійснено постачання теплової енергії відповідачу, що підтверджується актами про підключення житлового будинку до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) б/н від 25.10.2021, 06.11.2022, 01.11.2023, 01.11.2024, актами приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії та виставленими для оплати рахунками, які долучено до позовної заяви, а саме:

Акт приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії №1124_15136_Off за листопад 2024 року на суму 129057,54 грн та рахунок №1124_15136_Off на суму 129057,54грн; (рахунок за листопад 2024 містить вартість послуги з постачання теплової енергії за період жовтень 2021 листопад 2024).

- Акт приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії №1124_15136_Off за грудень 2024 року на суму 9928,31 грн та рахунок №1124_15136_Off на суму 9928,31 грн;

- Акт приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії №125_15136_Off за січень 2025 року на суму 9989,03 грн та рахунок №125_15136_Off на суму 9989,03 грн;

- Акт приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії №225_15136_Off за лютий 2025 року на суму 12365,99 грн та рахунок №225_15136_Off на суму 12365,99 грн;

- Акт приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії №325_15136_Off за березень 2025 року на суму 6858,07 грн та рахунок №325_15136_Off на суму 6858,07 грн.

Постачання теплової енергії здійснювалось у нежитлове приміщення багатоквартирного будинку за адресою: Донецька область, м.Слов`янськ, вул.Університетська, 39.

До матеріалів справи долучено копію Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухове майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер довідки 394354786 від 11.09.2024), відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Вікотек» () є власником вбудованого нежитлового приміщення площею 422,0 кв.м за адресою Донецька обл., м.Слов`янськ, вулиця Леніна, будинок 39.

Вулиця Леніна, міста Словянськ Донецької області була перейменована на вулицю Університетську.

Житловий будинок по вулиці Леніна, 39 міста Словянськ Донецької області обладнано вузлом комерційного обліку теплової енергії, копія акту приймання теплового вузла обліку додається.

Нежитлове приміщення, що належить відповідачу, у встановленому законодавством порядку, відключено від системи централізованого опалення будинку. У зв`язку із цим позивачем здійснено нарахування виключно за послугу з постачання теплової енергії, спожиту на загально будинкові потреби опалення.

Згідно розпорядження керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації №91 від 05.10.2021 Про початок опалювального періоду 2021-2022 встановлено термін початку опалювального періоду 2021-2022 років з 16.10.2021, а для громадян, які мешкають у будинках з індивідуальними джерелами опалення з 01.10.2021.

Відповідно до акту від 25.10.2021 проведено підключення житлового буднику до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) за адресою: вул.Університетська, буд.39. Початок опалювального сезону: 2021-2022р. Акт підписано з боку позивача та ОСББ (багатоквартирний будинок за адресою вул.Університетська, буд.39).

Згідно розпорядження керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації №412 від 30.03.2022 Про закінчення опалювального періоду 2021-2022 років, встановлено терміни закінчення опалювального періоду 2021-2022 років.

Згідно розпорядження керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації №184 від 19.10.2022 Про початок опалювального періоду 2022-2023 встановлено термін початку опалювального періоду 2022-2023 років з 01.11.2022.

Відповідно до акту від 06.11.2022 проведено підключення житлового буднику до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) за адресою: вул.Університетська, буд.39. Початок опалювального сезону: 2022-2023р. Акт підписано з боку позивача та ОСББ (багатоквартирний будинок за адресою вул.Університетська, буд.39).

Згідно розпорядження керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації №218 від 10.03.2023 Про закінчення опалювального періоду 2022-2023 років, встановлено терміни закінчення опалювального періоду 2022-2023 років.

Згідно розпорядження керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації №1845 від 19.10.2023 Про початок опалювального періоду 2023-2024 встановлено термін початку опалювального періоду 2023-2024 років з 01.11.2023, а для громадян, які мешкають у будинках з індивідуальними джерелами опалення з 01.10.2023.

Відповідно до акту від 01.11.2023 проведено підключення житлового буднику до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) за адресою: вул.Університетська, буд.39. Початок опалювального сезону: 2023-2024р. Акт підписано з боку позивача та ОСББ (багатоквартирний будинок за адресою вул.Університетська, буд.39).

Згідно розпорядження керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації №580 від 21.03.2024 Про закінчення опалювального періоду 2023-2024 років, встановлено терміни закінчення опалювального періоду 2023-2024 років.

Згідно розпорядження керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації №1596 від 02.09.2024 Про початок опалювального періоду 2024-2025 встановлено термін початку опалювального періоду 2024-2025 років з 01.11.2025, а для громадян, які мешкають у будинках з індивідуальними джерелами опалення з 01.10.2024.

Відповідно до акту від 01.11.2024 проведено підключення житлового буднику до мережі (системи) теплопостачання (у зв`язку з початком опалювального сезону) за адресою: вул.Університетська, буд.39. Початок опалювального сезону: 2024-2025р.р. Акт підписано з боку позивача та ОСББ (багатоквартирний будинок за адресою вул.Університетська, буд.39).

