ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. ХарківСправа № 922/4043/19

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Новікової Н.А.

без повідомлення учасників справи

розглянувши заяву представника третього відповідача про ухвалення додаткового рішення (вх. № 29409 від 16.12.2025), у справі № 922/4043/19

за позовом виконуючого обов`язки керівника Харківської місцевої прокуратури № 5, м. Харків,

до відповідачів:

першого - Харківської міської ради, м. Харків,

другого - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, м. Харків,

третього - Фізичної особи-підприємця Рой Валентини Дмитрівни, м. Харків,

в частині про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень, скасування запису про державну реєстрацію права власності та зобов`язання повернути нежитлові приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області на новому розгляді перебувала справа № 922/4043/19.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 відмовлено у задоволенні позову частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень від 06.02.2018 № 5548-В-С, укладений між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Рой Валентиною Дмитрівною ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Галіщевою О. А. і зареєстрованого в реєстрі за № 64. Зобов`язано Фізичну особу-підприємця Рой Валентину Дмитрівну ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) повернути територіальній громаді м. Харкова в особі Харківської міської ради (61003, місто Харків, майдан Конституції, будинок 7; ) нежитлові приміщення 1-го поверху № І, 1-:-7 загальною площею 87,9 кв. м в житловому будинку літ. "А-2", розташованому за адресою: м. Харків, пров. Краснокутський, 6, а Харківську міську раду Харківської області - прийняти вказані приміщення. В задоволенні позову в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності №24958163 від 20.02.2018 відмовлено.

16.12.2025 року до суду від представника третього відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення (вх. № 29409), а саме стягнути з позивача за рахунок бюджетних асигнувань Харківської обласної прокуратури (код в ) понесені фізичною особою-підприємцем Рой В.Д. судові витрати: 1) зі сплати судового збору за подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 в розмірі 7 240,10 грн; 2) на професійну правничу допомогу при перегляді справи в Верховному Суді та новому розгляді справи в Господарському суді Харківської області розмірі 13 950,00 грн. Представник відповідача зазначає, що за подання касаційної скарги від 22.06.2021 на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 у справі №922/4043/19 ФОП Рой було сплачено судових збір в розмірі 14 480,20 грн, що підтверджується квитанцією №93 від 22.06.2021.

При цьому, розмір витрат на професійну правничу допомогу третього відповідача при перегляді справи № 922/4043/19 в Верховному Суді складається з наступного: - підготовка та подання до Верховного Суду касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 у справі №922/4043/19. Витрачений час - 4,5 годин. Вартість 1 години - 1 200 грн. Загальна вартість - 5 400 грн; - участь 16.10.2024, 19.02.2025, 09.07.2025, 30.07.2025 в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в Верховному Суді по справі №922/4043/19. Загальна кількість судових засідань - 4. Вартість одного судового засідання - 2 500 грн. Загальна вартість - 10 000 грн. Таким чином, загальна вартість витрат складає 15 400 грн.

Також, як зазначає представник третього відповідача, на виконання припису пункту 8 ч.3 ст. 165 ГПК України в відзиві на позовні заяву від 10.09.2025 зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які третій відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із новим розглядом справи №922/4043/19 в Господарському суді Харківської області в розмірі 12 500 грн. Сторонами підписаний акт №6 від 10.12.2025 приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 12 500,00 грн. з виконання Адвокат вищевказаного завдання Клієнта. Рой Валентина Григорівна здійснила оплату гонорару Адвоката в повному обсязі 15.12.2025, що підтверджується платіжною інструкцією №2.448079781.1 від 15.12.2025.

Розглянувши означену заяву про ухвалення додаткового рішення, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно із ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Згідно із ч. 1-3 ст. 221 ГПК України Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Враховуючи, що ухвалення судового рішення стосується виключно вирішення питання про судові витрати, суд розглядає подану третім відповідачем заяву без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з поданої заяви, третій відповідач просить ухвалити додаткове рішення щодо покладання на позивача сплаченого третім відповідачем судового збору за подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021, а також судові витрати, понесені третім відповідачем, у суді касаційної інстанції про первісному розгляді та суді першої інстанції при новому розгляду.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 липня 2025 року у справі № 922/4043/19 зазначено, що відповідно до приписів частини четвертої статті 129 ГПК України судові витрати у справі підлягають розподілу під час вирішення спору по суті, а оскільки за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, розподіл судових витрат за результатами розгляду касаційної скарги є передчасним.

Згідно із ч. 3 ст. 232 ГПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду.

Враховуючи вищевикладене, саме суд першої інстанції у даному випадку має ухвалити рішення щодо розподілу витрат у суді касаційної інстанції.

Як вбачається із поданої заяви та матеріалів справи (т. 3 а.с. 15) третім відповідачем сплачено за подання касаційної скарги 14 480,20 грн, що підтверджується квитанцією від 22.06.2021.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 липня 2025 року у справі № 922/4043/19 відмовлено у задоволенні 1 (однієї) вимоги, а також рішенням Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 відмовлено у задоволенні ще 1 (однієї) вимоги.

За вищевикладених обставин, з позивача підлягають стягненню на користь третього відповідача судовий збір за подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 у розмірі 7240,10 грн (14480,20 / 4 = 3620,05 * 2).

Відносно стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесені третім відповідачем у суді касаційної інстанції про первісному розгляді та суді першої інстанції при новому розгляду, суд зазначає наступне.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (частина 2 статті 126 ГПК України). У частині 3 статті 126 ГПК України передбачено, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього ГПК України). Витрати, понесені позивачем в даній справі на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. За приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України, суд, при розподілі судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу адвокатом, має виходити з конкретних особливих обставин справи, з доказів, поданих заявником, клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про підставність різних сум коштів, що потрачені заявником на правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 стаття 126 ГПК України). У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6 статті 126 ГПК України).

