ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 911/2558/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,

розглянувши касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури на постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 (колегія суддів: Сибіга О. М., Тищенко О. В., Гончаров С. А.) та ухвалу Господарського суду Київської області від 13.09.2024 (суддя Мальована Л. Я.) у справі

за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі: 1. Кабінету Міністрів України, 2. Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Українська будівельна корпорація" за участю третіх осіб: 1. ОСОБА_1 , 2. ОСОБА_2 , 3. ОСОБА_3 , 4. ОСОБА_4 , 5. ОСОБА_5 про визнання державних актів недійсними, усунення перешкод та повернення із незаконного володіння,

за участі:

прокурора - Пономаренка А. Є.,

представника позивача (Кабінету Міністрів України) - Семенченко Я. А.,

представника відповідача - адвоката Онищенка Т. О.,

ВСТАНОВИВ:

1. Перший заступник прокурора Київської області (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України та Державного підприємства "Клавдієвське лісове господарство" (далі - ДП "Клавдієвське лісове господарство", позивач 2) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробнича фірма "Українська будівельна корпорація" (далі - ТОВ "ВФ "Українська будівельна корпорація", відповідач) про визнання державних актів на право власності на земельні ділянки недійсними, усунення перешкод у здійсненні Кабінетом Міністрів України права користування та розпорядження земельними ділянками лісогосподарського призначення шляхом їх повернення на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з правом постійного користування ДП "Клавдієвське лісове господарство" із незаконного володіння ТОВ "ВФ "Українська будівельна корпорація".

Короткий зміст позовних вимог

2. Позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ "ВФ "Українська будівельна корпорація" набуло у власність спірні земельні ділянки загальною площею 21,9082 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель, що незаконно перебували у власності громадян, всупереч вимогам статей 6, 14, 19 Конституції України, статей 20, 55, 56, 116, 118, 122, 149 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), статей 5, 7, 27, 33, 42, 57 Лісового кодексу України (далі - ЛК України).

3. 08.05.2024 Прокурором подана заява про заміну Кабінету Міністрів України його процесуальним правонаступником - Київською обласною державною адміністрацією.

4. Вказана заява мотивована тим, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 № 1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021, змінено положення ЗК України щодо повноважень уповноважених органів на розпорядження земельними ділянками. Згідно діючої на даний час редакції ЗК України саме Київська обласна державна адміністрація є розпорядником земель лісогосподарського призначення, зокрема і щодо вилучення земельних ділянок вказаної категорії.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

5. 13.09.2024 Господарський суд міста Києва постановив ухвалу, залишену без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2025, про залишення позову без розгляду.

6. Ухвалу суду першої інстанції мотивовано тим, що ДП "Клавдієвське лісове господарство" (правонаступником якого є Державне підприємство "Клавдієвська лісова науково-дослідна станція", далі - ДП "Клавдієвська лісова науково-дослідна станція") не є суб`єктом владних повноважень, тому Прокурором порушено приписи абзацу 3 частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", відповідно до яких не допускається здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній. З такими висновками погодився і суд апеляційної інстанції.

7. Cуд першої інстанції також відмов у задоволенні заяви Прокурора про заміну Кабінету Міністрів України на його процесуального правонаступника - Київську обласну державну адміністрацію з підстав не надання Прокурором доказів повідомлення та згоди Київської обласної державної адміністрації про представництво її інтересів в суді. Місцевий суд зазначив, що матеріали справи також не містять доказів звернення Київською обласною прокуратурою до Кабінету Міністрів України про намір здійснення захисту їх права відносно спірних земельних ділянок, що є підставою для застосування статті 226 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

8. Суд апеляційної інстанції зазначив про помилковість посилання Прокурора у заяві про заміну учасника справи його процесуальним правонаступником на статтю 55 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), замість статті 52 ГПК України, що виключає можливість її задоволення у даному судовому процесі та дійшов висновку про відсутність підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.

9. З огляду на залишення позовної заяви без розгляду суд першої інстанції також відмовив у задоволенні заяви Прокурора про зміну предмета позову. З цих же підстав місцевий суд залишив без розгляду клопотання відповідача про призначення експертизи.

Короткий зміст касаційної скарги

10. Прокурор звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

11. На обґрунтування підстав касаційного оскарження Прокурор посилається на неправильне застосування норм матеріального права (статті 23 Закону України "Про прокуратуру") та порушення норм процесуального права (статей 52, 53 ГПК України).

12. Скаржник наголошує, що позов пред`явлено не лише в інтересах ДП "Клавдієвське лісове господарство", а й Кабінету Міністрів України, інтересів якого стосується позовна вимога про повернення земельних ділянок, і який був повідомлений про пред`явлення позову у відповідності до вимог закону.

13. Законність та обґрунтованість заміни Кабінету міністрів України його процесуальним правонаступником - Київською обласною державною адміністрацією вже підтверджена правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31.05.2023 у справі № 372/390/17 у подібних правовідносинах.

