ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р. Справа №907/776/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Желік М.Б.

суддів Галушко Н.А.

Орищин Г.В.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглянувши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1 б/н від 19.05.2025 (вх.ЗАГС №01-05/1498/25 від 19.05.2025)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.04.2025 (суддя Ремецькі О.Ф., повну ухвалу складено 08.05.2025) за результатами розгляду

заяви ТОВ "Лімагрейн Україна" та ОСОБА_2

про покладання солідарної відповідальності за вимогами кредиторів на колишнього керівника боржника ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Шарлоточка" суми 5 278 958,27 грн.

у справі №907/776/23

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Лімагрейн Україна", (ідентифікаційний код: 36216459)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" (ідентифікаційний код: 39372256)

про банкрутство

за участю представників сторін:

від кредитора ОСОБА_2 - Порада С.В. (поза межами приміщення суду).

інші учасники не з`явилися.

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 22.04.2025 у справі №907/776/23 заяву ТОВ "Лімагрейн Україна" про покладання солідарної відповідальності на керівника боржника ТзОВ "Шарлоточка" - ОСОБА_1 , від 29.10.2024, а також заяву ОСОБА_2 від 17.12.2024 вх. №02.3.1-02/9848/24 про покладання солідарної відповідальності за вимогами кредиторів на колишнього керівника боржника - ОСОБА_1 , та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Шарлоточка" 5 278 958,27 грн. - задоволено; покладено на колишнього керівника ОСОБА_1 солідарну відповідальність за вимогами у справі №907/776/23 про банкрутство ТОВ "Шарлоточка" в порядку та з підстав, передбачених ч.6 ст.34 Кодексу України з процедур банкрутства; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Шарлоточка" суму 5 278 958,27 грн. з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси ТОВ "Шарлоточка".

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.04.2025; на період розгляду справи судом апеляційної інстанції зупинити дію ухвали Господарського суду Закарпатської області від 22.04.2025 у справі №907/776/23; в задоволенні заяв ТзОВ "Лімагрейн Україна" та ОСОБА_2 про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника ТОВ "Шарлоточка" ОСОБА_1 та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Шарлоточка" 5 278 958,27 грн. - відмовити.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді - Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі №907/776/23 залишено без руху та встановлено апелянту строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме докази сплати судового збору на суму 2422,40 грн.

30.05.2025 апелянт подав клопотання про усунення недоліків скарги, до якого додано платіжну інструкцію про сплату судового збору.

Зарахування сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. до спеціального фонду державного бюджету підтверджується випискою, сформованою в Автоматизованій системі діловодства суду 28.05.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії ухвали Господарського суду Закарпатської області від 22.04.2025 у справі №907/776/23 - відмовлено; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 б/н від 19.05.2025 (вх.ЗАГС №01-05/1498/25 від 19.05.2025) на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.04.2025 у справі №907/776/23; призначено розгляд справи №907/776/23 на 25.06.2024; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 20.06.2024; витребувано матеріали справи №907/776/23 у Господарського суду Закарпатської області в частині розгляду заяви ТОВ "Лімагрейн Україна" про покладання солідарної відповідальності на керівника боржника ТОВ "Шарлоточка" - ОСОБА_1 , від 29.10.2024, а також заяви ОСОБА_2 від 17.12.2024 вх. №02.3.1-02/9848/24 про покладання солідарної відповідальності за вимогами кредиторів на колишнього керівника боржника - ОСОБА_1 , та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Шарлоточка" 5 278 958,27 грн.

20.06.2025 представник ОСОБА_2 - Олійник Р.Б. подав до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.06.205 задоволено.

23.06.2025 ОСОБА_2 подав відзив на апеляційну скаргу (вх. №01-04/4894/25), в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволенння, а оскаржуване рішення без змін, стягнути з апелянта на користь кредитора витрати на професійну правничу допомогу.

25.06.2025 представник ТОВ "Лімагрейн Україна" подав клопотання про відкладення розгляду справи (вх. №01-04/4994/25) для можливості ознайомитися з матеріалами справи та надати час для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 25.06.2025 розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній.

08.07.2025 представник ОСОБА_2 - Порада С.В. подав до суду клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.07.2025 задоволено.

02.07.2025 позивач подав відзив на апеляційну скаргу (вх. №01-04/5168/25), в якому просить продовжити строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.04.2025 у справі №907/776/23 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

01.08.2025 представник ТОВ "Лімагрейн Україна"- Ізвєсков В.В. подав до суду клопотання (вх. №01-04/5922/25) про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів, яке ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 задоволено.

20.08.2025 представник скаржника подав клопотання (вх. №01-04/6392/25) про відкладення розгляду справи у зв`язку з сімейними обставинами та неможливістю забезпечити явку в судове засідання.

Також представник ТОВ "Лімагрейн Україна" подав клопотання (вх. №01-04/6416/25 від 20.08.2025), в якому просить підтримати клопотання скаржника про відкладення розгляду справи та відкласти розгляд справи.

20.08.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладено з підстав зазначених у ній.

17.09.2025 представник скаржника подав до суду апеляційної інстанції клопотання (вх. №01-04/7164/25) про відкладення розгляду справи у зв`язку з проведенням переговорів, щодо позасудового врегулювання спору.

Арбітражний керуючий Ракущинець А.А. подав до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№ 01-04/7167/25 від 17.09.2025) у зв`язку з участю в засіданні Господарського суду Івано-Франківської області у справі про банкрутство АТ "Шкіряник" № 909/191/25, що унеможливлює його участь у даному судовому засіданні.

Також представник ТОВ "Лімагрейн Україна" подав клопотання (вх.№01-04/7170/25), в якому підтримує клопотання скаржника та арбітражного керуючого Ракущинця А.А. про відкладення розгляду справи, просить задоволити дані клопотання та відкласти розгляд справи.

17.09.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладено з підстав зазначених у ній.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 змінено дату та час судового засідання у справі № 907/776/23 з 15.10.2025 на 13.10.2025 о 10 год. 45 хв. у зв`язку з перебуванням головуючого судді Желіка М.Б. 15.10.2025 у відпустці.

09.10.2025 представник ОСОБА_3 - Блохін В.Ю. подав клопотання (вх. №01-04/7765/25) про заміну кредитора ТОВ "Лімагрейн Україна" на його правонаступника ОСОБА_3 у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.04.2025 у справі про банкрутство ТОВ "Шарлоточка". Проти задоволення апеляційної скарги заперечив та просить розгляд справи здійснювати без участі ОСОБА_3 та його представника.

10.10.2025 представник ТОВ "Лімагрейн Україна" - Ізвєсков В.В. подав до суду апеляційної інстанції клопотання (вх.№ 01-04/7793/25), в якому підтримує подане клопотання ОСОБА_3 про заміну кредитора ТОВ "Лімагрейн Україна" у справі про банкрутство ТОВ "Шарлоточка" з грошовими вимогами до боржника у розмірі 1204574,15 грн. на його правонаступника ОСОБА_3 , розгляд справи здійснювати без участі представника.

