УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі

26.12.2025Справа № 910/15993/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., розглянувши матеріали за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» до Адашан Ірини Григорівни про стягнення 52328,18 грн,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 52328,18 грн.

Розглянувши матеріали даної позовної заяви, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі з огляду на таке.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №Вп-26312-Пд в частині повної та своєчасної оплати наданих послуг, внаслідок чого за відповідачем за період з січня 2023 року по листопада 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 42060,86 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати у розмірі 6099,28 грн, 3% річних у розмірі 1945,40 грн та пеню у розмірі 2202,64 грн.

Обґрунтовуючи віднесення даного спору до юрисдикції господарських судів, позивач вказав, що на день звернення з даним позовом до суду Адашан Ірина Григорівна не є суб`єктом підприємницької діяльності, в той же час, на момент виникнення спірних правовідносин Адашан Ірина Григорівна була зареєстрована як фізична особа-підприємець. Позивач зазначив, що за змістом спірних правовідносин, суб`єктним складом сторін правочинів, законодавством, що застосовується до цих правовідносин, цей спір є господарським.

Критеріями розмежування судової юрисдикції є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єкта юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України. Так, за частиною першою цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої цієї ж статті право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, тобто, і фізичні особи, які не є підприємцями, а винятки, коли спори, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, не підлягають розгляду у господарських судах, чітко визначені положеннями статті 20 цього Кодексу.

Одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, ознаками спору, на який поширюється юрисдикція господарського суду, є наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 цього Кодексу для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

За змістом частини першої статті 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін, як правило, є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є захист цивільних прав та/або охоронюваних законом інтересів, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Судом встановлено, що між Адашан Іриною Григорівною, як фізичною особою-підприємцем та Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» не було укладено жодних правочинів щодо надання послуг з вивезення побутових відходів, що зумовило б виникнення між сторонами господарських правовідносин.

Проте, з матеріалів справи вбачається укладення договору №Вп-26312-Пд на надання послуг з вивезення побутових відходів від 01.11.2022року між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» та ОСОБА_1 , як фізичною особою .

Отже, спірний договір не пов`язаний з підприємницькою діяльністю відповідача, а спрямований за задоволення особистих потреб відповідача, як фізичної особи. В той же час сама по собі наявність у відповідача статусу фізичної особи-підприємця не означає, що всі договори укладені за участі вказаної фізичної особи є договорами, пов`язаними з підприємницькою діяльністю.

З огляду на вказане, враховуючи зміст позовної заяви та додані неї документ, суд зазначає, що заявлений позивачем спір не підлягає розгляду в господарських судах України, а має бути розглянутий в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у відкритті провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.175 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 20, 175, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

Відмовити Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» у відкритті провадження.

Повернути в Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київкомунсервіс» позовну заяву з доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в установленому законом порядку.

Дата підписання 26.12.2025

Суддя Я.В. Маринченко