14. Скаржник також зазначив, що відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 264/5957/17 та від 18.05.2021 у справі № 911/2711/18, згідно частини першої статті 52 ГПК України на будь якій стадії судового процесу суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи. Водночас судами попередніх інстанцій не досліджено питання процесуального правонаступництва Київської обласної державної адміністрації.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

15. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "Виробнича фірма "Українська будівельна корпорація" просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані ухвалу та постанову - без змін.

16. Кабінет Міністрів України у своїх поясненнях від 02.10.2025 б/н зазначив, що оскаржувані судові рішення прийнято з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

17. 20.10.2025 ТОВ "Виробнича фірма "Українська будівельна корпорація" подано письмові пояснення, які за своїм змістом є відзивом на касаційну скаргу. При цьому вказані пояснення подано з пропуском строку, встановленого ухвалою Верховного Суду від 15.09.2025, без клопотання про продовження відповідного строку до його закінчення, а тому Суд залишає їх без розгляду згідно зі статтею 118 ГПК України.

Інші заяви та клопотання

18. 16.10.2025 від ДП "Клавдієвське лісове господарство" надійшла заява, в якій останнє просить здійснювати розгляд касаційної скарги без участі їх представника.

Позиція Верховного Суду

19. Перевіривши правильність застосування судом першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, представників сторін, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі, Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу необхідно задовольнити частково, виходячи з наступного.

20. Питання щодо представництва прокурором інтересів громадянина або держави в господарському суді, а також особливості здійснення ним окремих форм представництва таких інтересів врегульовані положеннями Конституції України, Закону України "Про прокуратуру" та ГПК України.

21. Відповідно до частини третьої статті 3 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

22. Згідно з частиною третьою статті 41 ГПК України у господарських справах можуть також брати участь органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

23. Стаття 53 ГПК України встановлює, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

24. Відповідно до частини четвертої статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

25. Питання представництва інтересів держави прокурором у суді врегульовано у статті 23 Закону України "Про прокуратуру". Частина перша цієї статті визначає, що представництво прокурором держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

26. Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

27. Абзац третій частини третьої цієї статті передбачає заборону здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, а також у правовідносинах, пов`язаних із виборчим процесом, проведенням референдумів, діяльністю Верховної Ради України, Президента України, створенням та діяльністю засобів масової інформації, а також політичних партій, релігійних організацій, організацій, що здійснюють професійне самоврядування, та інших громадських об`єднань.

28. Заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини 3 цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень незалежно від наявності статусу юридичної особи. Разом із цим слід враховувати, що у контексті засадничого положення частини 2 статті 19 Конституції України відсутність у Законі України "Про прокуратуру" інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави (такі висновки наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21).

29. Судами попередніх інстанцій встановлено, що ДП "Клавдієвське лісове господарство" є державним підприємством, самостійною юридичною особою з відповідною процесуальною дієздатністю, яка дозволяє самостійно здійснювати захист своїх прав та інтересів в суді.

30. Оскільки державне підприємство не є суб`єктом владних повноважень, а Прокурором визначено ДП "Клавдієвське лісове господарство" як орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанції про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави в особі ДП "Клавдієвське лісове господарство", правонаступником якого є ДП "Клавдієвська лісова науково-дослідна станція" та вважає правильним висновки судів в частині залишення позову, поданого прокурором в інтересах держави в особі ДП "Клавдієвське лісове господарство", правонаступником якого є ДП "Клавдієвська лісова науково-дослідна станція", без розгляду відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України.

31. Скаржник у касаційній скарзі не заперечує вказаних висновків судів попередніх інстанцій в частині залишення без розгляду позовних вимог прокурора в інтересах держави в особі ДП "Клавдієвське лісове господарство", правонаступником якого є ДП "Клавдієвська лісова науково-дослідна станція", водночас просить скасувати оскаржувані судові рішення повністю, тому в цій частині відсутні підстави для задоволення касаційної скарги.

32. Стосовно позову, поданого Прокурором в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України колегія суддів зазначає наступне.

33. Прокурор зазначив, що на момент звернення до суду із цим позовом, Кабінет Міністрів України, як орган державної влади, був уповноважений державою на розпорядження земельними ділянками державної власності лісогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб згідно частини дев`ятої статті 149 ЗК України, тому набуття відповідачем права власності на спірні земельні ділянки порушувало права та інтереси держави в особі Кабінету Міністрів України, розпоряджатися спірними земельними ділянками, що є підставою для захисту інтересів держави органами прокуратури шляхом пред`явлення позову.

34. 08.05.2024 Прокурором подана заява про заміну Кабінету Міністрів України його процесуальним правонаступником - Київською обласною державною адміністрацією.