Розглядаючи подане клопотання судова колегія встановила, що ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.11.2025 заяву ОСОБА_3 про заміну кредитора правонаступником у справі задоволено; замінено кредитора ТОВ "Лімагрейн Україна" (ідентифікаційний код: 36216459) його правонаступником - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ). Відтак заміна сторони правонаступником здійснена місцевим господарським судом в порядку положень ст. 43 КУзПБ.

13.10.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній.

13.11.2025 представник ОСОБА_2 - Порада С.В. подав заяву (вх.№ 01-04/8582/25), в якій просить розгляд справи здійснювати без участі кредитора та його представника.

19.11.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду розгляд апеляційної скарги відкладався з підстав зазначених у ній.

16.12.2025 розпорядженням в.о. керівника апарату суду у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів-членів колегії Якімець Г.Г. та Бойко С.М. проведено автоматизовану зміну складу суду за результатами якої визначено склад суду ОСОБА_4 - головуючий, Галушко Н.А., Орищин Г.В. - члени колегії.

В судове засідання 17.12.2025 кредитор ОСОБА_2 участь уповноваженого представника забезпечив, який надав пояснення щодо вимог апеляційної скарги та просив врахувати їх при винесені постанови. Інші учасники участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили, натомість докази, що містяться в матеріалах справи свідчать про їх поінформованість про розгляд апеляційної скарги у межах даної справи в суді апеляційної інстанції.

Представники ТОВ "Лімагрейн Україна" - Ізвєков В.В. та представник ОСОБА_2 - Олійник Р.Б. участь яких на підставі ухвал Західного апеляційного господарського суду була забезпечена в режимі відеоконференції участі уповноважених представників не забезпечили, причин неявки суду не повідомили.

За приписами пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Статтею 43 ГПК України встановлений обов`язок добросовісного користування учасниками судового процесу процесуальними правами.

Сторони у розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження, та зобов`язані сумлінно користуватися наданими їм процесуальними правами (рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України").

Вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Враховуючи те, що явка представників сторін в судове засідання не визнавалась судом обов`язковою, учасники були належним чином та завчасно повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, достатність матеріалів справи для їх розгляду по суті, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності представників сторін за наявними матеріалами.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, враховуючи наведені представниками сторін доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги не підлягають до задоволення, а оскаржене рішення скасуванню, з огляду на наступне.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст вимог та рішення суду першої інстанції.

29.10.2024 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лімагрейн Україна" про покладання на керівника боржника ТОВ "Шарлоточка", ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд: визнати керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що допустив порушення приписів частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства; покласти на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) солідарну відповідальність за вимогами у справі №907/776/23 про банкрутство ТОВ "Шарлоточка" (, 89444, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, село Холмець, Урочище "КІШ-ТОГ", будинок 906-903) в порядку та з підстав, передбачених ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства; стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ "Шарлоточка" () 5 278 958,27 грн. з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси ТОВ "Шарлоточка" ().

17.12.2024 від представника ОСОБА_2 надійшла заява вх№02.3.1-02/9848/24 про покладення солідарної відповідальності за вимогами кредиторів у справі №907/776/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" (урочище "Кіш-Тог" 903-906, с. Холмець, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 89444, код в ЄДРПОУ - 39372256) на колишнього керівника боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) та стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" (урочище "Кіш-Тог" 903-906, с. Холмець, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 89444, код в ЄДРПОУ - 39372256) з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) суми 5 278 958,27 грн (з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси); стягнення із колишнього керівника боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь заявника (кредитора) судові витрати у зв`язку із розглядом заяви про покладення солідарної відповідальності (у тому числі витрати на професійну правничу допомогу) в порядку та з підстав передбачених частиною шостою статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Господарський суд виснуючи про наявність підстав для задоволення поданих клопотань зазначив наступне:

- бездіяльність керівника, який ухиляється від виконання покладеного на нього КУзПБ обов`язку щодо подання заяви боржника про власне банкрутство, є протиправною, винною, спричинює майнові втрати кредиторів і публічно-правових утворень, порушує як приватні інтереси суб`єктів цивільних правовідносин, так і публічні інтереси держави.

- невиконання керівником вимог абзацу першого частини шостої статті 34 КУзПБ щодо звернення до суду в місячний строк за наявності визначених цією нормою підстав із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника свідчить по суті про недобросовісне приховування ним від кредиторів інформації щодо незадовільного майнового становища боржника.

- така поведінка керівника боржника має наслідком нерозумне та недобросовісне прийняття неплатоспроможним боржником додаткових боргових зобов`язань за умов, коли не можуть бути виконані існуючі, свідому неможливість задоволення боржником вимог нових кредиторів від яких були приховані дійсні факти, і як наслідок виникнення збитків в цих кредиторів введених в оману щодо стану платоспроможності боржника.

- керівники боржника є солідарними боржниками за вимогами кредиторів такого підприємства. При цьому, та обставина, що відповідні кошти мають зараховуватися до ліквідаційної маси вказує на те, що при визначенні розміру відповідальності солідарного боржника слід керуватися реєстром вимог кредиторів.

- загальний розмір заявлених та визнаних судом вимог кредиторів до боржника у цій справі становить 5 278 958,27 грн. Відтак, на цей момент саме у межах вказаної суми колишній керівник боржника несе солідарну відповідальність за порушення вимог ч. 6 ст. 34 КУзПБ.

- обчислення визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ місячного строку для обов`язку боржника звернутись із заявою про відкриття провадження у справі у разі загрози неплатоспроможності починається з того моменту, коли за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини між кредитором (кредиторами) та боржником (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), одночасно має місце факт настання строку виконання боржником зобов`язань щонайменше перед двома його кредиторами (1) разом із фактом перевищення в той самий момент (звітний період) сумарного розміру цих зобов`язань над розміром всіх активів боржника (2), які в сукупності і свідчать про ознаки загрози неплатоспроможності боржника.

- у цій справі обрахування зазначеного строку повинно здійснюватися починаючи з 31.12.2021 (настання строку виконання зобов`язань перед ОСОБА_2 та ТОВ "Лімагрейн Україна" та ознайомлення керівника боржника із фінансовим станом товариства). Станом на 31.12.2021 розмір чистих активів боржника був від`ємним, а отже був меншим за розмір зобов`язань боржника перед ОСОБА_2 та ТОВ "Лімагрейн України", строк виконання яких настав станом 31.12.2021, а загальний розмір яких становив 798 520,67 грн.

- законодавець не розділяє ні в часі, ні в кількості звернень і судових проваджень вирішення питання про покладення солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство, встановлюючи лише процедуру розгляду та вирішення такого спору: 1) встановлення порушення; 2) з подальшим покладенням за таке порушення солідарної відповідальності та стягнення із суб`єкта відповідної суми.

- ОСОБА_1 , починаючи з 31.12.2021 і до моменту припинення його повноважень як директора боржника (14.07.2022), достеменно знав про наявність зазначених у цій заяві зобов`язань перед кредиторами ОСОБА_2 та ТОВ "Лімагрейн Україна", строк виконання яких настав, та про те, що задоволення вимог одного кредитора призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (через відсутність чистих активів). Однак, ОСОБА_1 з моменту, коли дізнався про наявність загрози неплатоспроможності боржника, у визначений кодексом місячний строк, до суду з відповідною заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство не звернувся, чим порушив вимоги ч. 6 ст. 34 КУзПБ.

