РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2025Справа № 910/7321/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянув матеріали господарської справи

за позовом Комунального підприємства "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради

до 1) Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

2) Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Віньковецька селищна рада

про визнання права постійного користування земельними ділянками, визнання недійсними та скасування розпоряджень в частині

Представники учасників процесу:

від позивача: Багінський А.О.

від відповідача-1: Талалай А.С.

від відповідача-2:Заяць Б.С.

від третьої особи: Багінський А.О.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (відповідач-1), Хмельницької обласної державної адміністрації (відповідач-2), в якому просить суд:

- визнати за Комунальним підприємством "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради право постійного користування на наступні земельні ділянки: :04:009:0001, :09:007:0001, :03:004:0150, :03:007:0015, :03:007:0014, :09:004:0075, :05:009:0027, :06:004:0021, :05:005:0003, :08:004:0150, :11:002:0022, :07:002:0011, :07:006:0220, :03:009:0003, :06:006:0054, :06:005:0003, :02:002:0050, :02:002:0051, :06:001:0084, :11:003:0003, :06:002:0601, :06:003:0327, :08:006:0002, :08:004:0149, :08:005:0002, :08:007:0002, :05:006:0002, :07:006:0219, :06:002:0002, :11:002:0144, :04:010:0001, :03:003:0016, :07:011:0003, :09:003:0002, :02:001:0071, :11:002:0023, :04:002:0252, :09:002:0002, :01:003:0164, :02:004:0050, :03:002:0002, :04:003:0002, :05:001:0219, :05:001:0220, :05:001:0099, :05:002:0267, :06:009:0004, :08:007:0002, :02:013:0001, :02:004:0049, :02:004:0096, :05:003:0153, :05:009:0618, :05:005:0021, :08:002:0646, :10:005:0070, :05:007:0063, :04:008:0001;

- визнати недійсним та скасувати розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) № 404/2022р від 25.10.2022 в частині передачі в постійне користування наступних земельних ділянок: :04:009:0001, :09:007:0001, :03:004:0150, :03:007:0015, :03:007:0014, :09:004:0075, :05:009:0027, :06:004:0021, :05:005:0003, :08:004:0150, :11:002:0022, :07:002:0011, :07:006:0220, :03:009:0003, :06:006:0054, :06:005:0003, :02:002:0050, :02:002:0051, :06:001:0084, :11:003:0003, :06:002:0601, :06:003:0327, :08:006:0002, :08:004:0149, :08:005:0002, :08:007:0002, :05:006:0002, :07:006:0219, :06:002:0002, :11:002:0144, :04:010:0001, :03:003:0016, :07:011:0003, :09:003:0002, :02:001:0071, :11:002:0023;

- визнати недійсним та скасувати розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) № 305/2022р від 02.09.2022 в частині передачі в постійне користування наступних земельних ділянок: :04:002:0252, :09:002:0002, :01:003:0164, :02:004:0050, :03:002:0002, :04:003:0002, :05:001:0219, :05:001:0220, :05:001:0099, :05:002:0267, :06:009:0004, :08:007:0002, :02:013:0001, :02:004:0049;

- визнати недійсним та скасувати розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) № 325/2022 від 13.09.2022 в частині передачі в постійне користування наступних земельних ділянок: :02:004:0096, :05:003:0153, :05:009:0618, :05:005:0021, :08:002:0646, :10:005:0070, :05:007:0063, :04:008:0001.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням права постійного користування позивача на спірні земельні ділянки та незаконною передачею спірних земельних ділянок іншій особі за наявності чинного права користування позивача.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 16.06.2025 позовну заяву залишив без руху.

17.06.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 19.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/7321/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 24.07.2025.

Ухвалою від 03.07.2025 суд призначив підготовче засідання на 14.08.2025.

04.07.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача-2 надійшов відзив.

24.07.2025 через систему "Електронний суд" від представника відповідача-1 надійшло клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

31.07.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 05.08.2025 задовольнив клопотання відповідача-1 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

08.08.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли пояснення щодо необхідності залучення до участі у справі третьої особи, відповідно до яких останній просить суд залучити Віньковецьку селищну раду до участі у справі № 910/7321/25 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача з метою повного та всебічного розгляду справи, недопущення порушення прав Віньковецької територіальної громади та ухвалення законного й обґрунтованого рішення.

08.08.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача-1, з посиланням на ст. 42 ГПК України надійшли додаткові пояснення у справі та заперечення щодо суми судових витрат на професійну правничу допомогу.