35. Вказана заява мотивована тим, що Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 № 1423-IX, який набрав чинності 27.05.2021, змінено положення ЗК України щодо повноважень уповноважених органів на розпорядження земельними ділянками. Згідно з діючою на даний час редакцією ЗК України саме Київська обласна державна адміністрація є розпорядником земель лісогосподарського призначення, зокрема і щодо вилучення земельних ділянок вказаної категорії.

36. Cуд першої інстанції відмовив у задоволенні заяви Прокурора про заміну Кабінету Міністрів України на його процесуального правонаступника - Київську обласну державну адміністрацію з підстав не надання Прокурором доказів повідомлення та згоди Київської обласної державної адміністрації про представництво її інтересів в суді. Місцевий суд зазначив, що матеріали справи також не містять доказів звернення Київською обласною прокуратурою і до Кабінету Міністрів України про намір здійснення захисту їх права відносно спірних земельних ділянок, що є підставою для застосування статті 226 ГПК України.

37. Суд апеляційної інстанції надаючи оцінку заяві прокурора про заміну учасника справи його процесуальним правонаступником зазначив, що питання процесуального правонаступництва в господарському процесі врегульовано у статті 52 ГПК України, при цьому вказав про помилковість посилання Прокурора у заяві про заміну учасника справи його процесуальним правонаступником на статтю 55 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), замість статті 52 ГПК України, що на його думку виключає можливість її задоволення у господарському процесі.

38. Колегія суддів звертає увагу, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

39. Надмірний формалізм не сприяє реальному вирішенню спору та суперечить завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (постанова Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №757/6159/19).

40. Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 у справі "Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії", заява № 28090/95).

41. Враховуючи ту обставину, що суд апеляційної інстанції встановив, що процесуальне правонаступництво у господарському процесі врегульовано статтею 52 ГПК України, яка за змістом є аналогічна статті 55 ЦПК України, на яку помилково послався Прокурор у своїй заяві, залишення вказаної заяви Прокурора без розгляду є проявом надмірного формалізму, із наданням переваги формі над змістом.

42. Суд апеляційної інстанції, залишаючи без змін ухвалу суду першої інстанції, не надав оцінку доводів апеляційної скарги щодо позову Прокурора в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України відносно спірних земельних ділянок, обмежившись формально відмовою у заміні позивача - Кабінету Міністрів України на Київську обласну державну адміністрацію.

43. Згідно із частиною четвертою статті 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

44. Відповідно до абзацу 2 частини п`ятої статті 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

45. Встановлена цим законом умова про необхідність звернення прокурора до компетентного органу перед пред`явленням позову, спрямована на те, аби прокурор надав органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18). За позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача.

46. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 826/13768/16, від 15.01.2020 у справі № 698/119/18, від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 08.11.2023 у справі № 607/15052/16-ц).

47. Натомість якщо суд установить відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави вже після відкриття провадження у справі, то позовну заяву прокурора слід вважати такою, що підписана особою, яка не має права її підписувати. І в таких справах виникають підстави для застосування положень пункту 2 частини першої статті 226 ГПК України (залишення позову без розгляду) (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18, від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20, від 21.06.2023 у справі № 905/1907/21).

48. Таким чином, процесуальний статус сторін у справі залежить як від наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, так і від наведеного прокурором обґрунтування наявності підстав для представництва інтересів держави у конкретній справі. У свою чергу, суд оцінює наведене прокурором обґрунтування та у випадку встановлення відсутності підстав для представництва застосовує наслідки, передбачені статтею 174 або статтею 226 ГПК України.

49. Оскільки аргументи касаційної скарги про повідомлення Прокурором належного суб`єкта владних повноважень до подання позову у відповідності до вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" а також щодо неврахування наведених скаржником правових висновків Верховного Суду щодо заміни Кабінету Міністрів України його процесуальним правонаступником - Київською обласною державною адміністрацією, не були розглянуті судом апеляційної інстанції в порушення статті 236 ГПК України, а суд касаційної інстанції з огляду на повноваження, передбачені статтею 300 ГПК України, не може самостійно встановлювати відповідні обставини, постанова суду апеляційної інстанції в частині залишення без розгляду позову першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України підлягає скасуванню з направленням в цій частині до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

50. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

51. Частиною четвертою статті 310 ГПК України передбачено, що справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

52. Зважаючи на викладене, касаційна скарга підлягає задоволенню частково, постанова суду апеляційної інстанції в частині залишення без розгляду позову першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України підлягає скасуванню з направленням в цій частині до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду, в іншій частині постанову суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Судові витрати

53. Оскільки касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а справа в скасованій частині передачі для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, то з урахуванням положень статті 129 ГПК України розподіл судових витрат у справі (у цьому випадку судовий збір, сплачений за подання цієї касаційної скарги) має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 300, 308, 309, 310, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 у справі № 911/2558/20 скасувати в частині залишення без розгляду позову першого заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Кабінету Міністрів України. Справу в цій частині передати до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.

3. В іншій частині постанову Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 у справі № 911/2558/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню.

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач