УХВАЛА

м. Київ

29.12.2025Справа № 910/16201/25

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБА-ПЛЮС»

про забезпечення позову

у справі № 910/16201/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБА-ПЛЮС»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГОМЕЛЬСКЛО-УКРАЇНА»

про стягнення 22 109 235,97 грн

Суддя Удалова О.Г.

без виклику представників сторін

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЬБА-ПЛЮС» (позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТОРГОВИЙ ДІМ «ГОМЕЛЬСКЛО-УКРАЇНА» (відповідач) про стягнення 22 109 235,97 грн.

В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договорів № 04-2019 від 22.11.2019 та № 1-2021 від 04.01.2021 в частині поставки товару, за який, як вказує позивач, ним сплачено попередню оплату.

Крім того, у позові позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на рухоме і нерухоме майно та грошові кошти, що належать відповідачу і які знаходяться на його банківських рахунках, у розмірі 22 109 235,97 грн.

Вказана заява мотивована тим, що фінансовий стан відповідача викликає сумніви в можливості виконання рішення у даній справі (існує ризик банкрутства, наявна значна кількість судових справ, товариство відповідача може бути ліквідоване, претензії позивача ігноруються). Крім того, як вказує позивач, засновник товариства відповідача - юридична особа з Республіки Білорусь (100% частка), що додає ризики через можливі санкції, валютні обмеження та геополітичну нестабільність, що може ускладнити стягнення коштів.

29.12.2025 від відповідача надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову. Заперечуючи проти задоволення заяви, відповідач вказує, що позивачем не подано доказів оплати заяви судовим збором, а також заява про забезпечення позову не містить доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у випадку задоволення позову. Також відповідач зазначив, що відповідно до п. 15 постанови Правління Національного Банку України «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» №18 від 24.02.2022 зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками резидентів Російської Федерації/Республіки Білорусь, за рахунками юридичних осіб (крім банків), кінцевими бенефіціарними власниками яких є резиденти Російської Федерації/Республіки Білорусь, за окремими винятками. Отже, у відповідача відсутня можливість здійснення банківських операцій.

Також 29.12.2025 від позивача надійшла заява-спростування на заперечення відповідача.

Розглянувши заяву позивача (заявника) про забезпечення позову, дослідивши наявні в матеріалах заяви докази, суд вважає, що вказана заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивачів, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову та надати докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник зазначає, що: фінансовий стан відповідача викликає сумніви в можливості виконання рішення у даній справі; засновник товариства відповідача - юридична особа з Республіки Білорусь (100% частка), що додає ризики через можливі санкції, валютні обмеження та геополітичну нестабільність, що може ускладнити стягнення коштів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Виходячи зі змісту заяви, суд дійшов висновку про безпідставність заяви про забезпечення позову, оскільки необхідність у застосуванні судом таких заходів жодним чином не обґрунтована і документально не підтверджена, оскільки не містить обґрунтованих доводів щодо реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, так само як і не містить документального обґрунтування, наявності фактичних обставин, які свідчать про загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача грошових коштів, при цьому з правової точки зору грошові кошти, вимоги про стягнення яких заявлені позивачем у даній справі, вирізняються ознакою замінності, при цьому в разі примусового виконання рішення таке рішення буде виконуватись в межах виконавчого провадження.

Також при поданні заяви про забезпечення позову позивачем не доведено відсутність у відповідача грошових коштів для виконання рішення суду у даній справі.

При цьому наявність інших судових справ, в яких стороною є відповідач, не вказує на неможливість чи утруднення виконання рішення у даній справі.

Таким чином, наразі позивачем не наведено обставин та не надано доказів, які б свідчили про вчинення відповідачем дій з метою унеможливлення в майбутньому виконання саме судового рішення у даній справі.

Таким чином, суд не вбачає обґрунтованих підстав для задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБА-ПЛЮС» про вжиття заходів забезпечення позову.

Водночас, судом не беруться до уваги посилання відповідача на неоплату вказаної заяви судовим збором, оскільки, як вбачається з платіжної інструкції № 176 від 23.12.2025, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 331 638,54 грн, при цьому звернення до суду з позовом здійснено в електронній формі через підсистему «Електронний суд».

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, з урахуванням заявленої до стягнення суми позивач при зверненні до суду з даним позовом мав сплатити судовий збір у розмірі 266 522,03 грн (з урахуванням поданої заяви про забезпечення позову), проте, як вказано вище, позивачем сплачено більше (331 638,54 грн).

Керуючись ст.ст. 74, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬБА-ПЛЮС» про вжиття заходів забезпечення позову.

Ухвала підписана та набрала законної сили 29.12.2025. Ухвала підлягає оскарженню в порядку, встановленому чинним Господарським процесуальним кодексом України.

Суддя О.Г. Удалова