номер провадження справи 4/142/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.12.2025 Справа № 908/2782/25

м.Запоріжжя Запорізької області

за позовом Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО», (08711, Київска область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Рудиківська, буд. 49), представник позивача адвокат Гавкалюк Віталій Володимирович, (08711, Київска область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Рудиківська, буд. 49)

відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС», (69041, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 46, офіс 215)

про стягнення 1 110 017,05 грн.

Суддя Зінченко Н.Г.

при секретарі судового засідання Батрак М.В.

За участю представників сторін:

від позивача Гавкалюк В.В., на підставі довіреності № 191/22 від 16.12.2024, адвокат, (в режимі відеоконференції);

від відповідача Багдасарова Г.М., на підставі Ордеру на надання правничої допомоги серія ВЕ № 1176342 від 25.11.2025, (в режимі відеоконференції);

03.09.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вих. № б/н, сформована в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС 03.09.2025, (вх. № 3041/08-07/25 від 04.09.2025) Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО», смт. Козин Обухівського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС», м. Запоріжжя про стягнення 1 110 017,05 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів № 20/21-27-РДД від 23.03.2021, в тому числі 627 725,95 грн. основного боргу за відпущену/відібрану електричну енергію, 402 165,75 грн. інфляційних втрат та 80 125,35 грн. 3 % річних.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025 справу № 908/2782/25 за вищевказаною позовною заявою розподілено судді Зінченко Н.Г.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 09.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/2782/25, справі присвоєно номер провадження справи 4/142/25, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.10.2025.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 06.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 908/2782/25 до 03.12.2025, підготовче засідання відкладено на 26.11.2025.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 26.11.2025 закрито підготовче провадження у справі № 908/2782/25, справу призначено до розгляду по суті, судове засідання призначено на 04.12.2025.

В судове засідання 04.12.2025 з`явилися представники позивача та відповідача, судове засідання проводилося в режимі відеоконференції з використанням системи відеоконференцзв`язкуvkz.court.gov.ua.

До системи відеоконференцзв`язку 04.12.2025 приєдналися представник позивача та представник відповідача.

В судовому засіданні 04.12.2025 справу розглянуто, на підставі ст. 240 ГПК України судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до ст. 219 ГПК України рішення у даній справі прийнято за результатами оцінки доказів, поданих позивачем і відповідачем та долучених судом до матеріалів справи.