- більше того, колишній керівник ОСОБА_1 25.02.2022 уклав із ТОВ "АРКО-1" договір позики за умовами якого отримав 1 200 000,00 грн. поворотної фінансової допомоги. Відповідні вимоги ТОВ "АРКО-1" як кредитора у цій справі визнані ухвалою суду від 16.01.2024.

- допущення колишнім керівником боржника зазначеного порушення, мало негативні наслідки у вигляді збільшення від`ємного балансу боржника та створення збитків для кредиторів (у вигляді знецінення грошової одиниці, курсових коливань). Вказане має наслідком покладання на колишнього керівника боржника солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів.

Узагальнені доводи апелянта, заперечення інших учасників.

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що оскаржена ухвала прийнята з неправильним застосуванням норм матеріального права, на підтвердження чого апелянт наводить наступні доводи:

- у період 31.12.2021 норма ч.6 ст. 34 КУзПБ не вказувала на підставу звернення до суду якщо розмір грошових зобов`язань боржника, строк виконання яких настав, перевищує вартість активів боржника. У вказаній редакції така норма почала діяти в редакції Закону №3985-ІХ від 19.09.2024. Таким чином не можна ставити у вину керівнику невиконання норми закону, яка не діяла у відповідний період.

- ознайомлення керівника боржника із фінансовим станом товариства станом на 31.12.2021 не є тотожною даті - 31.12.2021, оскільки фінансова звітність відповідно до вимог чинного законодавства складається до 28.02.2022 наступного року за звітним. Таким чином висновки суду про початок спливу місячного строку звернення до суду починаючи саме із 31.12.2021 є невірним.

- починаючи із 01.12.2021 по 09.10.2023 бенефенціарним власником товариства була ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ).

- відкриття провадження у справі про неплатоспроможність за заявою боржника передбачає подання до суду відповідно до положень п.4 ст. 34 КУзПБ рішення вищого органу управління боржника, що у даному випадку неможливо було забезпечити з огляду на введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, що є загальновідомим фактом.

- аргументи кредиторів та висновки суду ґрунтуються на помилковому ототожненні солідарної відповідальності керівника боржника із субсидіарною відповідальністю, які за своїм видом є різними видами спеціальної цивільно та господарсько-правової відповідальності та передбачають відмінні підстави їх покладення на винних осіб.

- покладення на керівника боржника солідарної відповідальності є порушенням керівником боржника визначеного абз. 1 ч. 6 ст. 34 КУзПБ обов`язку та строку звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство, факт чого або за абз. 2 ч.6 вказаної статті встановлюється судом, який здійснює провадження у справі про банкрутство. Будь-яких інших підстав для покладення солідарної відповідальності у справі про банкрутство на керівника боржника КУзПБ не передбачено.

- при цьому, зобов`язання, що підтверджують виникнення неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими. Для визначення загрози неплатоспроможності правове значення має сукупний розмір боргових зобов`язань, а не їх структура, оскільки при аналізі фінансового стану боржника загального переліку зобов`язань не виключаються ті, які не дають змогу кредитору ініціювати процедуру банкрутства.

- загальний розмір вимог, що підтверджений документально, складає, 5 289 694,27 грн., що визнанні ухвалами місцевого господарського суду в межах даної справи, натомість станом на початок 2021 сума майнових активів боржника становила 11 332,50 тис.грн, на кінець 2021 12 666,60 тис.грн., на кінець 2022 14 557,10 тис. грн., що перевищує розмір заявлених та визнаних судом вимог кредиторів у справі про банкрутство.

Заперечуючи вимоги апеляційної скарги кредитор ОСОБА_2 у відзиві поданому до суду зазначив наступне:

- підстави для покладення на керівника боржника солідарної відповідальності обґрунтовані послідовністю таких фактів: наявність у боржника прострочених зобов`язань перед щонайменше двома кредиторами (ТОВ "Лімагрейн Україна" у розмірі 1 204 574,15 грн. - підтвердженні рішенням суду у справі № 907/275/21 від 12.07.2021, а також ОСОБА_2 - у розмірі 39 207,99 грн., які виникли на підставі укладених договорів оренди земельних ділянок); настання строку виконання зобов`язань до 31.12.2021 (строки виконання зобов`язань за вказаними договорами припали 2019-2021, що свідчить про їхню простроченість); фінансова неспроможність боржника (станом на 31.12.2021 розмір чистих активів боржника становив 0,00 грн., а зобов`язання перед вищезазначеними кредиторами - понад 798 тис.грн., що свідчить про перевищення зобов`язань над активами); наявність ознак поточної та критичної неплатоспроможності (відповідно до Методичних рекомендації №14 від 19.01.2006 з 01.01.2022 боржник перебував у стані поточної неплатоспроможності, що свідчить про ознаки стану потенційного банкрутства); відсутність доказів звернення до суду з заявою про банкрутство у встановлений законом строк; продовження запозичення коштів за умови очевидної неплатоспроможності (укладення керівником боржника 25.02.2022 договору позики на суму 1 200 000,00 грн., що збільшило боргове навантаження в умовах вже наявної загрози неплатоспроможності).

- з огляду на зазначене, стверджує, що судом встановлена наявність усіх елементів складу правопорушення, а саме: наявність двох кредиторів із настанням строку виконання зобов`язань; перевищення зобов`язань перед активами; бездіяльність керівника у частині не подання звернення до суду; спричинення негативних наслідків у вигляді незадоволених вимог кредиторів, що у сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення поданої заяви.

- у оскарженій ухвалі суд не використовував змінену редакцію норми КУзПБ як підставу для задоволенні поданої заяви, а лише додатково зазначив, що співвідношення між зобов`язаннями та активами боржника свідчить про наявність такої ознаки, як загроза неплатоспроможності, протилежні доводи скаржника свідчать про довільне тлумачення висновків суду.

- припис про перевищення грошових зобов`язань над активами, який був закріплений у новій редакції ч.6 ст.34 КУзПБ не є новелою, а лише відображає правовий підхід, який вже був сформульований та застосовувався судами до набрання чинності відповідними змінами. При цьому, такий підхід був чинним і релевантним на момент, коли у цій справі виник обов`язок керівника боржника звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Вказане спростовує твердження скаржника щодо ретроспективного застосування редакції статті 34 КУзПБ.

- дата формального складення річної звітності не може бути визначальною для встановлення моменту, з якого керівник юридичної особи мав об`єктивну можливість усвідомити наявність загрози неплатоспроможності. Частина 6 статті 34 КУзПБ покладає на керівника обов`язок звернутися до суду з моменту коли йому стало відомо або могло бути відомо про обставини, які свідчать про неможливість повного виконання грошових зобов`язань перед кредиторами. Управлінська інформація у цьому контексті є достатньою для усвідомлення фінансового стану товариства, а отже і для обчислення процесуального строку, передбаченого ч.6 ст.34 КУзПБ.

- прострочення виконання зобов`язань перед двома кредиторами існувало як станом на 31.12.2021, так і до моменту припинення повноважень апелянта, як керівника - 14.07.2022, що виключає підставність тверджень про їх тимчасовий характер або відсутність об`єктивних підстав для застосування положень ч.6 ст.34 КУзПБ.

- щодо спростування тверджень про неможливість одержання рішення вищого органу керівництва у зв`язку з введенням воєнного стану зазначає, що до 01.12.2021 скаржник був одноосібним учасником товариства, а після зазначеної дати володів 15% статутного капіталу, що свідчить про наявність повноважень ініціювати скликання зборів. Проте ним не вжито, та не надано суду жодних доказів щодо вжиття організаційних чи комунікаційних заходів з метою скликання зборів членів товариства. Натомість, упродовж 2022 року, в тому числі після 24.02.2022 апелянт продовжував здійснювати господарську діяльність від імені боржника, в тому числі уклав договір позики від 25.02.2022 на суму 1 200 000,00 грн., що свідчить про свідоме ігнорування критично фінансового стану товариства та його бездіяльність, як керівника.

- Верховний Суд послідовно дотримується правової позиції про те, що недостатність чистих активів є ознакою загрози неплатоспроможності, натомість аналіз фінансової звітності боржника, що доданий до звіту арбітражного керуючого від 12.01.2024 свідчить саме про таку недостатність, а саме: на кінець 2021 чисті активи становили - 609,50 тис. грн., на кінець 2022 лише 399,60 тис, грн. при поточних зобов`язаннях на суму понад 14 млн. грн. , що є об`єктивним свідченням неможливості боржника задоволити вимоги хоча б двох кредиторів у повному обсязі і достатньою підставою для застосування положень ч.6 ст.34 КУзПБ.

Заперечуючи вимоги апеляційної скарги кредитор Товариство з обмеженою відповідальністю "Лімагрейн Україна" у відзиві поданому до суду зазначив наступне:

- під час визначення моменту виникнення у керівника боржника обов`язку, визначеного ч.6 ст. 34 КУзПБ щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство належить враховувати, що такий обов`язок виникає у момент, коли керівник, добросовісність та розумність якого презюмується, в силу норм ст. 92 ЦК України усвідомлював та мав можливість об`єктивно визначити наявність загрози неплатоспроможності боржника та неможливість продовження нормального режиму господарювання боржника без негативних наслідків для останнього та його кредиторів.

- апелянт, як керівник боржника мав у своєму розпорядженні усю поточну управлінську бухгалтерську та платіжну інформацію - зокрема про наявність прострочених зобов`язань, відсутність платоспроможності, брак ліквідних активів. При цьому, прострочення виконання зобов`язань перед двома кредиторами мало місце станом на 31.12.2021 і тривало безперервно до моменту припинення його повноважень, як керівника.

- відповідно до даних фінансової звітності боржника на початок 2021 року актив товариства складав 7 550 000,10 грн, з яких 2 845 000,80 грн. це дебіторська заборгованість, яка на кінець року лише збільшилася та власне, за рахунок збільшення якої у фінансовій звітності відобразилося збільшення у розділі актив, що на кінець звітного періоду становив 9 153 000,30 грн. При цьому, пасив товариства (поточна кредиторська заборгованість) на початок року становили 10 106 000,70 грн. та збільшився на кінець року до 13 276 000,00 грн. Відповідно, власні оборотні активи (які розраховуються, як різниця між власним капіталом та необоротними активами) станом на 31.12.2021 становили від`ємне значення - 4 122,8 тис. грн.

- матеріали справи містять звіт про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності боржника здійснений незалежним аудитором ОСОБА_6 за період з 2020 по 2022 (три роки, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство), у якому встановлено, що оборотні активи не фінансуються за рахунок власних коштів, і як наслідок воно не має можливості погашати свої зобов`язання; дебіторська заборгованість збільшилася станом на 31.12.2021 та додатково зросла станом на 31.12.2022, протягом вказаного періоду керівництвом не вживалися заходи щодо її стягнення; як на початок 2020, так і станом на 2022 значення всіх показників фінансової стійкості знаходилося за межами гранично допустимих; товариство мало значну частину позикового капіталу у загальній сумі джерел фінансування діяльності, адже рівень ризику банкрутства є високим, і відповідно фінансовий стан є критичним; значення показників фінансової стійкості вказують на критичну залежність товариства від позикового капіталу; як станом на 31.12.2021, так і станом на 31.12.2022 товариство має ознаки критичної неплатоспроможності - його коефіцієнт покриття менше одиниці, а коефіцієнт забезпечення власними засобами від`ємний -0,5, -,03, що майже аналогічно показникам станом на 31.12.2020.

- щодо настання строку розрахунків з кредиторами, зокрема, право вимоги ТОВ "Лімагнейн Україна" до боржника виникло 09.11.2021 на підставі договору про відступлення права вимоги №44 від 08.11.2021, натомість вимоги, які уступалися виникли на підставі договору поставки №3К-68 від 14.03.2019, за яким граничною датою повного та остаточного розрахунку за товар вказана дата 10.11.2019, тобто строк виконання яких на вказану дату настав. Заборгованість перед кредитором ОСОБА_2 сформувалася за період 31.03.2017 по 17.12.2019 на підставі договору оренди землі від 31.03.2017 та договору оренди землі від 26.04.2017. Відтак, станом на 31.12.2021 було очевидним існування заборгованості перед двома кредиторами строк виконання яких настав, а також встановлення обставин щодо меншого розміру всіх активів боржника сумарного розміру зобов`язань перед цими кредиторами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом за результатами оцінки доказів.

Ухвалою суду від 26.09.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство ТзОВ "Шарлоточка" (). Визнано грошові вимоги ТОВ "Лімагрейн Україна" (ідентифікаційний код: 36216459) до ТзОВ "Шарлоточка" (ідентифікаційний код:32907024) у розмірі 1204 574,15 грн. Уведено мораторій на задоволення вимог кредиторів ТзОВ "Шарлоточка" (ідентифікаційний код: 39372256). Введено процедуру розпорядження майном ТзОВ "Шарлоточка" (ідентифікаційний код: 39372256). Призначено розпорядником майна ТзОВ "Шарлоточка" (ідентифікаційний код: 39372256) арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №40 від 31.01.2013).

05.10.2023 здійснено публікацію повідомлення про відкриття провадження у справі про банкрутство за №71556.

29.10.2024 до Господарського суду Закарпатської області надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Лімагрейн Україна" про покладання на керівника боржника ТзОВ "Шарлоточка", ОСОБА_1 , в якій заявник просить суд: 1. Визнати керівника Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) таким, що допустив порушення приписів частини 6 статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства; 2. Покласти на ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) солідарну відповідальність за вимогами у справі №907/776/23 про банкрутство ТОВ "Шарлоточка" (, 89444, Закарпатська обл., Ужгородський р-н, село Холмець, Урочище "КІШ-ТОГ", будинок 906-903) в порядку та з підстав, передбачених ч. 6 ст. 34 Кодексу України з процедур банкрутства; 3. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ТОВ "Шарлоточка" () 5 278 958,27 грн з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси ТОВ "Шарлоточка" ().