08.08.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 12.08.2025.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.08.2025 залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Віньковецьку селищну раду, продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів, відклав підготовче засідання на 18.09.2025.

16.09.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача-2 надійшло клопотання про відкладення підготовчого засідання.

У підготовчому засіданні 18.09.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про відкладення підготовчого засідання на 09.10.2025.

19.09.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача-2 надійшла заява на виконання вимог ухвали суду.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 22.09.2025 задовольнив клопотанн Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) від 19.09.2025 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

02.10.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача-2 надійшли пояснення щодо проведення земельно-технічної експертизи.

03.10.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від 02.10.2025 та додаток до відповіді на відзив.

07.10.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача-2 надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 09.10.2025 представник позивача усно заявив клопотання про продовження процесуальних строків для подання та прийняття відповіді на відзив, зазначивши і про те, що процесуальний строк може бути продовжений судом з ініціативи суду відповідно до приписів ГПК України. Представник відповідача-1 зазначив, що у питанні прийняття відповіді на відзив покладається на розсуд суду.

Господарський суд міста Києва ухвалою від 09.10.2025 відмовити в задоволенні усного клопотання представника позивача Комунального підприємства "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради про продовження строку для подання відповіді на відзив, продовжив позивачу строк для подання відповіді на відзив з ініціативи суду до 03.10.2025, долучив до матеріалів справи відповідь на відзив з додатками.

У підготовчому засіданні 09.10.2025 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.11.2025.

13.11.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява, у якій позивач зазначає, що у п.2 резолютивній частини позову при формуванні системою "Електронний суд" остаточного документу, система видалила чотири останніх знаки кадастрового номеру земельної ділянки. Для усунення цієї технічної проблеми позивач зауважив, що повний номер цього кадастрового номеру має наступний зміст: :11:002:0023.

У судовому засіданні 13.11.2025 суд постановив протокольну ухвалу про долучення до матеріалів справи заяви позивача від 13.11.2025 щодо зазначення у п.2 прохальної частини позовної заяви повного кадастрового номеру земельної ділянки, повний кадастровий номер земельної ділянки є таким: :11:002:0023.

Також у судовому засіданні 13.11.2025 суд остановив протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті до 11.12.2025.; задоволення клопотання представника відповідача-2 про участь у всіх судових засіданнях у справі №910/7321/25 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 11.12.2025 представник позивача та третьої особи просив позов задовольнити.

Представники відповідачів проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 11.12.2025 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що здійснює право постійного користування землями лісогосподарського призначення, перелік яких наведений у позовній заяві, на території колишнього Віньковецького району у Хмельницькій області та здійснює господарську діяльність пов`язану із лісовпорядкуванням та лісозаготівлею.

Право постійного користування спірними земельними ділянками підтверджується лісовпорядною документацією, що у відповідності до п.5 Прикінцевих та перехідних положень до Лісового кодексу України є підтвердженням існування такого права і є правовстановлюючими документами.

Однак, в подальшому Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, уклало договір із ТОВ "ЗАХІДЗЕМЛЕПРОЕКТ" та здійснило інвентаризацію цих земельних ділянок із виготовленням технічної документації із землеустрою. Хмельницька обласна державна адміністрація прийняла ряд розпоряджень та затвердила технічну документацію про виділення в натурі таких земельних ділянок, зареєструвала право державної власності на них в особі Хмельницької обласної державної адміністрації та передала їх у постійне користування декільком державним лісогосподарським підприємствам, а саме ДП "Ярмолинецьке лісове господарство", ДП "Хмельницьке лісомисливське господарство", ДП "Кам`янець-Подільське лісове господарство", зокрема, на підставі розпоряджень №404/2022р від 25.10.2022, №305/2022р від 02.09.2022, №325/2022 від 13.09.2022.

В свою чергу, в зв`язку із реорганізацією цих підприємств шляхом приєднання до ДП "ЛІСИ УКРАЇНИ", права постійного користування на спірні земельні ділянки зареєстровані за ДП "ЛІСИ УКРАЇНИ" в порядку правонаступництва.