Згідно розпорядження керівника Слов`янської міської військово-цивільної адміністрації №393 від 25.03.2025 Про закінчення опалювального періоду 2024-2025 років, встановлено терміни закінчення опалювального періоду 2024-2025 років.

Акти приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії за період листопад 2024 року березень 2025 року підписані представником теплопостачальної організації. Споживачем акти не підписані. Акти та рахунки направлені відповідачу листом від 04.08.2025 №498.

На підтвердження відображених у актах та рахунках даних стосовно тарифів за поставлену теплову енергію до позовної заяви додані розпорядження голови обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 27.10.2021 №1083/5-21 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для всіх категорій споживачів обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго», та від 23.12.2021 №1309/5-21 «Про внесення змін до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 27.10.2021 №1083/5-21».

Відповідно до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 27.10.2021 №1083/5-21«Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для всіх категорій споживачів» обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» встановлено, зокрема, тариф на теплову енергію для споживачів без індивідуальних теплових пунктів (без врахування витрат на встановлення вузлів комерційного обліку) - 2540,13 грн/Гкал (без ПДВ); - на теплову енергію для споживачів без індивідуальних теплових пунктів (з врахуванням витрат на встановлення вузлів комерційного обліку) 3484,32 грн/Гкал (без ПДВ).

Відповідно до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації №1309/5-21 від 23.12.2021 Про внесення змін до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, керівника обласної військово-цивільної адміністрації від 27 жовтня 2021 року №1083/5-21 встановлено, зокрема, тариф на теплову енергію для споживачів без індивідуальних теплових пунктів (з врахуванням витрат на встановлення вузлів комерційного обліку) 4088,80 грн/Гкал (без ПДВ); - встановлено, зокрема, тариф на теплову енергію для інших споживачів (крім населення) без індивідуальних теплових пунктів (без врахування витрат на встановлення вузлів комерційного обліку) 4581,02 грн/Гкал (без ПДВ).

Згідно розпорядження начальника Донецької обласної військової адміністрації №477/5-23 від 02.10.2023 Про встановлення обласному комунальному підприємству Донецьктеплокомуненерго тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для всіх категорій споживачів обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» встановлено, зокрема, тариф на теплову енергію для інших споживачів без індивідуальних теплових пунктів 3672,88 грн/Гкал (без ПДВ).

Згідно розпорядження начальника Донецької обласної військової адміністрації №85/5-24 від 19.02.2024 Про Про внесення змін до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, начальника обласної військово-цивільної адміністрації від 02 жовтня 2023 року №477/5-23», встановлено, зокрема, тариф на теплову енергію для інших споживачів без індивідуальних теплових пунктів 3832,23 грн/Гкал (без ПДВ).

Згідно розпорядження начальника Донецької обласної військової адміністрації №599/5-24 від 09.09.2024 Про встановлення обласному комунальному підприємству Донецьктеплокомуненерго тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для всіх категорій споживачів обласному комунальному підприємству «Донецьктеплокомуненерго» встановлено, зокрема, тариф на теплову енергію для інших споживачів без індивідуальних теплових пунктів 3680,16 грн/Гкал (без ПДВ).

Відповідно до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, начальника обласної військово-цивільної адміністрації №828/5-24 від 12.12.2024 Про внесення змін до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, начальника обласної військово-цивільної адміністрації від 09 вересня 2024 року №599/5-24 встановлено, зокрема, тариф на теплову енергію для інших споживачів без індивідуальних теплових пунктів 3699,06 грн/Гкал (без ПДВ).

Відповідно до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, начальника обласної військово-цивільної адміністрації №117/5-25 від 17.02.2025 Про внесення змін до розпорядження голови Донецької обласної державної адміністрації, начальника обласної військово-цивільної адміністрації від 09 вересня 2024 року №599/5-24 встановлено, зокрема, тариф на теплову енергію для інших споживачів без індивідуальних теплових пунктів 3845,18 грн/Гкал (без ПДВ).

Згідно з розрахунком позивача заборгованість відповідача за послугу з постачання теплової енергії за період листопад 2024 року березень 2025 року становить 168198,94 грн.

Претензією від 02.10.2025 №563 позивач вимагав від відповідача сплатити заборгованість за договором протягом 30 календарних днів з моменту отримання даної претензії та попереджав, що у разі невиконання вимог претензії або залишення її без відповіді, позивач звернеться до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості. Претензія від 02.10.2025 №563, акти та рахунки були надіслані відповідачу засобами поштового зв`язку, на підтвердження чого до позовної заяви додано копію опису вкладення у цінний лист (поштове відправлення №976), копію фіскального чеку та поштової накладної АТ «Укрпошта».

Відповіді на претензію не отримано.

Матеріали справи крім того містять скріншоти з застосунку Viber, з якого вбачається надсилання повідомлень про заборгованість.

До матеріалів справи також додано службову записку вих. №1453 від 06.10.2025, в якій директора ВП ОКП ДТКЕ Центр продажу послуг та клієнтського обслуговування надав позивачу інформацію та відповідні наявні документи для стягнення в судовому порядку заборгованості з постачання теплової енергії в сумі168198,94 грн з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вікотек». Повідомлено, що рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії та плати за абонентське обслуговування надсилалися відповідачу за місцем надання послуг (у зв`язку із ненаданням споживачем офіційної пошти для листування), які не були повернуті на адресу підприємства та були повторно скеровані з описом вкладень.

Також, в службовій записці зазначено, що у зв`язку з наявною заборгованістю споживачу у за стосунку вайбер було надіслано лист про заборгованість №242/46 від 27.05.2025. У відповідь споживачем надіслано лист №2025/07/23-1 від 23.07.2025 щодо надання інформації. У свою чергу споживачу листом №498 від 04.08.2025 надано роз`яснення щодо укладаного договору та порядку нарахувань, яке надіслано рекомендованим листом. Віповіді на останній лист не надано. У зв`язку з не врегулюванням питання погашення заборгованості споживачу була направлена претензія №563 від 02.10.2025 разом із рахунками з описом вкладень.

Позивач стверджує, що сплата відповідачем не проведена, внаслідок чого у відповідача перед позивачем виникла заборгованість за надану послугу з постачання теплової енергії за період листопад 2024 року (рахунок за листопад 2024 містить вартість послуги з постачання теплової енергії за період жовтень 2021 листопад 2024) березень 2025 року в розмірі 168198,94 грн, що і стало причиною виникнення спору та звернення позивача з позовом до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог. Позиція мотивована тим, що належне відповідачу нежитлове приміщення у результаті технічного переобладнання було від`єднало від внутрішньо будинкової системи централізованого опалення. Підприємство як власник, та орендарі як фактичні користувачі приміщення не мають доступу до місць загального користування будівлі (сходові клітини, коридори тощо), а тому не користуються жодними приміщеннями чи об`єктами, що можуть опалюватися централізовано або розглядатися як споживачі спільних витрат. До 2025 ТОВ «Вікотек» не отримувало документів, які б підтверджували наявність договірних зобов`язань перед ОКП "Донецьктеплокомуненерго" у частині постачання теплової енергії (витрат на загально будинкові потреби, опалення), рахунки на оплату або інша фінансова чи первинна документація, що підтверджує обсяг та вартість послуг з постачання теплової енергії, відповідачу не надавалась.

Доводи позивача на те, що він не мав даних про власника приміщення і тому не міг провести перерахунок раніше, на переконання відповідача є неправдивою інформацією і спрямована на уникнення застосування вимог п. 30 Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830, які обмежують період перерахунку 12 місяцями. Також відповідач звертає увагу на те, що позивач не надав доказів щомісячного виставлення рахунків в період жовтень 2021 листопад 2024 року.

Поряд із цим, відповідач вказує про те, що надані позивачем докази про обсяги послуг з постачання теплової енергії та нараховану суму заборгованості таким вимогам не відповідають і містять низку неузгодженостей, що виключає задоволення позовних вимог, які грунтуються на таких доказах.

За твердженнями відповідача наявна технічна документація на будинок дозволяє отримати дані, необхідні для розрахунку обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби опалення. Натомість позивач в обгрунтування позовних вимог покликається на п.9 розділу IV Методики №315, який встановлює спрощений спосіб визначення обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби, а саме як частка від загального обсягу споживання теплової енергії, яка для 1 - 5 поверхової будівлі/будинку становить 25 %. Позивач не вжив заходів для отримання від управителя даних, необхідних для розрахунку обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби конкретного будинку, або умисно застосовує завищений показник таких втрат (25%), у зв`язку з чим нарахована позивачем заборгованість не грунтується на вимогах чинного законодавства і фактичних обставинах споживання теплової енергії в будинку за адресою: м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 39.

Відповідач зауважив, що для правильного розрахунку витрат, які підлягають розподілу між співвласниками, необхідно мати достовірні дані про загальну опалювальну площу будинку, опалювальну площу приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі. Натомість на 1-му аркуші додатку Розрахунок вартості послуги з постачання теплової енергії (рахунок 1124_15136_Off, доданий до позовної заяви) для приміщення відключеного від ЦО наведені Дані для розрахунку, зокрема у рядку «Площа відключена, м2» міститься показник 862 м2, «Площа опалювальна, м2» - 2183,709 м2, «Загальна опалювальна площа будинку» - 3045,70 м2. На арк.2, 3, 7 (дані для розрахунків за жовтень 2021 березень 2024, січень 2022 березень 2024) «Загальна площа будинку» 3030,20 м2. З аркуша 10, 12, 13, 15 використовується показник «Загальна опалювальна площа будинку» - 3045,70 м2. Водночас на а.3 цього ж додатку при проведенні розрахунку коефіцієнта Zвідкл. використовується показник «площа з індивідуальним опалення 406,5 м2. 1+ (406,50/3030,20). Тобто «загальна опалювальна площа будинку» - 3045,7 м2 більше, ніж загальна площа будинку (3030,20 м2), тоді як є ще «площа опалювальна 2183,709 м2. «Площа відключена» - 862 м2 і «площа з індивідуальним опаленням» - 406,5 м2.