Заявлені позивачем вимоги викладені в позовній заяві, мотивовані посиланням на приписи ст., ст. 96, 509, 525, 526, 530, 599, 609-612, 625, 629 ЦК України. Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 23.03.2021 між Публічним акціонерним товариством «ЦЕНТРЕНЕРГО» (Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» (Покупець) укладений договір № 20/21-27-РДД купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів, предметом якого є електрична енергія в обсягах та за ціною, що визначається за результатами аукціону з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цьому договорі. Згідно з п. 2.1 договору Продавець зобов`язався відпустити електричну енергію в Об`єднану Енергосистему України, а Покупець зобов`язався відібрати електричну енергію з Об`єднаної Енергосистеми України згідно Графіку відпуску/відбору електричної енергії, визначеного у додатку №1, згідно п.п. 23 п. 3 Порядку проведення електронних аукціонів з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами затвердженим постановою КМУ від 05.06.2019 № 499. При терміні постачання, що перевищує 7 днів, в разі необхідності зменшення графіку відпуску/відбору електричної енергії не більше ніж 5 % від загального обсягу відпуску/відбору електричної енергії визначеного у Додатку 1, Продавець та Покупець письмово, за 3 доби до дати початку відпуску/відбору електричної енергії, узгоджують зміни обсягів відпуску/відбору визначеного у Додатку 1. Підписане Продавцем та Покупцем письмове узгодження є Додатком до цього Договору. У пункті 3.3 договору визначено, що період відпуску/відбору складається з відповідних етапів. Згідно з Додатком № 1 до договору №20/21-27-РДД купівлі-продажу від 23.03.2021 Покупець купує у Продавця електричну енергію на відповідних умовах. Так, на виконання умов укладеного сторонами договору та Додатку № 1 до нього позивач мав відпустити, а відповідач відібрати 408,00 МВт.год на загальну суму 627 725,95 грн. кожного дня протягом періоду відпуску/відбору електричної енергії з 01.04.2021 по 30.09.2021 на загальну суму 114 873 849,22 грн. Разом із тим, під час дії договору та виконання взятих на себе зобов`язань відповідачем відібрано електричної енергії у загальному обсязі 25 296 МВт.г., в тому числі по наступним місяцям: - у квітні 2021 року відібрано електричної енергії у обсязі 12240 МВт.г. загальною вартістю 18 831 778,56 грн.; - у травні 2021 року відібрано електричної енергії у обсязі 12648 МВт.г. загальною вартістю 19 459 504,51 грн., - у червні 2021 року відібрано електричної енергії у обсязі 408 МВт.г. загальною вартістю 627 725,95 грн. Всього на суму 38 919 009,02 грн. При цьому, в порушення умов договору, ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» не здійснив оплати та відмовився від відбору зазначеного у Додатку №1 обсягу електричної енергії, починаючи з червня місяця за період: з 02.06.2021 по 30.09.2021 року, що підтверджується судовим рішенням Господарського суду Запорізької області по справі № 908/818/22 від 11.11.2022. Як наслідок, позивачем та відповідачем на підтвердження відпуску/відбору електричної енергії у обсязі 25 296 МВт.г. оформленні, підписанні та скріплені печаткою Акти купівлі-продажу електричної енергії за квітень - червень 2021 року. В свою чергу, відповідачем отриманий обсяг електричної енергії у кількості 25 296 МВт.г. загальною вартість 38 919 009,02 грн. сплачений лише частково на суму 38 291 283,07 грн., що підтверджується реєстром оплат по договору № 20/21-27-РДД від 23.03.2021. Таким чином, залишок заборгованості за договором № 20/21-27-РДД складає 627 725,95 грн. і припадає на 13 етап (1-5 число червня) відпуску/відбору, оскільки відповідачем не було забезпечено попередню оплату за електричну енергію не пізніше ніж за 2 банківських дні до початку Періоду відпуску/відбору у розмірі не меншому, ніж вартість електричної енергії, що підлягає відпуску/відбору в цілому за такий етап. Позивач неодноразово звертався до відповідача з листами про погашення заборгованості за відпущену електричну енергію на суму 627 725,95 грн. Проте, вказані листи залишились ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» без відповіді та задоволення. У зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання з оплати наданих послуг з постачання електричної енергії позивач, керуючись приписами діючого законодавства та положеннями укладеного сторонами договору, нарахував відповідачу 402 165,75 грн. інфляційних втрат з червня 2021 року по липень 2025 року та 80 125,35 грн. 3 % річних за період з 01.06.2021 по 01.09.2025. З урахуванням викладеного, позивач просив суд позов задовольнити повністю, а також покласти на відповідача судові витрати зі сплати судового збору.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, наведених у Відзиві на позовну заяву (вх. № 19911/08-08/25 від 25.09.2025). В обґрунтування своєї позиції по суті спору відповідач не заперечує, що між ним та ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» укладений договір № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів, а також позивач погоджується з позовними вимогами в частині стягнення основного боргу в розмірі 624 755,95 грн. та визнає факт надання позивачем електричної енергії, та відповідні договірні зобов`язання зі свого боку. Разом із тим, відповідач вважає, що вимоги про стягнення 402 165,75 грн. інфляційних втрат та 80 125,35 грн. 3 % річних, які заявлені на підстав ст. 625 ЦК України, підлягають зменшенню судом з наступних підстав. Зокрема, відповідач вказує, що незважаючи на формальну відповідність нарахованих позивачем річних відсотків та інфляційних нарахувань вимогам закону, заявлені до стягнення суми є надмірними та неспівмірними з реальними наслідками порушення зобов`язання. Так, з 24.02.2022 в Україні запроваджений воєнний стан, який суттєво ускладнив здійснення господарської діяльності відповідача, призвів до обмеження доступу до фінансових ресурсів, ускладнення платіжного обігу та зростання загальних економічних ризиків. Фінансові показники підприємства істотно погіршилися, що не могло не вплинути на строки розрахунків і можливість вчасного виконання грошових зобов`язань. Характер та тривалість зупинення господарської діяльності під час воєнного стану зумовили ситуацію, за якої нараховані інфляційні втрати та 3 % річних не відповідають принципам справедливості, розумності й співмірності, закріпленим у статтях 3, 509, ч. 3 ст. 551 ЦК України та статті 233 ГК України. У сукупності ці обставини свідчать про те, що заявлені позивачем інфляційні втрати та 3 % річних не можуть бути сприйняті в заявленому розмірі та підлягають критичному перегляду з урахуванням фактичної економічної ситуації та впливу воєнного стану на діяльність відповідача. Зупинення перебігу позовної давності не означає права кредитора безмежно нарощувати розмір додаткових санкцій. Нарахування інфляційних втрат і 3 % річних за період, що перевищує три роки, є неправомірним та підлягає відсіченню. Таким чином, беручи до уваги значний період нарахування 3 % річних та те, що сукупний розмір інфляційних втрат і 3 % річних становить майже 77 % від основного боргу, суд також має врахувати істотний вплив воєнного стану на господарську діяльність відповідача, що об`єктивно зумовило неможливість своєчасного виконання зобов`язань у повному обсязі. З урахуванням вищевикладеного, відповідач просить суд позовні вимоги задовольнити частково, відмовивши в частині стягнення 3 % річних та інфляційних витрат.

Позивач на підставі ст. 166 ГПК України надав Відповідь на відзив (вх. № 20241/08-08/25 від 07.10.2025), в якій зазначив, що для звільнення від відповідальності необхідним є доведення, що між порушенням зобов`язання та форс-мажорними обставинами є безпосередній причинно-наслідковий зв`язок. Однієї констатації факту наявності форс-мажорних обставин недостатньо для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання. Обов`язковим елементом, необхідним для звільнення боржника від відповідальності з цієї підстави, є причинно-наслідковий зв`язок між такими обставинами та неможливістю виконати зобов`язання. З урахуванням викладеного, позивач вважає, що відповідачем не наведено фактичних обставин, що саме форс-мажорні обставини позбавили його можливості виконати взяті на себе зобов`язання за договором. Також позивач зазначив, що під час дії карантину та воєнного стану законодавець застосував нову конструкцію, якою тимчасово доповнив перелік обставин, що впливають на перебіг позовної давності, а саме продовження позовної давності. Наявність невиконаного грошового зобов`язання за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору щодо обов`язку сплатити грошове зобов`язання, не звільняє боржника від відповідальності за його невиконання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за час прострочення. Отже, позивач наполягає на ому, що ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» не спростовано факт порушення господарського зобов`язання по договору № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів в частині неоплати електричної енергії, за що передбачено відповідальність у відповідності до статті 625 ЦК України у вигляді сплати інфляційних втрат та 3 % річних. З урахуванням наведених доводів позивач просить суд позов задовольнити.

Відповідач процесуальним правом на подання заперечень на відповідь на відзив не скористався, відповідний процесуальний документ суду не подав.

Розглянувши зібрані у справі письмові докази, заслухавши пояснення представників сторін,суд

УСТАНОВИВ

23.03.2021 Публічним акціонерним товариством «ЦЕНТРЕНЕРГО» (позивач у справі, Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» (відповідач у справі, Покупець) укладено Договір № 20/21-27-РДД купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів (далі за текстом Договір).

Зазначений Договір укладено за результатами електронного аукціону з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами № ЕР-, що відбувся 23.03.2021 року у м. Києві на товарній біржі Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська енергетична біржа», про що видано відповідне аукціонне свідоцтво № 03-ЕР-30321-1100-1-6.

Згідно з п. 1.1 Договору предметом Договору є електрична енергія в обсягах та за ціною, що визначається за результатами аукціону з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цьому договорі.

Відповідно до п. 1.2 Договору тип графіку продажу електричної енергії (Базове навантаження, Пікове навантаження, Позапікове навантаження) визначається у додатку № 1 за результатами аукціону з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами на підставі відповідного аукціонного свідоцтва.

Пунктом 2.1 Договору передбачено, що Продавець зобов`язується відпустити електричну енергію в Об`єднану Енергосистему України, а Покупець зобов`язується відібрати електричну енергію з Об`єднаної Енергосистеми України згідно Графіку відпуску/відбору електричної енергії, визначеного у додатку № 1, згідно п. п. 23 п. 3 Порядку проведення електронних аукціонів з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами затвердженим постановою КМУ від 05.06.2019 № 499. При терміні постачання, що перевищує 7 днів, в разі необхідності зменшення графіку відпуску/відбору електричної енергії не більше ніж 5% від загального обсягу відпуску/відбору електричної енергії визначеного у Додатку 1, Продавець та Покупець письмово, за 3 доби до дати початку відпуску/відбору електричної енергії, узгоджують зміни обсягів відпуску/відбору визначеного у Додатку 1. Підписане Продавцем та Покупцем письмове узгодження є Додатком до цього договору.

За умовами п. 2.4 Договору Продавець та Покупець зобов`язується своєчасно у відповідності до Правил ринку здійснити реєстрацію узгоджених, з урахуванням п. 2.1 обсягів електричної енергії на електронній платформі Оператора системи передачі, згідно з графіком у Додатку № 1.

У разі виникнення технічної необхідності та/або прийняття Регулятором змін в Правила ринку в частині змін умов діяльності Продавця на ринках електричної енергії, Продавець має право в односторонньому порядку, письмово попередивши Покупця не менше ніж за 3 доби до дати початку відпуску/відбору електричної енергії, знизити обсяг відпуску/відбору електричної енергії до 50 % від загального обсягу відпуску/відбору електроенергії визначеного у додатку 1.

Згідно з п. 3.1 Договору ціна на електричну енергію, яка підлягає продажу, та загальна вартість Договору визначаються у додатку № 1 за результатами аукціону з продажу електричної енергії за двосторонніми договорами на підставі відповідного аукціонного свідоцтва.

Відповідно до пункту 3.2 Договору оплата за електричну енергію проводиться Покупцем грошовими коштами у національній валюті України на розрахунковий рахунок Продавця, зазначений у Розділі 10 цього Договору шляхом перерахування грошових коштів не пізніше ніж за 2 (два) банківських дні до початку Періоду відпуску/відбору у розмірі не меншому, ніж вартість електричної енергії, що підлягає відпуску/відбору в цілому за такий етап.

Пунктом 3.3 Договору визначено, що період відпуску/відбору складається з таких етапів:

- 1 етап: 1-5 число місяця (квітень) відпуску/відбору;

- 2 етап: 6-10 число місяця (квітень) відпуску/відбору;

- 3 етап: 11-15 число місяця (квітень) відпуску/відбору;

- 4 етап: 16-20 число місяця (квітень) відпуску/відбору;

- 5 етап: 21-25 число місяця (квітень) відпуску/відбору;

- 6 етап: 26-30 число місяця (квітень) відпуску/відбору;

- 7 етап: 1-5 число місяця (травень) відпуску/відбору;

- 8 етап: 6-10 число місяця (травень) відпуску/відбору;

- 9 етап: 11-15 число місяця (травень) відпуску/відбору;

- 10 етап: 16-20 число місяця (травень) відпуску/відбору;

- 11 етап: 21-25 число місяця (травень) відпуску/відбору;

- 12 етап: 26-31 число місяця (травень) відпуску/відбору;

- 13 етап: 1-5 число місяця (червень) відпуску/відбору;

- 14 етап: 6-10 число місяця (червень) відпуску/відбору;

- 15 етап: 11-15 число місяця (червень) відпуску/відбору;

- 16 етап: 16-20 число місяця (червень) відпуску /від бору;

- 17 етап: 21-25 число місяця (червень) відпуску/відбору;

-18 етап: 26-30 число місяця (червень) відпуску/відбору;

- 19 етап: 1-5 число місяця (липень) відпуску/відбору;

- 20 етап: 6-10 число місяця (липень) відпуску/відбору;

- 21 етап: 11-15 число місяця (липень) відпуску/відбору;

- 22 етап: 16-20 число місяця (липень) відпуску/відбору;

- 23 етап: 21-25 число місяця (липень) відпуску/відбору;

- 24 етап: 26-31 число місяця (липень) відпуску/відбору;

-25 етап: 1-5 число місяця (серпень) відпуску/відбору;

- 26 етап: 6-10 число місяця (серпень) відпуску/відбору;

- 27 етап: 11-15 число місяця (серпень) відпуску/відбору;

- 28 етап: 16-20 число місяця (серпень) відпуску/відбору;

- 29 етап: 21-25 число місяця (серпень) відпуску/відбору;

- 30 етап: 26-31 число місяця (серпень) відпуску/відбору;

- 31 етап: 1-5 число місяця (вересень) відпуску/відбору;

- 32 етап: 6-10 число місяця (вересень) відпуску/відбору;

- 33 етап: 11-15 число місяця (вересень) відпуску/відбору;

- 34 етап: 16-20 число місяця (вересень) відпуску/відбору;

- 35 етап: 21-25 число місяця (вересень) відпуску/відбору;

- 36 етап: 26-30 число місяця (вересень) відпуску/відбору.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що у разі надходженням від організатора аукціону ТБ Українська енергетична біржа на розрахунковий рахунок Продавця суми гарантійного внеску, внесеної покупцем для участі в аукціоні, вказана сума гарантійного внеску після його фактичного надходження на розрахунковий рахунок Продавця зараховується Продавцем як оплата електричної енергії за цим договором, із врахуванням строку та порядку оплати, визначених у абзаці першому п. 3.2 договору. Про надходження на розрахунковий рахунок Продавця суми гарантійного внеску Покупця Продавець письмово повідомляє Покупця не пізніше наступного банківського дня шляхом надсилання Продавцем Покупцю протягом 7 робочих днів на адресу вказану в п. 10 договору Покупця.

Покупець не пізніше 1 (одного) банківського дня з дати отримання Покупцем повідомлення Продавця про надходження на розрахунковий рахунок Продавця суми гарантійного внеску, додатково забезпечує перерахування Продавцю суми у розмірі 20% від сплаченого гарантійного внеску.

Згідно з п. 3.5 Договору у випадку не оплати Покупцем електричної енергії або часткової оплати у строки, визначені цим договором, Продавець має право в односторонньому порядку призупинити виконання своїх зобов`язань в частині відпуску електричної енергії або відпустити обсяг електричної енергії, що відповідає сумі здійсненої оплати.

Відповідно до п. 2.6 Договору не пізніше 3-х робочих днів місяця, наступного за місяцем купівлі-продажу електричної енергії, Продавець зобов`язується направити Покупцю підписані та скріплені печаткою Продавця, 2 примірники акту купівлі-продажу електричної енергії, у яких зазначаються обсяги відпуску/відбору електричної енергії відповідно до зареєстрованих обсягів електричної енергії на електронній платформі Оператора систем передачі (далі Акти). Покупець не пізніше 2-х робочих днів, наступних за днем отримання актів, зобов`язується направити Продавцю один примірник оригіналу акту, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою, або направити в письмові формі мотивовану відмову від підписання Акту.

Датою оплати Покупцем електричної енергії є дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Продавця. (п. 3.6 Договору)

Пунктом 3.7 договору передбачено, що в платіжних дорученнях Покупець повинен обов`язково зазначити номер і дату договору та призначення платежу з зазначення періоду відпуску/відбору, за який здійснюється оплата. Якщо сума здійсненої Покупцем попередньої оплати перевищує вартість обсягу електричної енергії, вказану в Акті купівлі-продажу, надлишок перерахованих грошових коштів зараховується як попередня оплата електричної енергії на наступний період відпуску/відбору або повертається Покупцеві за його вимогою, впродовж 5 банківських днів з дня надходженням відповідної вимоги.

За необхідності, сторонами проводиться звірка розрахунків на підставі відомостей про фактичну оплату вартості проданої електричної енергії Покупцем та Актів купівлі-продажу електричної енергії. (п. 3.8 Договору)

Враховуючи те, що продаж електроенергії Продавцем Покупцю в мережах оператора системи передачі носить безперервний характер, Продавець не пізніше наступного останнього дня місяця, в якому отримано кошти за продану електричну енергію, складає зведену податкову накладну та зобов`язується направити її Покупцеві в електронній формі з дотриманням умов щодо її складання та реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку та строки, визначені чинним законодавством. (п. 3.9 Договору)

Пунктом 4.1 Договору сторони визначили, що за невиконання або неналежне виконання умов договору сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України та договором.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором у разі виникнення обставин непереборної сили, які не існували під час укладання договору та виникли поза волею сторін (аварія, катастрофа, стихійне лихо, епізоотія, війна тощо).

Відповідно до п. 5.2 Договору сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором внаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 банківських днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу сторону у письмовій формі.

Доказом виникнення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом. (п. 5.3 Договору)

Згідно з п. 5.4 Договору у разі коли строк дії обставин непереборної сили продовжується більше ніж 90 днів, кожна із Сторін в установленому порядку має право розірвати цей договір. У разі здійснення попередньої оплати, Продавець повертає Покупцю кошти протягом трьох днів з дня розірвання цього договору.

Пунктом 7.6 Договору передбачено, що всі повідомлення, що направляються сторонами одна одній відповідно до цього договору, повинні бути здійснені у письмовій формі, скріплені підписом уповноваженої особи і печаткою відповідної сторони, і вважатимуться поданими належним чином, якщо вони відправлені рекомендованим листом з повідомленням про вручення або доставлені особисто за зазначеними адресами сторін.

Відповідно до п. 8.1 Договору цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення відбитками печаток сторін і діє до моменту повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Згідно з аукціонним свідоцтвом № 03-ЕР--1-6, виданим Товарною біржею «Українська енергетична біржа» та Додатком № 1 до Договору, обсяг електричної енергії становить 74 664 МВт.*год, ціна за 1 МВт.*год (з акцизним податком та без ПДВ) становить 1 282,12 грн., загальна вартість без ПДВ становить 95 728 207,68 грн., крім того ПДВ - 19 145 641,54 грн., а разом - 114 873 849,22 грн.

Умовами Додатку № 1 до Договору № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 сторонами узгоджено, що періодом відпуску/відбору електричної енергії є календарні дати з 01.04.2021 по

30.09.2021. Відпуск/відбір електричної енергії здійснюється з 01 по 24 години кожного Торгового дня Періоду відпуску/відбору відповідно до Графіка відпуску/відбору (купівлі-продажу) електричної енергії.

Отже, підписанням Додатку № 1 до Договору сторони узгодили графік відпуску електричної енергії за період з 01.04.2021 по 30.09.2021, в т.ч. обсяг, ціну та вартість електроенергії.

Таким чином, на виконання умов укладеного Договору № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 та Додатку № 1 до нього позивач мав відпустити, а відповідач відібрати 408,00 МВт.год на загальну суму 627 725,95 грн. кожного дня протягом періоду відпуску/відбору електричної енергії з 01.04.2021 по 30.09.2021.

По місяцям відпуску позивач мав відпустити, а відповідач сплатити та відібрати на протязі періоду відпуску/відбору електричної енергії:

- у квітні 2021 року 12240 МВт.г. загальною вартістю 18 831 778,56 грн.;

- у травні 2021 року 12648 МВт.г. загальною вартістю 19 459 504,51 грн.;

- у червні 2021 року 12240 МВт.г. загальною вартістю 18 831 778,56 грн.;

- у липні 2021 року 12648 МВт.г. загальною вартістю 19 459 504,51 грн.;

- у серпні 2021 року 12648 МВт.г. загальною вартістю 19 459 504,51 грн.;

- у вересні 2021 року 12240 МВт.г. загальною вартістю 18 831 778,56 грн.

Всього: 114 873 849,22 грн.

Разом з тим, під час дії Договору та виконання взятих на себе зобов`язань відповідачем було відібрано електричної енергії у загальному обсязі 25 296 МВт.г., в тому числі по наступним місяцям:

- у квітні 2021 року відібрано електричної енергії у обсязі 12 240 МВт.г. загальною вартістю 18 831 778,56 грн.;

- у травні 2021 року відібрано електричної енергії у обсязі 12 648 МВт.г. загальною вартістю 19 459 504,51 грн.;

- у червні 2021 року відібрано електричної енергії у обсязі 408 МВт.г. загальною вартістю 627 725,95 грн.

Всього: 38 919 009,02 грн.

Як свідчать матеріали справи, позивачем та відповідачем на підтвердження відпуску/відбору електричної енергії у обсязі 25 296 МВт.г. оформленні, підписанні та скріплені печаткою Акти купівлі-продажу електричної енергії за квітень, травень та червень місяці 2021 року.

В свою чергу, відповідачем отриманий обсяг електричної енергії у кількості 25 296 МВт.г. загальною вартість 38 919 009,02 грн. сплачений лише частково на загальну суму 38 291 283,07 грн., що підтверджується реєстром оплат по Договору №20/21-27-РДД від 23.03.2021.

Таким чином, залишок заборгованості відповідача за Договором №20/21-27-РДД від 23.03.2021 купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів складає 627 725,95 грн. (38 919 009,02 грн. 38 291 283,07 грн.) і припадає на 13 етап (1-5 число червня) відпуску/відбору, оскільки відповідачем не було забезпечено попередню оплату за електричну енергію не пізніше ніж за 2 (два) банківських дні до початку Періоду відпуску/відбору у розмірі не меншому, ніж вартість електричної енергії, що підлягає відпуску/відбору в цілому за такий етап.

При цьому, в порушення умов Договору ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» не здійснив оплати та відмовився від відбору зазначеного у Додатку № 1 обсягу електричної енергії, починаючи з червня місяця за період: з 02.06.2021 по 30.09.2021, що підтверджується судовим рішенням Господарського суду Запорізької області по справі № 908/818/22 від 11.11.2022.

Як стверджує позивач, грошові кошти на оплату електричної енергії, у визначеному обсязі, за 13 етапом (1-5 число місяця (червень) відпуску/відбору), а вже потім і за 14-36 етапи

від ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» на рахунки ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» станом на час розгляду судом даної справи не надходили.

Предметом розгляду у даній справи є вимоги ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» про стягнення з ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» 1 110 017,05 грн. заборгованості за Договором купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів № 20/21-27-РДД від 23.03.2021, в тому числі 627 725,95 грн. основного боргу за відпущену/відібрану електричну енергію, 402 165,75 грн. інфляційних втрат та 80 125,35 грн. 3 % річних.

Проаналізувавши норми законодавства, оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, в червні 2022 року Публічне акціонерне товариство «ЦЕНТРЕНЕРГО» звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» 12 659 139,79 грн. 20 % штрафу, нарахованого за порушення умов Договору купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів №20/21-27-РДД від 23.03.2021.

За результатами розгляду вищевказаної позовної заяви рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.11.2022 по справі № 908/818/22 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» задоволені у повному обсязі. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» на користь Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО» 12 659 139,79 грн. штрафу та судові витрати з судового збору в розмірі 189 887,10 грн.

Рішення Господарського суду Запорізької області від 11.11.2022 по справі № 908/818/22 залишено без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 05.06.2023 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.06.2024 і у встановленому порядку набрало законної сили.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 11.11.2022 по справі № 908/818/22 встановлено:

«Згідно з аукціонним свідоцтвом № 03-ЕР--1-6 виданим Товарною біржею «Українська енергетична біржа» та додатком № 1 до договору, обсяг електричної енергії становить - 74664 МВт.*год, ціна за 1 МВт.*год (з акцизним податком та без ПДВ) становить - 1282,12 грн, загальна вартість без ПДВ становить 95 728 207,68 грн, крім того ПДВ - 19 145 641,54 грн, а разом - 114 873 849,22 грн.

За таких обставин, обґрунтований розрахунок погодинного щодобового відпуску/відбору електричної енергії на підставі договору є таким:

74664 МВт.*год : 24 год : 183 доби -17 МВт*год (де: 74664 МВт*год - первісний обсяг електричної енергії передбачений договором, 24 год - кількість годин протягом одної кожної доби, 183 доби - кількість діб за період відпуску/відбору електроенергії за договором з 01.04.2021 по 30.09.2021, 17 МВт*год - щогодинний обсяг електроенергії протягом кожної доби за договором).

В порушення умов договору, відповідач не здійснив оплати та відмовився від відбору зазначеного у додатку № 1 обсягу електричної енергії, зокрема за період: з 02.06.2021 по 30.09.2021, що підтверджується даними на електронній платформі Системи управління ринком «Маrket management system» (Платформа ММS НЕК «Укренерго», як адміністратор комерційного обліку електричної енергії та оператора системи передачі).

Обґрунтований розрахунок обсягу електричної енергії від відбору якого відмовився відповідач в період з 02.06.2021 по 30.09.2021 за один день є таким:

17 МВт*год х 24 год = 408 МВт*год (де: 17 МВт*год - погодинний щодобовий відпуск/відбір електроенергії визначений умовами договору, 24 год - кількість годин протягом одної доби, 408 МВт*год - обсяг електроенергії від оплати та відбору якої відмовився Покупець за один день.

Обґрунтований розрахунок вартості невідібраної Покупцем електроенергії за 1 (одну) добу є таким:

408 МВт*год х 1282,12 грн = 523 104,96 грн без ПДВ (де: 1282,12 грн - ціна 1МВт*год на підставі Договору, 523 104,96 грн - вартість 408 МВт*год).

З метою досудового врегулювання спору позивач направляв відповідачу листи № 29/1577 від 01.06.2021 та № 29/1767 від 18.06.2021 з вимогою погасити заборгованість за відпущену електричну енергію.

30.08.2021 позивачем на адресу відповідача направлена претензія № 1/27/2021 з вимогою сплатити штраф за відмову від електричної енергії у період з 02.06.2021 по 31.08.2021.

Листом № 01/21/1020-13 від 20.10.2021 відповідач повідомив позивача, що претензія є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором стало підставою звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача 20 % штрафу за невідібрану електричну енергію в розмірі 12 659 139,79 грн в примусовому порядку.»

Відповідно до ч. ч. 4 та 7 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для господарського суду.

З матеріалів даної справи вбачається, що між позивачем та відповідачем на підтвердження відпуску/відбору електричної енергії в обсязі 25 296 МВт.г. оформленні, підписанні та скріплені печаткою Акти купівлі-продажу електричної енергії за квітень, травень та червень місяці 2021 року, а саме:

- Акт від 30.04.2021 за квітень 2021 року в обсязі 12 240 МВт.г на загальну суму 18 831 778,56 грн. з ПДВ;

- Акт від 31.05.2021 за травень 2021 року в обсязі 12 648 МВт.г на загальну суму 19 459 504,51 грн. з ПДВ;

- Акт від 30.06.2021 за червень 2021 року в обсязі 408 МВт.г на загальну суму 627 725,95 грн. з ПДВ.

Отриманий обсяг електричної енергії у кількості 25 296 МВт.г. загальною вартістю 38 919 009,02 грн. сплачений ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» лише частково на загальну суму 38 291 283,07 грн., що підтверджується реєстром оплат по Договору № 20/21-27-РДД від 23.03.2021.

Відповідачем зазначений факт належними і допустимими доказами, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, не спростований.

Таким чином, залишок заборгованості відповідача за Договором № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів 627 725,95 грн. (38 919 009,02 грн. 38 291 283,07 грн.) і припадає на 13 етап (1-5 число червня) відпуску/відбору, оскільки відповідачем не було забезпечено попередню оплату за електричну енергію не пізніше ніж за 2 (два) банківських дні до початку Періоду відпуску/відбору у розмірі не меншому, ніж вартість електричної енергії, що підлягає відпуску/відбору в цілому за такий етап.

Як вбачається з матеріалів справи, листом № 29/1577 від 01.06.2021 ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» зверталось до ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» про термінове погашення існуючої заборгованості по Договору, зокрема по 13 етапу відпуску/відбору електричної енергії.

Проте, грошові кошти на оплату електричної енергії, у визначеному обсязі, за 13 етапом (1-5 число місяця (червень) відпуску/відбору), а вже потім і за 14-36 етапи від ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» на рахунки ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» не надійшли.

Листом № 29/1767 від 18.06.2021 позивач повторно звернувся до відповідача наголошуючи на необхідності дотримання умов Договору купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів від 23.03.2021 № 20/21-27-РДД задля своєчасності здійснення платежів на умовах попередньої оплати.

Вищевказаний лист також залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

Отже, сума основної заборгованості ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» перед ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» за відпущену/відібрану електроенергію становить 627 725,95 грн.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог частини 1 статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 628 ЦК України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно вимог статті 509 ЦК України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 530 ЦК України передбачено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, оскільки наведеними вище належними, допустимими та достовірними доказами підтверджується факт порушення відповідачем своїх зобов`язань за Договором № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів щодо повної та своєчасної оплати вартості відпущеної/відібраної електроенергії у червні 2021 на суму 627 725,95 грн., враховуючи визнання відповідачем факту наявності заборгованості перед ПАТ «ЦЕНТРЕНЕРГО» за відпущену/відібрану електричну енергію на вказану суму, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» 627 725,95 грн. основного боргу за відпущену/відібрану електричну енергію є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до змісту ст., ст. 610, 611 ЦК України невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є його порушенням, у разі якого настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

В частині 1 статті 612 ЦК України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Неналежне виконання відповідачем грошового зобов`язання за Договором № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів підтверджено матеріалами справи.

Нормами ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням приписів ст. 549, ч. 2 ст. 625 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача 402 165,75 грн. інфляційних втрат та 80 125,35 грн. 3 % річних.

У відповідності до положень чинного законодавства захист цивільних прав здійснюється, зокрема, шляхом стягнення з особи, яка порушила право, завданих збитків, а у випадках передбачених законодавством або договором, неустойки (штрафу, пені), а також інших засобів передбачених законодавством.

До інших засобів захисту цивільних прав, у відповідності до ст. 625 ЦК України, відносяться, зокрема зобов`язання сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три відсотки річних.

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплати гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основною боргу, а й інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відтак, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Таким чином, порушення відповідачем грошового зобов`язання тягне за собою наслідки, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України.

Приймаючи до уваги встановлений факт прострочення відповідачем розрахунків по Договору № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів за червень 2021 року, вимоги про стягнення з нього 3 % річних і інфляційних втрат за цей період заявлені позивачем обґрунтовано.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

З наданого позивачем до матеріалів справи розрахунку вбачається, що позивачем заявлені до стягнення 80 125,35 грн. 3 % річних, які розраховані за загальний період з 01.06.2021 по 01.09.2025.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок річних відсотків та встановлено, що цей розрахунок позивачем виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 80 125,35 грн. 3 % річних заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Що стосується інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Згідно рекомендацій щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03.04.1997 № 62-97р, при застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 у справі № 910/1307/19 викладений правовий висновок, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Відповідно до розрахунку наданого позивачем до матеріалів справи позивачем заявлені до стягнення 402 165,75 грн. інфляційних втрат, які розраховані за загальний період червень 2021 року липень 2025 року.

Судом перевірений за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат та встановлено, що цей розрахунок позивачем виконаний правильно.

З урахуванням викладеного, вимога про стягнення з відповідача 402 165,75 грн. інфляційних втрат заявлена обґрунтовано та підлягає задоволенню судом.

Стосовно доводів та заперечень відповідача в частині стягнення 3 % річних та інфляційних нарахувань суд зазначає наступне.

Зокрема, у Відзиві на позовну заяву відповідач посилається на форс-мажорні обставини та наявність воєнного стану як фактор конкретного впливу на Товариство і його фінансово-господарську діяльність, а також, що заявлені до стягнення суми є надмірними та неспівмірними з реальними наслідками порушення зобов`язання, що обумовлено низкою виняткових обставин.

Також, відповідач звертає увагу суду, що позивач нарахував інфляційні втрати та 3 % річних більш ніж за чотири роки, хоча загальна позовна давність для таких вимог становить три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до абз. 1 ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Проте суд зауважує, що згідно усталеної судової практики для застосування наслідків ст. 617 ЦК України і звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання самої констатації факту настання форс-мажорних обставин недостатньо, а необхідним є доведення, що невиконання є наслідком саме непереборної сили, тобто Відповідач повинен на підставі наявних у матеріалах доказів довести чи дійсно такі обставини, на які він посилається, є надзвичайними і невідворотними, що об`єктивно унеможливили належне виконання ним свого обов`язку за Договором.

Більш того, для звільнення від відповідальності необхідним є доведення, що між порушенням зобов`язання та форс-мажорними обставинами є безпосередній причинно-наслідковий зв`язок.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Дослідження обставин які можуть свідчити про надзвичайність і невідворотність, що об`єктивно унеможливили належне виконання стороною свого обов`язку повинно відбуватись судом із дотриманням вимог ч. 1 ст. 86 ГПК України при цьому не можна визнати належним чином та повністю дослідженими обставини, в розумінні ст. 236 ГПК України, саму лише констатацію факту про підтвердженість матеріалами справи обставин непереборної сили.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 16.07.2019 у справі № 917/1053/18.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання, саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору, що виснував Верховний Суд у постанові від 17.12.2020 у справі 913/785/17.

Отже, у даному випадку порушення відповідачем умов Договору є підставою для нарахування визначених статтею 625 ЦК України платежів, а наявність обставин непереборної сили за договором не звільняє відповідача від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати позивача як кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє позивача права на отримання компенсації від відповідача за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Крім того, однієї констатації факту наявності форс-мажорних обставин недостатньо для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання. Обов`язковим елементом, необхідним для звільнення боржника від відповідальності з цієї підстави, є причинно-наслідковий зв`язок між; такими обставинами та неможливістю виконати зобов`язання.

Такі висновки узгоджуються з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24.07.2018 у справі № 905/1722/17.

Пунктом 6.2 Договору сторони визначили, що жодна із сторін не несе відповідальність за невиконання чи неналежне виконання свої зобов`язань за цим Договором, якщо це невиконання чи неналежне виконання зумовлені дією обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин). Сторона, для якої склались форс-мажорні обставини, зобов`язана не пізніше 5 календарних днів з дати настання таких обставин повідомити у письмовій формі іншу Сторону.

Проте матеріали справи не містять та відповідачем не надано суду доказів в підтвердження того, що саме форс-мажорні обставини позбавили його можливості виконати взяті на себе зобов`язання за Договором.

Крім цього, відповідач не довів суду належними і допустимими доказами, в розумінні ст., ст. 76, 77 ГПК України, що ним виконані вимоги Договору щодо своєчасного повідомлення про настання форс-мажорних обставин та не підтвердив доказами, передбаченими Договором, наявність цих обставин та вплив цих обставин на можливість виконання ним грошового зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 31.08.2022 по справі № 910/15264/21 звернув увагу на те, що потрібно розрізняти вчасне повідомлення сторони про виникнення форс-мажорних обставин (яке сторона має зробити у передбачений договором строк) від звернення до ТПП за отриманням сертифікату, яке є можливим лише після порушення виконання зобов`язання. Через це сертифікат ТПП може бути отриманий значно пізніше за дату, коли сторона з`ясувала неможливість виконання договору через вплив форс-мажорних обставин. Саме ж повідомлення про форсмажор має бути направлено іншій стороні якнайшвидше. Хоча й форс-мажорні обставини впливають, як правило, на одну сторону договору (виконавця), але вони мають негативні наслідки насамперед для іншої сторони договору, яка не отримує його належне виконання. Отже, своєчасне повідомлення іншої сторони про настання форс-мажорних обставин спрямоване на захист прав та інтересів іншої сторони договору, яка буде розуміти наявність вказаних обставин та, можливо, зможе зменшити негативні наслідки форс-мажору.

У постанові від 29.06.2023 по справі № 922/999/22 Верховний Суд підсумував, що факт військової агресії російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс- мажорних обставин. Торгово-промислова палата засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (абзац 3 частини третьої статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

З урахуванням вищевикладеного, у спірних правовідносинах відсутні підстави для застосування наслідків, передбачених п.6.2 Договору (звільнення від відповідальності за невиконання зобов`язання).

Щодо можливості зменшення судом розміру інфляційних втрат та процентів річних, суд зауважує на наступне.

Як уже зазначалося, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (частина друга статті 625 ЦК України)

Оскільки у спірних правовідносинах сторони не встановлювали в Договорі № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів іншого розміру процентів річних, то у цій справі до спірних правовідносин щодо нарахування процентів річних на заборгованість слід застосовувати положення частини другої статті 625 ЦК України.

За змістом вищенаведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Такі висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22.

Інфляційні втрати та проценти річних є спеціальним видом цивільно-правової відповідальності за прострочення грошового зобов`язання і входять до складу такого зобов`язання. (Постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18)

Законодавець в главі 24 Господарського кодексу України врегулював загальні засади відповідальності учасників господарських відносин таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду зазначає, що у справі № 902/417/18 зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, тоді як підстави для такого зменшення процентів річних суд повинен установлювати в кожному конкретному випадку.

Законодавство не містить переліку підстав для зменшення процентів річних. Такими підставами можуть бути, зокрема, дії боржника, спрямовані на належне виконання зобов`язання, ступінь вини боржника, міра виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, інші інтереси сторін, дії чи бездіяльність кредитора, очевидна неспівмірність заявленої суми процентів річних порівняно із сумою боргу, а також інші підстави, підтверджені конкретними обставинами справи.

Заявляти про наявність підстав для зменшення процентів річних та доводити, що вони підтверджуються конкретними обставинами справи, має саме боржник, а суд з огляду на наявні в матеріалах справи докази має надати оцінку обґрунтованості таких доводів та вирішити питання про можливість зменшення процентів річних.

Також при вирішенні питання про зменшення процентів річних суд має враховувати принципи розумності, справедливості, пропорційності та дотримуватись балансу між інтересами боржника і кредитора.

До того ж у постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів.

З огляду на зазначені правові висновки, враховуючи правову природу процентів річних як визначеної законом плати боржника за користування грошовими коштами кредитора, їх розмір може бути зменшено.

Разом із тим, суд при визначенні розміру, до якого можна зменшити проценти річних, обмежений нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка визначає, що боржник має сплатити кредитору три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) від простроченої суми.

Отже, саме три проценти річних є законодавчо встановленим розміром процентів річних, які боржник повинен сплатити у разі неналежного виконання грошового зобов`язання. Три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому зменшення судом процентів річних можливе лише до такого розміру, тобто не менше ніж три проценти річних.

Відтак розмір процентів річних, який становить законодавчо встановлений розмір трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

З огляду на вище викладене, Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС» не спростовано факт порушення господарського зобов`язання по Договору № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів та неоплати електричної енергії, за що передбачено відповідальність у відповідності до статті 625 ЦК України у вигляді сплати інфляційних втрат та 3 % річних.

За таких умов, доводи відповідача судом до уваги не приймаються в силу викладеного, оскільки не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

У рішенні у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Позивач надав всі необхідні докази в обґрунтування позовних вимог.

Доводи відповідача, наведені в обґрунтування заперечень на позовну заяву, судом визнані безпідставними та недоведеними.

На підставі викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, заснованими на законі, доведеними та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Згідно зі ст. 129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки спір доведено до суду з його вини.

Керуючись ст., ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО», смт. Козин Обухівського району Київської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС», м. Запоріжжя про стягнення 1 110 017,05 грн. заборгованості за договором купівлі-продажу електричної енергії на ринку двосторонніх договорів № 20/21-27-РДД від 23.03.2021 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЗЬКИЙ ЕНЕРГЕТИЧНИЙ АЛЬЯНС», (69041, м. Запоріжжя, бул. Вінтера, буд. 46, офіс 215, ідентифікаційний код юридичної особи 43859282) на користь Публічного акціонерного товариства «ЦЕНТРЕНЕРГО», (08711, Київська область, Обухівський район, смт. Козин, вул. Рудиківська, буд. 49, ідентифікаційний код юридичної особи 22927045) 627 725 (шістсот двадцять сім тисяч сімсот двадцять п`ять) грн. 95 коп. основного боргу, 402 165 (чотириста дві тисячі сто шістдесят п`ять) грн. 75 коп. інфляційних втрат, 80 125 (вісімдесят тисяч сто двадцять п`ять) грн. 35 коп. 3 % річних та 13 320 (тринадцять тисяч триста двадцять) грн. 20 коп. судових витрат на сплату судового збору. Видати наказ.

Повне рішення оформлено і підписано у відповідності до вимог ст. ст. 240, 241 ГПК України « 23» грудня 2025 р.

Суддя Н. Г. Зінченко

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Центрального апеляційного господарського суду, а у разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.