Позивач зазначає, що неправомірними рішеннями та діями відповідачів були порушені права постійного користування позивача земельними ділянками, що є предметом спору у цій справі. Зокрема, право постійного користування, яке належить позивачу на земельні ділянки лісогосподарського призначення, які протиправно передані у постійне відповідачу-1, не було припинено компетентним органом, земельні ділянки (лісові ресурси) у постійного користувача, у передбачений законом спосіб, не вилучались. А отже Хмельницька обласна державна адміністрація (Хмельницька обласна військова адміністрація) в супереч нормам закону, порушила суб`єктивне право позивача на постійне користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які зазначені у позові. В свою чергу відповідач-2 протиправно набув право постійного користування на спірні земельні ділянки.

Таким чином, позивачем заявлені вимоги про недійсними та скасування розпоряджень Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) в частині земельних ділянок, що є предметом спору у цій справі, а також про визнання за позивачем права постійного користування на них.

На підтвердження своєї правової позиції позивач посилається на постанову Верховного Суду від 13.08.2024 у справі № 910/9909/23 між тими ж сторонами.

У відповіді на відзив відповідача-2 позивач не погоджується з доводами, викладеними у відзиві та зазначає що обставини щодо наявності права постійного користування позивача на спірні земельні ділянки, щодо листа ВО "Укрдержліспроект" як належного доказу накладення ділянок, щодо лісорубних квитків та податкових декларацій як правовстановлюючих документів, встановлені та підтверджені судами у справі № 910/9909/23 та не підлягають доказуванню.

Позиція відповідача про те, що землі лісогосподарського призначення за межами населених пунктів є виключно державною власністю ігнорує той факт, що спірні землі перейшли у комунальну власність в силу закону ще до набрання чинності Законом № 1423-ІХ.

Позиція відповідача-1

Відповідач-1 відзиву на позову заяву у строки, встановлені судом не подав.

Поза межами строків, встановлених судом, відповідач-1 подав додаткові пояснення, в подальшому у підготовчому засіданні 18.09.2025 представник відповідача-1 зазначив, що відзиву на позов не подавав.

В судових засіданнях представник відповідача-1 проти задоволення позовних вимог заперечував.

Позиція відповідача-2

У поданому відзиві відповідач-2 заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на таке:

- Рішенням Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 року № 15 (далі - Рішення) Віньковецькому спеціалізованому лісогосподарському підприємству (Віньковецький район) вирішено передати у постійне користування земельні ділянки лісового фонду, а Віньковецьку районну раду було зобов`язано видати користувачам земельних ділянок лісового фонду державний акт на право постійного користування землею, однак позивач такі акти досі не отримав;

- під час проведення інвентаризації, затвердження матеріалів інвентаризації, державної реєстрації права власності та передачі земельних ділянок в постійне користування будь-які відомості щодо існуючих речових прав на спірні земельні ділянки були відсутні;

- ні рішення, ні додатки до нього не містять кадастрових номерів земельних ділянок, їх поворотних точок чи іншої інформації за допомогою якої можна було б ідентифікувати місцерозташування таких земельних ділянок, це в свою чергу унеможливлює встановлення факту надання позивачу саме оспорюваних земельних ділянок;

- на позивача для підтвердження речових прав постійного користування земельними ділянками був покладений обов`язок у період з 01.01.2013 по 31.12.2013 забезпечити оформлення права постійного користування земельними ділянками, які є предметом спору, відповідно до вимог законодавства про державну реєстрацію речових прав;

- без наявності зареєстрованого державного акту та подальшої реєстрації речових прав (у 2013 році), право постійного користування земельними ділянками у позивача не виникало та не може бути реалізоване з огляду на вимоги сучасного законодавства;

- лісорубний квиток не відноситься до документації яка є правовстановлюючою та такою, що надає чи підтверджує право постійного користування земельними ділянками лісового фонду;

- висловлена позиція Верховного суду у справі № 910/9909/23 щодо посвідчення права постійного користування рішенням ради та листом ВО "Укрдержліспроект" суперечить законодавству України та не враховує статтю 58 Конституції України;

- у справах № 910/9909/23 та № 910/7321/25 позивач не звертався з клопотанням про проведення земельно-технічної експертизи. Відповідно такі обставини дають змоги дійти логічного та правильного висновку щодо відсутності будь-яких належних та допустимих доказів накладення земельних ділянок;

- податкові декларації не посвідчують користування спірними земельними ділянками;

- подані позивачем податкові декларації містять ряд суттєвих недоліків, що робить їх неналежними та недопустимими доказами у справі;

- за результатами проведеної державної інвентаризації земель, обласна державна адміністрація вжила заходів щодо державної реєстрації речових прав на земельні ділянки, відомості про які внесено до Державного земельного кадастру за результатами проведеної державної інвентаризації земель;