В обґрунтування своєї позиції заявник вказує на те, що ОСОБА_1 , як керівник боржника, допустив порушення вимог ч. 6 ст. 34 КУЗпБ, що у сукупності з усіма встановленими обставинами, має наслідком покладення на останнього солідарної відповідальності за вимогами кредиторів у справі № 907/776/23 про банкрутство ТОВ "Шарлоточка".

Так, ОСОБА_1 вчиняв дії, які спрямовані не на погашення існуючої заборгованості перед кредиторами, за якою настали строки погашення, а навпаки - використовував грошові кошти для інших цілей та накопичував розмір кредиторської заборгованості.

17.12.2024 року від представника ОСОБА_2 надійшла заява вх№02.3.1-02/9848/24 покладення солідарної відповідальності за вимогами кредиторів у справі №907/776/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" (урочище "Кіш-Тог" 903-906, с. Холмець, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 89444, код в ЄДРПОУ - 39372256) на колишнього керівника боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) та стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" (урочище "Кіш-Тог" 903-906, с. Холмець, Ужгородський р-н, Закарпатська обл., 89444, код в ЄДРПОУ - 39372256) солідарно з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) суми 5 278 958,27 грн (з подальшим зарахуванням цих коштів до ліквідаційної маси); стягнення із колишнього керівника боржника ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь заявника (кредитора) судові витрати у зв`язку із розглядом заяви про покладення солідарної відповідальності (у тому числі витрати на професійну правничу допомогу) в порядку та з підстав передбачених частиною шостою статті 34 Кодексу України з процедур банкрутства.

Постановою Господарського суду Закарпатської області від 24.01.2025 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка". Припинено повноваження розпорядника майна товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" (ідентифікаційний код: 39372256) арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича, свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №40 від 31.01.2013). Визнано банкрутом Товариство з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" (). Відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" (ідентифікаційний код: 39372256) арбітражного керуючого Ракущинця Андрія Андрашовича (88018, м. Ужгород, вул. Л.Толстого, 10 "Б", РНОКПП НОМЕР_3 , е-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №66 від 15.02.2013). Підприємницьку діяльність банкрута завершено. Оприлюднено на офіційному веб-порталі судової влади України повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" () банкрутом. Судове засідання призначено на 25.02.2025 року

04.03.2025 від колишнього керівника ТОВ "Шарлоточка", ОСОБА_1 надійшли письмові заперечення на заяви ТОВ "Лімагрейн Україна" та кредитора ОСОБА_2 про покладення солідарної відповідальності.

Так, ОСОБА_1 з наведеними у заявах кредиторів обставинами та обґрунтуваннями не погоджується, заперечує проти задоволення вказаних заяв, посилаючись висновки Великої Палати Верховного Суду, так відповідно до висновків національне законодавство має тлумачитися так, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 815/1226/18 (провадження № 11-1206апп19, пункт 80), від 08.02.2022 у справі № 209!3085/20 (провадження № 14-182цс21, пункт 42), від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19 (провадження № 14-212цс21).

В матеріалах справи міститься звіт арбітражного керуючого Косякевича С.О. від 10.12.2024 про проведену роботу, з якого вбачається, що ним вживалися дії щодо отримання від керівника боржника, його колишнього керівника та засновників, в тому числі попередніх бухгалтерської та фінансової документації згідно переліку визначеного Методичними рекомендаціями щодо виявлення ознак дій з приховування банкрутства, затвердженого наказом Мінекономіки №14 від 19.01.2016, однак жодні документи переданими не були. Від проведення інвентаризації майна боржникам керівник ухилився.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 03.11.2023 зобов`язано керівника товариства з обмеженою відповідальністю "Шарлоточка" Сінька Дениса Олеговича (ІПН НОМЕР_4 , д.н. ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_5 ) надати розпоряднику майна Косякевичу Сергію Олексійовичу, необхідну для проведення відповідного аналізу бухгалтерську та фінансову документацію боржника, в т. ч. згідно переліку.

Постановою Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 27.11.2023 відкрито виконавче провадження ВРП №73436398 щодо виконання ухвали суду, а 03.04.2023 виконавче провадження закінчено, з огляду на неможливість її виконання без участі боржника. 01.04.2024 арбітражним керуючим надіслано до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення в порядку положень ст. 382 КК України.

Вживаючи заходів щодо виявлення майнових активів боржника арбітражним керуючим здійснено запити та отримано відповіді з яких вбачається, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідей юридичних осіб, органів державної влади, місцевого самоврядування реєструючих органів (т.2, а.с. 1-107) майнових активів у власності боржника не виявлено. Також встановлено, що всі активи боржника були відчуженими до процедури банкрутства, а саме 2012-2022 роках. Крім того, відповідно до аналізу реєстру податкових накладних, встановлено також, що основні засоби боржника відчужені на користь ТОВ "Беррі-Ленд".

Враховуючи зазначене, арбітражним керуючим проведено інвентаризацію активів боржника , відповідно до абз. 11 ч.3 ст. 44 КУзПБ на підставі відомостей отриманих від підприємств, установ та організацій, що здійснюють реєстрацію (облік) майна (майнових прав).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Предметом апеляційного перегляду у цій справі є судове рішення місцевого господарського суду про покладення на керівника боржника солідарної відповідальності у зв`язку з порушенням ним вимог ч. 6 ст. 34 КУзПБ та стягнення з керівника відповідної суми.

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

КУзПБ визначає особливі підстави та порядок покладення солідарної відповідальності на виконавчі органи (одноосібний орган - керівника) юридичної особи-боржника, щодо якої здійснюється судова процедура банкрутства.

Частиною 6 статті 34 КУзПБ (в редакції станом на 29.10.2024 - звернення кредитора із заявою та визначеною ним датою виникнення обов`язку щодо звернення до суду з відповідною заявою керівника боржника) визначено, що боржник зобов`язаний у місячний строк звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі у разі, якщо задоволення вимог одного або кількох кредиторів призведе до неможливості виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами (загроза неплатоспроможності), та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Якщо керівник боржника допустив порушення цих вимог, він несе солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів. Питання порушення керівником боржника зазначених вимог підлягає розгляду господарським судом під час здійснення провадження у справі. У разі виявлення такого порушення про це зазначається в ухвалі господарського суду, що є підставою для подальшого звернення кредиторів своїх вимог до зазначеної особи.

Солідарна відповідальність полягає у залученні третіх осіб - керівника боржника (органів управління боржника), який (які) не звернувся (звернулися) до господарського суду про відкриття провадження у справі про банкрутство в місячний термін у разі наявності загрози неплатоспроможності юридичної особи, щодо якої в подальшому відкрито та здійснюється провадження у справі про банкрутство, до солідарного обов`язку з виконання грошових зобов`язань боржника. Тобто солідарна відповідальність є правовим механізмом захисту та відновлення прав кредиторів (які були необізнані з вини боржника про стан його неплатоспроможності як під час вступу з ним у господарські відносини, так й після цього, під час погіршення платоспроможності боржника до стану загрози неплатоспроможності) за рахунок особистого майна керівника (органів управління) боржника, тобто майна, відмінного від майна боржника (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.03.2021 у справі № 910/3191/20, від 15.06.2021 у справі № 910/2971/20, від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19, від 30.03.2023 у справі № 910/13909/20, від 20.07.2023 у справі № 924/408/21).