Отже, відповідач вважає, що у зв`язку з відсутністю достовірних даних про загальну опалювальну площу будинку, площу з індивідуальним опаленням (до якої відносить і приміщення ТОВ «Вікотек») та інших показників, які використовуються для визначення обсягів загальнобудинкових потреб підстави для задоволення вимог позивача у зазначеній ним сумі відсутні.

Крім того згідно доводів відповідача не можуть вважатись достовірними показники засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії (лічильників), встановлених в будинку за адресою: м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 39. Відповідач зазначив, що до позовної заяви додано Свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №Д33.4/1/T/1404 від 06.06.2024 року, Номер засобу Др № 01505, зав. №01413. Водночас у Акті прийняття теплового вузла обліку від 22.10.2001 зазначено, що за №101505 обліковується водолічильник (підвальний трубопровід). Теплолічильник №01413. Отже, до позовної заяви додано 2 документа про повірку засобу вимірювальної техніки (тепла) від 2001 року і від 2024 року.

Для всіх лічильників води та тепла встановлено міжповірочний інтервал 4 роки (наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями»).

Таким чином, на думку відповідача, позивач не надав докази проходження повірки засобів обліку теплової енергії за період 2021 травень 2024. Крім того, строк експлуатації теплолічильника згідно наданої позивачем інформації становить понад 24 роки, що вдвічі перевищує заявлений виробником строк експлуатації таких засобів.

З огляду на викладене відповідач вважає, що показники обсягів тепла, спожитих протягом 2021 2024 років і які використані для нарахування заборгованості відповідача, є такими, що отримані з порушенням вимог законодавства (за відсутності повірки засобів обліку та з перевищенням строку їх експлуатації) та не можуть вважатись достовірними.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що всі співвласники будинку (незалежно від того чи постачається до їх приміщень теплова енергія, чи є приміщення житловим або ні) сплачують обсяг теплової енергії, витрачений на опалення місць загального користування та функціонування внутрішньобудинкової системи опалення будинку, а залишок теплової енергії, спожитої будинком, розподіляється між приміщеннями (житловими/ нежитловими) до яких безпосередньо постачається теплова енергія. Це пов`язано з тим, що відповідно до Закону України від 14.05.2015р. №417 «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» (далі Закон №417) власники квартир багатоквартирного будинку є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання, і зобов`язані брати участь в утриманні будинку відповідно до своєї частки у майні будинку. При цьому, внутрішньобудинкові системи теплопостачання належать до інженерного (технічного обладнання) житлового будинку і є його невід`ємною частиною.

Водночас, положеннями ст.382 Цивільного кодексу України які кореспондуються із ч.2 ст.7 Закону №417 кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.

Таким чином, власник/співвласник квартири/нежитлового приміщення, яка/яке знаходиться у багатоквартирному будинку, зобов`язані нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир/нежитлових приміщень цього будинку.

Нежитлове приміщення, що належить Відповідачу, у встановленому законодавством порядку відключені від системи централізованого опалення будинку. У зв`язку з цим Позивач здійснює нарахування Відповідачу виключно за послугу з постачання теплової енергії, спожиту на загальнобудинкові потреби опалення.

Щодо укладання договору на послугу з постачання теплової енергії позивач вказав про те, що 04.10.2021 позивач оприлюднив на своєму офіційному вебсайті https://kpdtke.com.ua текст індивідуального договору та форму заяви-приєднання, що відповідно до закону є публічною офертою. Відповідач, не скориставшись протягом 30-денного строку правом обрати іншу модель договірних відносин, фактично акцептував оферту та приєднався до умов індивідуального договору. Таким чином, між сторонами укладено індивідуальний договір та відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2189-VIII, споживач не звільняється від оплати фактично отриманих послуг, а відмова від укладення договору не усуває обов`язку сплатити за надану послугу. Отже, послуги з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення відповідача за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 39, загальною площею 422,0 кв.м., у період з жовтня 2021 по жовтень 2025 року, надавалися позивачем на законних підставах за умовами публічно розміщеного індивідуального договору.

Щодо нарахувань за послуги теплопостачання

Позивач наполягає на тому, що споживач зобов`язаний сплачувати пропорційну частку теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби, незалежно від наявності індивідуального опалення або відключення приміщення від мережі централізованого опалення. Відповідно до пунктів 14 та 38 Правил №830, відключення від систем централізованого опалення не звільняє власників нежитлових приміщень від обов`язку відшкодовувати витрати за обсяг теплової енергії, використаної на опалення місць загального користування, допоміжних приміщень та функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

При цьому, позивач наголошує, що обов`язок оплати наданих послуг не ставиться в залежність від факту вручення споживачу рахунку. Позивач правомірно застосовував спрощений розрахунок, оскільки управитель не надав технічну документацію, а співвласники не приймали рішень про зміну способу розподілу теплової енергії. У спірний період позивач діяв відповідно до вимог Методики № 315, і застосований спосіб розрахунку був єдино можливим та законним за відсутності необхідних вихідних даних.

Твердження відповідача про те, що показники комерційного вузла обліку теплової енергії будинку за адресою: м. Слов`янськ, вул. Університетська, 39 є недостовірними у зв`язку з відсутністю повірки у спірний період та перевищенням строку експлуатації, позивач вважає необґрунтованими та такими, що не відповідають фактичним даним.

Також, позивач зазначив, що доводи відповідача щодо недостовірності показників комерційного вузла обліку, ґрунтуються на неправильному тлумаченні первинних документів, не підтверджені жодними доказами, суперечать чинним свідоцтвам про повірку та нормам законодавства у сфері метрології. Нарахування відповідачу здійснено виключно відповідно до чинного законодавства та Методики №315. Жодних додаткових чи необґрунтованих нарахувань позивач не здійснює.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач, зокрема, наголошує на тому, що позивач неправомірно застосовує спрощений метод розподілу теплової енергії, витраченої на загальнобудинкові потреби (25% від обсягу споживання). Позивач не вжив заходів для отримання від управителя даних, необхідних для розрахунку обсягу теплової енергії, витраченого на загальнобудинкові потреби конкретного будинку, і умисно застосовує завищений показник таких втрат (25%), у зв`язку з чим нарахована позивачем заборгованість не грунтується на вимогах чинного законодавства і фактичних обставинах споживання теплової енергії в будинку за адресою: м. Слов`янськ, вул. Університетська, буд. 39.

Також за твердженнями відповідача є суперечливими твердження позивача про те, що використання відповідачем індивідуального опалення в його приміщеннях не впливає на витрати теплової енергії на загальнобудинкові потреби.

Доводи позивача на те, що він не мав даних про власника приміщення і тому не міг провести перерахунок раніше, на переконання відповідача є неправдивою інформацією і спрямовані на уникнення застосування вимог п. 30 Правил надання послуги з постачання теплової енергії затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. №830, які обмежують період перерахунку 12 місяцями.

Позивач у додаткових поясненнях у справі на заперечення відповідача на відповідь на відзив, не погоджується із доводами відповідача, вважає твердження відповідача про безпідставне застосування спрощеного методу є необґрунтованим. Доводи відповідача щодо «обігріву МЗК» за рахунок його індивідуального опалення на переконання позивача не мають жодного нормативного підґрунтя.

Ствердження відповідача про те, що у 2021 2024 роках споживачами були орендарі чи суборендарі позивач відхиляє, вказуючи, що наявність орендарів не впливає на обов`язок власника здійснювати оплату за комунальну послугу.

Щодо питання направлення рахунків у 2021 2024 роках, позивач вказує, що обов`язок оплатити послугу виникає на підставі закону та факту надання послуги, а не на підставі отримання рахунку.

Щодо застосування пункт 30 Правил №830, позивач зауважує, що пункт 30 Правил №830 застосовується лише у випадку перерахунку обсягів теплової енергії, коли встановлено розбіжності між фактичними та розподіленими обсягами. У даній справі будь-якого перерахунку обсягів теплової енергії не здійснювалося, оскільки обсяги та результати розподілу залишилися незмінними. Відповідно, обмеження щодо « 12 місяців» не підлягає застосуванню, оскільки ця норма стосується виключно випадків коригування обсягів послуги, чого у спірних правовідносинах не відбувалось.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам суду виходить з такого:

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

За приписами статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку; зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів.

Згідно зі статтями 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом та якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

З огляду на приписи статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статтей 525, 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Разом з тим, частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України встановлює, що якщо в зобов`язанні встановлений строк (дата) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (дату).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду (частина 1 статті 630 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається оскільки вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Частиною 6 статті 633 Цивільного кодексу України передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 статті 634 Цивільного кодексу України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Позивачем на підтвердження надання відповідачу послуг з постачання теплової енергії за укладеним між сторонами індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, за період з листопада 2024 року по березень 2025 року надано акти приймання-передачі послуг з постачання теплової енергії та рахунки на оплату послуг з постачання теплової енергії.

Зазначені акти та рахунки на оплату наданих послуг містять детальну інформацію здійсненого нарахування за теплову енергію в опалювальний період з листопада 2024 року (рахунок за листопад 2024 містить вартість послуги з постачання теплової енергії за період жовтень 2021 листопад 2024) по березень 2025 року.

Водночас, надані акти та рахунки за спірний період не підписані відповідачем. Обґрунтованої відмови від підписання останніх матеріали справи не містять. При цьому, матеріалами справи підтверджується факт надсилання позивачем відповідачу актів приймання-передачі послуги з постачання теплової енергії та рахунків за вказаний період.

Враховуючи доводи позивача, заборгованість за послуги з постачання теплової енергії за період з листопада 2024 року по березень 2025 року включає в себе витрати на загальнобудинкові потреби опалення будинку.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірний період, сторони перебували у договірних відносинах у сфері постачання теплової енергії внаслідок укладання індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 03.11.2021 між позивачем (як теплопостачальною організацією) та відповідачем (як споживачем) в силу вимог закону, який набрав чинності з 03.11.2021 (через факт споживання тепла), у зв`язку з чим, такий договір є обов`язковим для виконання сторонами, у тому числі і щодо своєчасної та повної оплати відповідачем наданих позивачем послуг.

Спірні правовідносини за період з листопада 2024 року по березень 2025 року, які виникли між сторонами у даній справі регулюються Законом України "Про житлово-комунальні послуги" (№2189-VІІІ від 09.11.2017), який введено в дію з 01.05.2019 та який є чинним.

Відповідно до наданої позивачем Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухове майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта, ТОВ «Вікотек» на праві власності належить нежитлове приміщення площею 422,0 кв.м. за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул.Леніна (Університетська), будинок 39.

Відповідач є власником вказаного приміщення на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1221, від 08.07.2008, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб.

Статтею 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначено, що до житлово-комунальних послуг належать, зокрема комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з частиною 7 статті 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830 затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила).

Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Нежитлове приміщення, що належить відповідачу відключене від системи централізованого теплопостачання, проте воно розташоване у багатоквартирному будинку, який підключений до системи централізованого теплопостачання. У будинку встановлений вузол комерційного обліку теплової енергії, що підтверджується відповідним актом прийняття в експлуатацію.

Отже нежитлове приміщення є невід`ємною частиною житлового будинку, ТОВ «Вікотек» є і співвласником даного будинку.

Абзацом 6 п. 14 Правил встановлено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

Методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена Наказом від 22.11.2018 р № 315 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України визначено, що загальний обсяг спожитої теплової енергії та гарячої води у будівлі складається з наступних основних складових:

- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача;

- обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування(МЗК) та допоміжних приміщень будівлі;

- обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення;

- обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання.

Згідно з положеннями пункту 12 розділу ІV Методики, обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Відповідно до положень п.24 Правил розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Пунктами 32, 34, 35, 36 Правил передбачено, що плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Рахунок на оплату спожитої послуги надається споживачу на безоплатній основі щомісяця відповідно до статті 8 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання". Рахунки на оплату спожитої послуги формуються виконавцем або визначеною власником (співвласниками) іншою особою, що здійснює розподіл обсягів послуг, на основі показань вузлів комерційного обліку з урахуванням показань вузлів розподільного обліку відповідно до Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" та надаються споживачу (його представнику) у строк не пізніше ніж за 10 календарних днів до граничного строку внесення плати за послуги, визначеного договором. Розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. За бажанням споживача оплата послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів. Споживач здійснює оплату спожитої послуги щомісяця в порядку та строки, визначені договором.

Відповідно до п. 38 Правил споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Підпунктом 12 п.42 Правил визначено, що споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 р. № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

В то й же час пп. 5, 13 п. 45 Правил встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, та вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені договором. У разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Статті 16, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначають постачання теплової енергії безперервно, крім часу перерв, зокрема, на міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами.

Пунктом 31 Правил передбачено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії.

Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень, які є невід`ємною частиною житлового будинку. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. Відсутність окремих елементів системи опалення в приміщенні не свідчить про те, що теплова енергія не споживається. Вказані приміщення не підпадають під термін неопалювальне приміщення. Відтак на відповідача покладається обов`язок сплачувати пропорційну частку теплової енергії, віднесеної на загальнобудинкові потреби, та частку, що припадає на опалення приміщень, визначених за Методикою № 315, - пропорційно площі його об`єкта.

Таким чином, у відповідача, як власника нежитлового приміщення площею 422,0 кв.м. за адресою: Донецька обл., м. Слов`янськ, вул.Леніна, будинок 39 у спірний період виникло зобов`язання здійснити оплату за надані послуги теплопостачання, які обчислені позивачем відповідно до вимог Методики №315.

Матеріали справи містять розпорядження Про встановлення обласному комунальному підприємству Донецьктеплокомуненерго тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води для всіх категорій споживачів на відповідні періоди.

З наданих актів приймання-передачі теплової енергії та рахунків за спірний період вбачається використання вказаних у розпорядженнях тарифів при формування ціни за поставлену теплову енергію.

Так, вартість спожитої відповідачем теплової енергії, згідно актів приймання-передачі, становить 168 198,94 грн (з ПДВ).

Згідно наданого позивачем розрахунку боргу за актами та рахунками за період листопад 2024 року березень 2025 року за теплову енергію/послуги з постачання теплової енергії, за вказаний період позивачем нараховано 168 198,94 грн.

При цьому, як встановлено судом та зазначено вище, при зазначенні відповідачу у рахунку №1124_15136_Off вартості та обсягу спожитої теплової енергії у період листопад 2024 року, який визначений позивечем в акті приймання-передачі послуги з постачання теплової енергії №1124_15136_Off за листопад 2024 року, позивачем включено обсяг теплової енергії за минулі роки.

Суд зазначає про неправомірність дій позивача щодо нарахування обсягів та вартості послуг за період жовтень 2021 березень 2024 роки при розрахунку обсягів та вартості послуг за листопад 2024 року, оскільки у цей період (листопад 2024 року) послуги за період жовтень 2021 березень 2024 роки не надавались.

Такі дії позивача суперечать вимогам статті 9 Законом України "Про житлово-комунальні послуги" .

Так, частиною 1 статті 9 Законом України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з пунктом 33 договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Відповідно до пункту 34 договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Наведені умови договору чітко встановлюють обов`язкові для його сторін вимоги щодо порядку документального оформлення обсягів теплової енергії, підстави для проведення розрахунків та порядок їх здійснення. Виключно акт прийому-передачі є підставою для здійснення розрахунків. Інших підстав чи іншого порядку нарахування вартості послуг та здійснення розрахунків за надані послуги законом та договором не передбачено.

Суд зауважує про те, що господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, у якому вони були здійснені.

Як умовами договору так і вимогами чинного законодавства єдиним документом, що фіксує факт здійснення господарської операції, а в даному разі факт споживання обсягу теплової енергії, є первинний бухгалтерський документ акт прийому-передачі. Такий акт фіксує поточні розрахунки та обсяги споживання, а визначена на підставі акту до сплати заборгованість відображається в окремих платіжних документах рахунках, виставлених щомісячно (Закон України «Про житлово-комунальні послуги», Правила надання послуг з постання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, ЦК України).

Таким чином, оскільки акт фіксує факт надання послуги та її обсяг за звітній період, а заборгованість за минулі періоди виникає у попередніх періодах і має оформлюватися окремим документом, що відповідає умовам договору та положенням законодавства, грошова оцінка обсягів теплової енергії, використаної за період жовтень 2021 березень 2024 роки повинна бути визначена у рахунках виключно на підставі актів прийому-передачі теплової енергії, складених у відповідні періоди.

Таких актів приймання-передачі за період жовтень 2021 березень 2024 роки позивачем суду не надано, підстави для нарахування та включення визначених позивачем об`ємів за вказаний період у рахунок за листопад 2024 суду не доведені.

Слід зазначити, що позивач не був позбавлений права та можливості нараховувати плату за послуги з теплопостачання за період жовтень 2021 березень 2024 роки, шляхом щомісячного висталення відповідних рахунків сформованих на підставі актів приймання-передачі за розрахункові періоди окремо за кожен місяць надання послуг.

Таким чином, кількість спожитої теплової енергії в обсязі 1,502160 Гкал за період листопад 2024 року згідно акту приймання-передачі послуги з постачання теплової енергії №1124_15136_Off за листопад 2024 року становить 5983,16 грн без ПДП, з ПДВ 7179,79 грн.

Отже загальна вартість спожитої відповідачем теплової енергії, згідно актів приймання-передачі за листопад 2024 березень 2025 року та неоплаченої станом на теперішній час становить 46321,19 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.

Строк оплати за спожиту теплову енергію за вказаний період є таким, що настав. Доказів сплати заборгованості в повному обсязі матеріали справи не містять.

Враховуючи викладене вище, за висновком суду грошове зобов`язання споживача перед постачальником теплової енергії, поставленої за період листопад 2024 року березень 2025 року у загальній сумі 46321,19 грн відповідачем не виконано, вказані обставини у порядку встановленому Господарським процесуальним кодексом України не спростовано, протилежного з матеріалів справи не вбачається. У зв`язку із цим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню частково у сумі 46321,19 грн.

Щодо заперечень відповідача, зокрема, в частині відсутності договірних відносин, а також того, що теплова енергія від загальної мережі протягом спірного періоду не споживалась, розрахунків заборгованості, суд також зауважує про таке.

У даній справі наявність договірних відносин підтверджується запровадженням індивідуального публічного договору приєднання (опублікування 04.10.2021; набрання чинності за правилом мовчазного акцепту після спливу 30 днів) і фактичним наданням та споживанням послуги, що підтверджується: підписаними актами підключення/ відключення будинку; будинковим вузлом комерційного обліку теплової енергії, рахунками, актами та претензією.

За умовами п.11 договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики № 315.

З огляду на викладене, послуги з постачання теплової енергії у будинок за адресою: Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Леніна (Університетська), будинок №39 надавалися відповідачу на підставі укладеного у порядку закону індивідуального договору, умови якого були публічно розміщені на офіційному вебсайті позивача 04.10.2021 та який набрав чинності після спливу 30 днів, а нарахування ґрунтуються на приписах Методики № 315.

Вказані обставини спростовують доводи відповідача в тій частині, що нарахування послуг з теплопостачання має здійснюватися не на підставі Методики № 315 та індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії, який, на думку відповідача, є неукладеним, оскільки, як стверджує ТОВ «Вікотек» до 2025 року не отримувало документів, які б підтверджували наявність договірних зобовязань перед позивачем.

Відповідно до пунктів 5, 6 частини 2 статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) або за рішенням співвласників будівлі - за іншим принципом, визначеним цією методикою.

Система опалення приміщення відповідача не має підключення до внутрішньобудинкової системи опалення, проте залишається невід`ємною частиною багатоквартирного житлового будинку та фактично бере участь у споживанні теплової енергії, що використовується для опалення місць загального користування (спільного майна співвласників будинку), тому для обліку теплової енергії у такому приміщенні застосовуються положення Методики №315.

Як зазначалося вище, за умовами пунктів 14, 24 та 38 Правил № 830 відключення квартири/нежитлового приміщення не звільняє індивідуального споживача від відшкодування витрат за тепло на місця загального користування і функціонування внутрішньобудинкових систем.