- оскільки спірні земельні ділянки знаходились у державній власності, при їх передачі у постійне користування слід було керуватись зокрема частиною першою статті 17 Лісового кодексу України, де чітко зазначено, що у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи;

- на момент проведення інвентарзиції та затвердження матеріалів лісовпорядкування, комунальні підприємства не могли підтверджувати право постійного користування земельними ділянками лігосподарського призначення планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування;

- як під час, так і після проведення інвентаризації, надходження клопотання від державних підприємств та прийняття оскаржуваних розпоряджень, відомості про спірні земельні ділянки лісогосподарського призначення в Державному земельному кадастрі, відомості про право власності на землю або право користування спірними земельними ділянками відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України, в редакції до 01.01.2002 (відсутні відомості про правовстановлюючі документи, що посвідчують таке право), а також відомості про державну реєстрацію права власності на земельні ділянки та право постійного користування земельними ділянками відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, в редакції Закону № 1066-VІ від 05.03.2009, були відсутні;

- Хмельницька обласна військова адміністрація під час прийняття розпорядження, відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, діяла виключно в межах та у спосіб, передбачений законодавством.

- відповідно до Земельного кодексу України 1990 року землі лісового фонду не могли належати колективним сільськогосподарським підприємствам на праві колективної власності.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач-2 послався на пропуск позивачем строку на подання відповіді на відзив, а також зазначив, що у відповіді на відзив позивач посилається на "правову оцінку" судів у справах № 910/9909/23 та №910/19615/23, а не на встановлені "обставини справи".

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Віньковецької районної ради Хмельницької області 14 сесії від 16.02.2001 № 8 "Про створення Віньковецького спеціалізованого лісогосподарського підприємства" з метою охорони лісового фонду, посилення контролю за станом лісогосподарських робіт та керуючись пунктом 15 частини 1 статті 43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" вирішено створити при районній раді Віньковецьке спеціалізоване лісогосподарське підприємство та просити обласну раду вирішити питання про припинення права користування та надання земельних ділянок лісового фонду в постійне користування.

В подальшому назва змінювалась на Комунальне підприємство "Лісове господарство" Віньковецької районної ради та на Комунальне підприємство "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради.

Рішенням Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 № 15 "Про припинення права користування та надання земельних ділянок лісового фонду у постійне користування" припинено право постійного користування земельними ділянками лісового фонду на території Волочиського, Віньковецького, Городоцького та Славутського районів сільськогосподарських підприємств, які у зв`язку з реформуванням аграрного сектору економіки припинили свою діяльність, згідно додатків 1-4. Надано у постійне користування земельні ділянки лісового фонду, зокрема, Віньковецькому спеціалізованому лісогосподарському підприємству (Віньковецький район) загальною площею 3 142,6 га. Зобов`язано, зокрема, Віньковецьку районну раду видати користувачам земельних ділянок лісового фонду Державний акт на право постійного користування землею.

Додатком 2 до зазначеного рішення затверджено перелік користувачів земельних ділянок і лісового фонду, які припинили свою діяльність у зв`язку з реформуванням агропромислового комплексу на території Віньковецького району, так, зокрема, припинили свою діяльність із земельною ділянкою лісового фонду: СС ім.Артема 62,6 га, СС "Заслав`я" - 162,7 га, АФ "Маяк" - - 162 га , СС "Росія" - 68,5 га , КСГП "Новий шлях" - 150,3 га , КСГП "Колос" - 59.1 га , КСГП "Мир" - 66,2 га , АФ "Україна"- 87,8 га , КГСП "Іскра" - 294,3 га , СС "Промінь" - 258,3 га ,СС "ім.Шевченка" - 119,4 га , КСГП "Прапор жовтня" - 143,5 га, КСГП "Калюс" - 152,7 га , КСГП "Нове життя" - 153,2 га, КСГП "ім.Щорса" - 39,5 га, КСГП "Поділля" -157,6 га, КСГП "Світанок" -121,3 га, КСГП "Нива" - 90,1 га, КСГП "Прогрес" -34,5га, КСГП "Авангард" -51,7 га, КСГП "Дружба народів" -66,7 га, КСГП "Зоря" -226,9 га, КСГП "Дружба" - 17га, КСГП "Перемога"- 25,9га, КСГП "Урожай" -226,2 га, АФ "Осламово" -144,6 га. Разом 3142,6 га.