Верховний Суд у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду в постанові від 04.09.2024 у справі №908/3236/21 зауважив, що застосуванням "солідарної відповідальності" законодавець стимулює виконання боржником обов`язку з подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності відповідних умов (загрози неплатоспроможності), тоді як для кредитора подання такої заяви є правом, обумовленим лише наявністю у нього незадоволених/невиконаних боржником зобов`язань за вимогами кредитора (стаття 1, частини перша, друга статті 34, частина шоста статті 39 КУзПБ).

Суд зазначив, що у справі про банкрутство солідарна відповідальність покладається за таке порушення (неподання боржником, який перебував у стані загрози неплатоспроможності, заяви про відкриття справи про банкрутство), наслідком якого є такі негативні наслідки, як неможливість виконання грошових зобов`язань боржника в повному обсязі перед іншими кредиторами у разі задоволення вимог одного або кількох кредиторів боржника. У зв`язку із цим cуд дійшов висновку, що солідарна відповідальність має деліктну природу, що узгоджується із частиною першою статті 1166 ЦК України, якою встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Верховний Суд у зазначеній постанові у справі №908/3236/21 дійшов висновку, що термін "солідарна відповідальність за незадоволення вимог кредиторів" у частині 6 статті 34 КУзПБ застосовується в іншому значенні, ніж згідно з положеннями Цивільного кодексу України. Тому положення частини 6 статті 34 КУзПБ з урахуванням статті 22 Цивільного кодексу України та mutatis mutandis висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 28.09.2021 у справі №761/45721/16-ц, слід розуміти як відповідальність порушника за збитки, завдані боржнику та, відповідно, його кредиторам.

Для покладення солідарної відповідальності на керівника / члена органу управління боржника істотне значення має встановлення моменту виникнення в нього обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Умовами для встановлення щодо боржника такого складного за своїм змістом юридичного факту, як загроза неплатоспроможності боржника, є одночасна (зокрема, протягом місячного періоду, визначеного частиною шостою статті 34 КУзПБ) наявність таких юридичних фактів: 1) існування у боржника щонайменше перед двома кредиторами зобов`язань, строк виконання яких настав та визначається за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо); 2) розмір всіх активів боржника є меншим, ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма кредиторами боржника, строк виконання яких настав за правилами закону, що регулює відповідні правовідносини (купівлі-продажу, поставки, підряду, позики, бюджетні та податкові тощо), тобто такий майновий стан боржника за всіма його показниками (основними фондами, дебіторською заборгованістю, строк виконання зобов`язань щодо якої настав, тощо), який за оцінкою сукупної вартості всіх активів боржника очевидно не здатний забезпечити задоволення вимог виконання зобов`язань перед всіма кредиторами, строк виконання яких настав, ні у добровільному, ні у передбаченому законом примусовому порядку.

При цьому зобов`язання, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності, мають бути реальними та документально підтвердженими.

Для визначення ознак загрози неплатоспроможності правове значення має сукупний розмір боргових зобов`язань, а не їх структура, оскільки при аналізі фінансового стану боржника із загального переліку зобов`язань не виключаються ті, які не дають змогу кредитору ініціювати процедуру банкрутства.

Отже, загроза неплатоспроможності боржника розкривається законодавцем через його фінансово-економічний стан, основним визначальним критерієм якого є нездатність боржника відповісти за своїми зобов`язаннями належним йому майном (активами) і тим самим виконати грошові зобов`язання в повному обсязі перед всіма кредиторами.

При цьому фінансово-економічний стан, що визначається на підставі відповідних показників матеріального, фінансового стану боржника та стану його господарської діяльності (з контрагентами тощо) як загроза неплатоспроможності, має бути не умовно-тимчасовим, а стабільно-незворотним для боржника і наслідки такого стану мають безпосередньо впливати на стан розрахунків з кредиторами.

Саме така стійкість та незворотність стану фінансово-господарської діяльності боржника, зокрема в частині розрахунків з кредиторами, і відрізняє загрозу неплатоспроможності боржника від іншого його стану фінансово-господарської діяльності, що має тимчасовий характер, і передбачає реальну (обґрунтовану матеріально-фінансовими показниками) можливість боржника у межах звичайної господарської діяльності у розумні строки змінити та відновити свої фінансові й економічні показники, що нададуть можливість боржнику в межах звичайного режиму господарської діяльності виконувати свої зобов`язання перед контрагентами та задовольняти грошові вимоги кредиторів.

При цьому доцільно враховувати реальні (доведені належними доказами) майбутні зміни вартості та/або складу активів, з використанням яких можуть бути задоволені вимоги кредиторів, що відбудуться (повинні відбутись) протягом відповідного місяця, тому що керівник має право посилатись на реальні очікування зміни складу та вартості активів, фінансового стану підприємства з огляду на його господарську діяльність.

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема постанова Верховного Суду від 09.06.2022 у справі №904/76/21), частиною шостою статті 34 КУзПБ закріплено презумпцію вини керівника боржника у недотриманні ним обов`язку визначеного абзацом першим цієї норми, адже положення абзацу першого цієї норми визначають імперативним обов`язок керівника боржника зі звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство. Наведена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість керівнику боржника, на якого покладено тягар доведення відповідних обставин, довести відсутність причинного зв`язку між неможливістю задоволення вимог кредиторів і невиконанням ним обов`язку, визначеного абзацом першим частини шостої статті 34 КУзПБ, щодо звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство.

У практиці Верховного Суду виявлення "ознак загрози неплатоспроможності" пов`язане з наданням судами оцінки:

- зібраним у справі доказам щодо підстав, обставин та дати виникнення у боржника перед кредитором зобов`язання, невиконання якого обумовило звернення із заявою про відкриття провадження у цій справі;

- доказам, наданим на підтвердження підстав, обставин та дати виникнення у боржника зобов`язань перед іншими кредиторами у справі;

- доказам щодо вартості майнових активів боржника станом на той звітний період, коли у нього виникли та одночасно тривали зобов`язання перед щонайменше двома кредиторами боржника (заявником у спорі про покладення солідарної відповідальності та ще одним із кредиторів боржника, постанова Верховного Суду від 14.09.2021 у справі № 902/1023/19).

Крім того, судом можуть бути враховані висновки експертів (фахівців), аудиторські висновки, висновки за результатами перевірки фінансово-господарської діяльності боржника, у тому числі податковими органами, доповідні записки (інші звернення до керівника) працівників боржника (бухгалтерів, юристів тощо) про наявність відповідних обставин та загроз, фінансово-господарська та/або податкова звітність щодо діяльності боржника, рішення суду про стягнення або інші обмеження щодо фінансово-господарської діяльності боржника тощо.

Якщо звернення або незвернення із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство жодним чином не впливає і не змінює стану та порядку розрахунків з кредиторами, не призводить до порушення їхніх прав на задоволення вимог до боржника (інших негативних наслідків для кредиторів: простій, збитки, штрафні санкції внаслідок невиконання боржником зобов`язання перед кредиторами) або якщо внаслідок неподання боржником відповідної заяви не змінились/не погіршились його розрахункові можливості (можливості відповідати за зобов`язаннями, зокрема і належними йому активами: майном, коштами, правом вимоги до третіх осіб тощо), - cуд зазначає про очевидну відсутність загрози неплатоспроможності боржника.