Суд зазначає, що Методика № 315 передбачає кілька методів визначення обсягів теплової енергії в тому числі і спрощений метод, передбачений п.8 вказаної Методики, який застосований позивачем.

Суд враховує відсутність в матеріалах спраи доказів вчинення відповідачем дій щодо надання позивачу документів, що підтверджують загальну площу приміщення, що належить на праві власності відповідачу для визначення обсягів теплової енергії.

Таким чином, застосування позивачем вказаного методу визначення обсягів теплової енергії у період визнаний судом правомірним не суперечить приписам Методики № 315 та нормам чинного законодавства у зв`язку з чим приймажється судом.

Також, суд зазначає, що обов`язок оплати наданих послуг не ставиться в залежність від факту вручення споживачу рахунку.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів стаття 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар (наведена правова позиція, зокрема, викладена у постанові Верховного Суду у справі № 920/1343/21 від 29.04.2020).

В ході розгляду справи, доводи та аргументи відповідча не спростовують будинкового споживання на загальнобудинкові потреби у період за який суд визнав вимоги позивача правомірними, оскільки теплова енергія циркулює елементами системи та через огороджувальні конструкції і поширюється у всі приміщення будинку. До того ж відповідач не спростував надані позивачем до матеріалів справи докази, які підтверджують споживання теплової енергії у період за який суд визнав вимоги позивача правомірними. Відповідач не спростовано і правомірність застосованого позивачем методу нарахувань за послугу з постачання теплової енергії. Розрахунок обсягу фактично спожитої відповідачем теплової енергії ґрунтується на чинних нормативних документах, які врегульовують правовідносини з надання послуг з постачання теплової енергії. Так само, відповідач не довів відсутність обов`язку щодо оплати наданих послуг на об`єкт, який перебуває у власності відповідача або неправильного нарахування позивачем вартості послуг у період за який суд визнав вимоги позивача правомірними.

Сукупність наведеного є підставою для відхилення доводів відповідача в частині відсутності договірних відносин, а також того, що позивачем неправомірно нараховано відповідачу плату за послуги на загальнобудинкові потреби у період за який суд визнав вимоги позивача правомірними.

Поряд із цим, зважаючи на викладене, суд зазначає, що всі інші доводи та міркування відповідача взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 129 Конституції України та статями 73, 74, 77, 79 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Враховуючи вищевикладене, надавши відповідну юридичну оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову частково.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 2422,40 грн покладається на сторін пропорційно розміру задоволених вимог.

Розглянувши клопотання відповідача про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п.1 ч. 3 статті 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 126 ГПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 статті 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено про те, що до судових витрат, понесених відповідачем і які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді, належать витрати на професійну правничу допомогу відповідно до договору про надання правової (правничої) допомоги №1-11-2025-а від 03.11.2025 в сумі 14 860,00 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу відповідачем надано копії договору про надання правничої (правової) допомоги від 03.11.2025 №1-11-2025-а, ордеру на надання правничої допомоги від 13.11.2025 серії АА №1643183, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №3236 від 27.03.2008, акту приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 12.11.2025 за договором про надання правової (правничої) допомоги №1-11-2025-а від 03.11.2025, платіжних інструкцій від 12.11.2025 №783 та №786 на загальну суму 14 860,00 грн.

Крім того, у запереченях на відповідь на відзив, відповідачем до орієнтованого розміру витрат на професійну правничу допомогу, що планує понести відповідач включено 4915,00грн. Суду надана копія акта від 10.12.2025 приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги за договором про надання правової (правничої) допомоги №1-11-2025-а від 03.11.2025.

Позивач заперечив проти стягнення витрат відповідача на професійну правничу допомогу та зазначив, що витрати є завищеними, необґрунтованими та такими, що не відповідають критеріям розумності, необхідності, співмірності та подав клопотання про зменшення витрат відповідача на правничу допомогу.

Відповідно до пункту 3 частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, з огляду на часткове задоволення позову у справі, враховуючи заперечення позивача, наявність доказів фактичного надання послуг на підставі договору про надання правової допомоги, керуючись критеріями обґрунтованості, пропорційності та розумності, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем в межах даного провадження витрати на професійну правову допомогу у розмірі 14 860,00 грн та 4 915,00 грн (всього 19 775,00 грн) є обґрунтованими в розмірі 15 682,63 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог).

Керуючись статтями 12, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 165, 231, 236-238, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго, до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" про стягнення заборгованості за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби у розмірі 168 198,94 грн, задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" (04207, Україна, місто Київ, вулиця Лук`яненка Левка, будинок 9; ) на користь Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго (84207, Донецька область, Краматорський район, місто Дружківка, вулиця Космонавтів, будинок, 39, ) заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 46 321,19 грн, та витрати по оплаті судового збору в сумі 667,12 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині, відмовити.

Стягнути з Обласного комунального підприємства Донецьктеплокомуненерго (84207, Донецька область, Краматорський район, місто Дружківка, вулиця Космонавтів, будинок, 39, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Вікотек" (04207, Україна, місто Київ, вулиця Лук`яненка Левка, будинок 9; ) витрати на професійну правову допомогу в сумі 15682,63 грн.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 29.12.2025.

Суддя М.О. Лейба