Судом враховується, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта, зокрема, з огляду на положення частини 6 статті 126 ГПК України. Тобто, за наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Верховний Суд звертає увагу у постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 910/23210/17, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас, як зазначає Верховний Суд у постановах від 20 листопада 2018 року у справі № 910/23210/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 911/739/15, для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок позивача має бути встановлено, що його позов не підлягає задоволенню, а за наявності заперечень позивача щодо співмірності заявленої суми компенсації також має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати відповідача були необхідними, а їх розмір є розумним і виправданим. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Здійснюючи розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу між сторонами спору, господарський суд має враховувати результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні як клієнту послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи. Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

Отже, необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи. Даний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у справі № 910/8682/18 від 14 листопада 2018 року від якого об`єднана Палата у постанові від 03 листопада 2019 року у справі № 922/445/19 не відступила через відмінність у нормативно-правовому регулюванні.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із поданої заяви, у відповідності до акта приймання-передачі № 5 від 10.09.2025 року розмір витрат третього відповідача при перегляді справи №922/4043/19 в Верховному Суді складається з наступних витрат: - підготовка та подання до Верховного Суду касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 у справі №922/4043/19. Витрачений час - 4,5 годин. Вартість 1 години - 1 200 грн. Загальна вартість - 5 400 грн; - участь 16.10.2024, 19.02.2025, 09.07.2025, 30.07.2025 в судовому засіданні (в режимі відеоконференції) в Верховному Суді по справі №922/4043/19. Загальна кількість судових засідань - 4. Вартість одного судового засідання - 2 500 грн. Загальна вартість - 10 000 грн. Всього у суді касаційної інстанції 15 400,00 грн.

Враховуючи, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 липня 2025 року у справі № 922/4043/19 відмовлено у задоволенні 1 (однієї) вимоги, а також рішенням Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 відмовлено у задоволенні ще 1 (однієї) вимоги, то розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає пропорційному розподілу, а саме: у суді касаційної інстанції 7700,00 грн (15400 / 4 = 3850 * 2). При цьому, судом враховуються принципи розумності та пропорційності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Також, Сторонами підписаний акт №6 від 10.12.2025 приймання-передачі наданих послуг на загальну суму 12 500,00 грн. щодо надання професійної правничої допомоги у суді першої інстанції при новому розгляді.

Враховуючи, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 липня 2025 року у справі № 922/4043/19 відмовлено у задоволенні 1 (однієї) вимоги і в суді першої інстанції в цій частині вимог суд не розглядав позов, а також на підставі того, що рішенням Господарського суду Харківської області від 08.12.2025 відмовлено у задоволенні 1 (однієї) вимоги то пропорційний розподіл витрат на правову допомогу здійснюється в наступному розмірі 4166,66 грн (12500 / 3 = 4166,66). При цьому, судом враховуються принципи розумності та пропорційності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Беручи до уваги, надходження від представника третього відповідача заяви про ухвалення додаткового рішення, а саме щодо покладання на позивача сплаченого третім відповідачем судового збору за подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021, а також судові витрати, понесені третім відповідачем у суді касаційної інстанції про первісному розгляді та суді першої інстанції при новому розгляду, враховуючи, що постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 30 липня 2025 року у справі № 922/4043/19 справу № 922/4043/19 направлено на новий розгляд до суду першої інстанції та не здійснено розподілу витрат, адже за результатами розгляду касаційної скарги спір у даній справі не вирішено, на підставі наданих заявником документів (актів приймання передачі послуг з професійної правничої допомоги № 5 від 10.09.2025 року та №6 від 10.12.2025), а також квитанції від 22.06.2021 про сплату судового збору в суді касаційної інстанції, враховуючи пропорційний розподіл судових витрат, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви представника третього відповідача про ухвалення додаткового рішення (вх. № 29409 від 16.12.2025), а саме: стягнення з Харківської обласної прокуратури на користь третього відповідача, Фізичної особи-підприємця Рой Валентини Дмитрівни, судового збору за подання касаційної скарги на постанову Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2021 у розмірі 7240,10 грн, витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції у розмірі 7700,00 грн (при первісному розгляді), а також у суді першої інстанції у розмірі 4166,66 грн (при новому розгляді).

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 6, 42, 221, 244, 232-236 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву представника третього відповідача про ухвалення додаткового рішення (вх. № 29409 від 16.12.2025) задовольнити частково.

2. Стягнути з Харківської обласної прокуратури (61001, місто Харків, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4; ) на користь Фізичної особи-підприємця Рой Валентини Дмитрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати (сплачений судовий збір за подання касаційної скарги) у розмірі 7240,10 грн.

3. Стягнути з Харківської обласної прокуратури (61001, місто Харків, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4; ) на користь Фізичної особи-підприємця Рой Валентини Дмитрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції) у розмірі 7700,00 грн

4. Стягнути з Харківської обласної прокуратури (61001, місто Харків, вулиця Богдана Хмельницького, будинок 4; ) на користь Фізичної особи-підприємця Рой Валентини Дмитрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції при новому розгляді) у розмірі 4166,66 грн.

5. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

6. В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту додаткового рішення, відповідно до статей 256, 257 ГПК України та з урахуванням підпункту 17.5 пункту 17 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст додаткового рішення складено та підписано 24.12.2025.

Суддя Н.А. Новікова