При вирішенні цього питання судом також враховується, що закон визначає суб`єктом правопорушення керівника як одноособовий орган управління підприємства боржника, а згідно зі змінами, внесеними Законом України від 20.03.2023 №2971-IX, - суб`єктами правопорушення, а отже, і солідарної відповідальності є органи управління боржника, які можуть бути як одноособовим органом управління, так і колективними.

Водночас термін "органи управління боржника" у ч.6 ст.34 КУзПБ застосовуються не у тому значенні, яке має цей термін за положеннями ЦК України.

Так, відповідно до статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. За приписами ч.1 ст.92 зазначеного Кодексу юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.

Тож, оскільки органи управління юридичної особи не є учасниками цивільних відносин, суб`єктами права, вони не можуть нести відповідальність, а при належному тлумаченні частини 6 статті 34 КУзПБ під суб`єктами відповідальності слід розуміти членів органів управління боржника - юридичної особи.

Притягнення керівників, засновників (учасників, акціонерів) боржника, інших осіб боржника до солідарної, субсидіарної відповідальності є винятковим механізмом відновлення порушених прав кредиторів. У його застосуванні необхідно враховувати як сутність конструкції юридичної особи, яка передбачає майнову відособленість цього суб`єкта, його самостійну відповідальність, наявність у засновників, які входять до складу органів управління юридичної особи, широкої свободи розсуду при прийнятті (узгодженні) ділових рішень, і заборона заподіяння ними шкоди незалежним учасникам обороту у вигляді недобросовісного використання інституту юридичної особи.

Кожен учасник цивільного/господарського обороту, що укладає угоди з певною юридичною особою, має намір отримати відповідний результат, що можливим є лише за платоспроможності цієї юридичної особи. Вичерпну інформацію про фінансове (майнове) становище юридичної особи має її керівник як одноосібний виконавчий орган, який повинен діяти розумно і сумлінно, зокрема, щодо контрагентів боржника.

Отже, визначення керівника боржника (а з урахуванням змін, внесених Законом України від 20.03.2023 №2971-IX, - членів органів управління боржника) суб`єктом солідарної відповідальності узгоджується з наведеними положеннями частини 1 статті 92 ЦК України, через що саме на керівника (членів органів управління) боржника покладений обов`язок у встановлених законом випадках ініціювати справу про банкрутство, і, відповідно, і нести відповідальність у разі невиконання цього обов`язку.

Для покладення солідарної відповідальності на керівника/члена органу управління боржника істотне значення має встановлення моменту виникнення в нього обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Момент виникнення такого обов`язку залежить у кожному конкретному випадку від наявності об`єктивних юридичних фактів, що підтверджують виникнення загрози неплатоспроможності і вочевидь свідчать про неможливість продовження нормальної господарської діяльності без негативних наслідків для боржника та його кредиторів.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів та заперечення інших учасників провадження у справі про банкрутства, з дотриманням принципів господарського судочинства, а також виходячи з критеріїв оцінки доказів, з огляду на їх вірогідність, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, суд встановив таке.

Станом на 31.12.2021 існувала заборгованість боржника мінімум перед двома кредиторами - ОСОБА_2 та ТОВ "Лімагрейн Україна".

Так, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 09.10.2024 у цій справі визнано грошові вимоги ОСОБА_2 до боржника у сумі 39 207,99 грн. Вказані вимоги виникли у зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань зі сплати орендної плати за договорами оренди землі від 31.03.2017 та від 26.04.2017. Заборгованість боржника перед кредитором ОСОБА_2 : - за договором оренди землі від 31.03.2017 сформувалась за період з 31.03.2017 по 17.12.2019; строк оплати орендної плати згідно з п. 4.4. цього договору - до 31 грудня року оренди; розмір основної суми заборгованості 827,85 грн; - за договором оренди землі від 26.04.2017 сформувалась за період з 18.12.2019 року по 26.09.2023; строк оплати орендної плати згідно з п. 4.2. цього договору - до 31 грудня кожного року оренди; розмір основної суми заборгованості 30 132,96 грн.

Така заборгованість є чинною й на цей момент та визнана ухвалою суду у цій справі.

Перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Лімагрейн Україна".

Ухвалою суду від 26.09.2023 у цій справі про банкрутство визнано грошові вимоги ТОВ "Лімагрейн Україна" до боржника у розмірі 1 204 574,15 грн. Право вимоги у кредитора до боржника виникло 09.11.2021 на підставі п. 2.1. договору про відступлення права вимоги № 44 від 08.11.2021. За цим договором про відступлення права вимоги, попередній кредитор та постачальник товару - ПП "БІЗОН-ТЕХ 2006", відчужило своє право вимоги до боржника, яке виникло на підставі договору поставки № ЗК-68 від 14.03.2019.

Згідно 5.1. та п. 6.1.1. договору поставки № ЗК-68 від 14.03.2019, боржник зобов`язався оплатити товар у строки, що вказані в специфікаціях. Строки розрахунку за товар вказані в пункті 3 специфікацій, згідно з якими граничною датою повного та остаточного розрахунку за товар є 10.11.2019.

Існування невиконаного боржником зобов`язання з оплати за товар згідно з договором поставки № ЗК-68 від 14.03.2019 підтверджено рішенням Господарського суду Закарпатської області від 12.07.2021 у справі № 907/275/21 (набрало законної сили 06.10.2021). При цьому, за таким рішенням заборгованість боржника становить 777 477,38 грн (з урахуванням інфляційних втрат, процентів та судового збору). Таке зобов`язання є невиконаним і на цей момент та включено до реєстру вимог конкурсних кредиторів.

Відповідно до даних фінансової звітності боржника (даних балансу) на початок 2021 актив підприємства складав 7 550 000,10 грн., з яких 2 845 000,80 грн. - дебіторська заборгованість, при цьому пасив підприємства на початок 2021 становив 10 106 000,70 та збільшився на кінець року до 13 276 000,00 грн. Власні оборотні активи боржника (які розраховуються, як різниця між власним капіталом та необоротними активами) станом на 31.12.2021 становили від`ємне значення - 4 122,8. Тобто, станом на 31.12.2021 мало місце перевищення пасиву товариства над його власними оборотними активами.

В матеріалах справи міститься звіт про проведення аналізу фінансово-господарської діяльності ТОВ "Шарлоточка", виконаного за три календарні роки до дати відкриття провадження у справі про банкрутство (період 2020-2022)з якого вбачається, що величина власних оборотних активів і маневреність власних оборотних активів має від`ємне значення; за даними фінансової звітності як станом на 31.12.2021, так і станом на 31.12.2022 товариство має ознаки критичної неплатоспроможності - його коефіцієнт покриття менше одиниці, а коефіцієнт забезпечення власними засобами від`ємний (-0,5, 0,3). В таблиці 18 звіту зазначено, що коефіцієнт покриття товариства менше одиниці (0.7), а коефіцієнт забезпечення власними засобами від`ємний, що є аналогічним показникам станом на 31.12.2020.

За результатами проведеного аналізу також встановлено, що протягом усього періоду товариство не мало функціонуючого капіталу та власних оборотних активів.

Відповідно до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затверджених наказом Мінекономіки України від 19.01.2006 №14 від`ємний результат показника поточної платоспроможності свідчить про поточну неплатоспроможність підприємства.

Отже, судом встановлено, що станом на кінець 2021-початок 2022 ТОВ "Шарлоточка" уже мало ознаки критичної неплатоспроможності. Більше того, відомостями балансу підтверджується, що на кінець 2021 поточна кредиторська заборгованість за розділом товари, роботи та послуги складала 2 847 000,60 грн., за розділом інші поточні зобов`язання 10 418 000,00 грн.

Підсумовуючи, станом на 31.12.2021 було очевидним існування заборгованості боржника перед двома кредиторами ТОВ "Лімагрейн Україна" та ОСОБА_2 строк виконання яких настав, а також те, що розмір активів боржника був меншим, а ніж сумарний розмір зобов`язань перед всіма його кредиторами, строк виконання яких настав.

Щодо визначення моменту виникнення обов`язку звернутися до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

Відповідно до усталеної позиції Верховного Суду такий обов`язок виникає в момент ,коли керівник ,добросовісність та розумність дій якого презюмується, в силу норм статті 92 ЦК України, усвідомлював та мав можливість об`єктивно визначити наявність загрози неплатоспроможності боржника. Неможливість продовження нормального режиму господарювання боржника без негативних наслідків для останнього та його кредиторів.

Вичерпну інформацію про фінансове (майнове) становище юридичної особи має її керівник як одноосібний виконавчий орган, який повинен діяти розумно і сумлінно, зокрема, щодо контрагентів боржника

Скаржник, як керівник товариства мав у своєму розпорядженні усю поточну управлінську, бухгалтерську та платіжну інформацію - зокрема, та не виключно про наявність прострочених зобов`язань, брак ліквідних активів, перевищення пасивів над активами. Фінансова звітність (баланс товариства) поданий станом на 31.12.2021 лише підтверджує зазначені дані, однак не є первинним джерелом їх виникнення. Управлінська інформація в цьому контексті є достатньою для усвідомлення фінансового стану товариства.

Судова колегія зазначає, що прострочення виконання зобов`язань перед вказаними кредиторами та перевищення розміру зобов`язань строк виконання яких настав над розміром активів боржника вже існувало станом на 31.12.2021, та тривало у 2022. Повноваження ОСОБА_7 , як керівника були припиненими лише 14.07.2022, однак обов`язок визначений положенням ст. 34 КУзПБ ним не виконано, що у сукупності із іншими встановленими обставинами має наслідком понесення відповідальності визначеної частиною 6 вказаної статті.

Щодо розміру солідарної відповідальності.

Звернення до суду із вимогами про покладення на органи управління боржника солідарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у справі про банкрутство потребує визначення заявником розміру цієї відповідальності та заявлення ним до суб`єкта солідарної відповідальності вимоги щодо стягнення відповідної суми задля задоволення тих вимог кредиторів, що лишились незадоволеними внаслідок допущеного таким суб`єктом відповідного порушення.

Деліктна природа солідарної відповідальності в розумінні частини 6 статті 34 КУзПБ зумовлює необхідність визначення розміру такої відповідальності, виходячи з обсягу майнової шкоди, заподіяної кредиторам неправомірною бездіяльністю керівника (органів управління) боржника, яка полягає в незадоволенні вимог кредиторів.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської обл. від 26.09.2023 визнано грошові вимоги ТОВ "Лімагрейн Україна" у розмірі 1 204 574,15 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської обл. від 16.01.2024 визнано грошові вимоги ТОВ "АРКО-1" у розмірі 1 200 000,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської обл. від 16.01.2024 визнано грошові вимоги ГУ ДПС у Закарпатській обл. у розмірі 133 528,13 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської обл. від 16.01.2024 визнано грошові вимоги ОСОБА_8 у розмірі 39 207,99 грн.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської обл. від 16.01.2024 визнано грошові вимоги ОСОБА_3 у розмірі 2 701 648,00 грн.

Загальний розмір заявлених та визнаних судом вимог кредиторів до Боржника у цій справі становить 5 278 958,27 грн.

Окрім того, зі звіту арбітражного керуючого від 10.12.2024 вбачається, вживаючи заходів щодо виявлення майнових активів боржника арбітражним керуючим здійснено запити та отримано відповіді з яких встановлено, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, відповідей юридичних осіб, органів державної влади, місцевого самоврядування реєструючих органів (т.2, а.с. 1-107) майнових активів у власності боржника не виявлено. Всі активи боржника були відчуженими до процедури банкрутства, а саме 2012-2022 роках. Крім того, відповідно до аналізу реєстру податкових накладних, встановлено також, що основні засоби боржника відчужені на користь ТОВ "Беррі-Ленд".

В спростування доводів скаржника щодо неможливості одержання рішення вищого органу керівництва у зв`язку з введенням воєнного стану, колегія суддів погоджуючи із заперечення кредитора ОСОБА_2 зазначає, що до 01.12.2021 скаржник був одноосібним учасником товариства, а після зазначеної дати володів 15% статутного капіталу, що свідчить про наявність повноважень ініціювати скликання зборів. Проте ним не вжито, та не надано суду жодних доказів щодо вжиття організаційних чи комунікаційних заходів з метою скликання зборів членів товариства. Натомість, упродовж 2022 року, в тому числі після 24.02.2022 апелянт продовжував здійснювати господарську діяльність від імені боржника, в тому числі уклав договір позики від 25.02.2022 на суму 1 200 000,00 грн., що свідчить про свідоме ігнорування критично фінансового стану товариства та його бездіяльність, як керівника.

З огляду на зазначене, судова колегія зазначає, що місцевим господарським судом всебічно та повно досліджено усі обставини справи та вірно висновано про наявність підстав для задоволення поданих клопотань, натомість доводи апеляційної скарги зазначених висновків не спростовують.

Згідно з практикою Європейського суду, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи (див. рішення Суду у справі "Мала проти України", № 4436/07, від 03.07.2014). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення Суду у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, від 27.09.2001).

Підсумовуючи зазначене, колегія суддів виснує, що доводи скаржника не спростовують висновків господарського суду, а відтак не визнаються судом підставою для його скасування.

За результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів в порядку положень ст. 129 ГПК України покладає судовий збір на скаржника.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1 В задоволенні вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 б/н від 19.05.2025 (вх.ЗАГС №01-05/1498/25 від 19.05.2025) - відмовити.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 22.04.2025 за результатами розгляду заяви ТОВ "Лімагрейн Україна" та ОСОБА_2 про покладання солідарної відповідальності за вимогами кредиторів на колишнього керівника боржника ОСОБА_1 та стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ТзОВ "Шарлоточка" суми 5 278 958,27 грн. у справі №907/776/23 - залишити без змін.

3.Судові витрати залишити за скаржником.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст. 287, 288 ГПК України.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повна постанова складена 29.12.2025.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Г.В