В матеріалах справи містяться копії Державних актів на право колективної власності, видані зазначеним вище підприємствам.

В 2003 та в 2014-2016 роках Комунальному підприємству "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради (попередня назва КП "Лісове господарство" Віньковецької районної ради, Віньковецьке спеціалізоване лісогосподарське підприємство) проводилось лісовпорядкування з наступним виготовленням проєктних та планово-картографічних матеріалів.

З 2003 року по 2021 рік позивачу, як постійному лісокористувачу, видавались лісорубні квитки.

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України від 07.04.2016 № 111 "Про віднесення лісів Хмельницької області до відповідних категорій" віднесено ліси Хмельницької області, що знаходяться в постійному користуванні, зокрема, КП "Лісове господарство" Віньковецької районної ради, до відповідної категорії, згідно з Додатком № 5.

Хмельницька обласна державна адміністрація погодила Протокол другої лісовпорядної наради від 16 липня 2015 року з розгляду основних положень проекту організації і розвитку лісового господарства КП "Лісове господарство" Віньковецької районної ради.

Проте в подальшому розпорядженнями Хмельницької обласної державної адміністрації від 28.12.2021 № 902/2021-р; від 28.12.2021 № 905/2021-р; від 28.12.2021 № 906/2021-р; від 28.12.2021 № 907/2021-р; від 29.12.2021 № 908/2021-р, від 29.12.2021 № 909/2021-р; від 29.12.2021 № 910/2021-р; від 30.12.2021 № 918/2021-р була затверджена технічна документація, зокрема, щодо земельних ділянок, які є предметом спору у даній справі.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, Хмельницька обласна державна адміністрація здійснила державну реєстрацію права державної власності на спірні у цій справі земельні ділянки. Підставою для такої реєстрації зазначено Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин", серія та номер: 1423-IХ, виданий 28.04.2021.

Розпорядженням Хмельницької обласної військової адміністрації від 02.09.2022 № 305/2022-р (далі - розпорядження від 02.09.2022 № 305/2022-р) надано в постійне користування Державному підприємству "Хмельницьке лісомисливське господарство" земельні ділянки державної власності загальною площею 280,8158 га (землі лісогосподарського призначення) для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, які розташовані за межами населених пунктів на території Хмельницького району, згідно з переліком, що додається.

Розпорядженням Хмельницької обласної військової адміністрації від 13.09.2022 № 325/2022-р (далі - розпорядження від 13.09.2022 № 325/2022-р) надано в постійне користування Державному підприємству "Кам`янець-Подільське лісове господарство" земельні ділянки державної власності загальною площею 691,2505 га (землі лісогосподарського призначення) для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, які розташовані за межами населених пунктів на території Хмельницького району, згідно з переліком, що додається.

Розпорядженням Хмельницької обласної військової адміністрації від 25.10.2022 № 404/2022-р (далі - розпорядження від 25.10.2022 № 404/2022-р) надано в постійне користування Державному підприємству "Ярмолинецьке лісове господарство" земельні ділянки державної власності загальною площею 1314,7257 га (землі лісогосподарського призначення) для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, які розташовані за межами населених пунктів на території Хмельницького району, згідно з переліком, що додається.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, право постійного користування земельними ділянками, що є предметом спору у цій справі зареєстровано за Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України".

Звертаючись до суду з цим позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що саме йому належить право користування спірними земельними ділянками, а зазначені вище розпорядження відповідача-2 таке право порушують.

З урахуванням викладеного, позивачем заявлені вимоги про визнання недійсними та скасування розпоряджень від 02.09.2022 № 305/2022-р, від 13.09.2022 № 325/2022-р, від 25.10.2022 № 404/2022-р в частині передачі в постійне користування спірних у цій справі земельних ділянок, а також про визнання права постійного користування на них за позивачем.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Статтею 395 цього ж Кодексу встановлено, що речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій).

Згідно зі ст. 396 Цивільного кодексу України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

У разі подання позову про визнання права обов`язковою умовою для його задоволення є встановлення наявності тих матеріально-правових фактів, з якими закон пов`язує виникнення цього права.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту невизнаного/оспорюваного права у судовому порядку є підтверджена належними доказами наявність цього права у позивача та його невизнання або оспорювання відповідачем.

У цій справі для встановлення наявності у позивача підстав для захисту права вирішальним є з`ясування того, чи набув він у встановленому законом порядку права постійного користування земельними ділянками, щодо яких наявний спір.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує про набуття ним права постійного користування спірними земельними ділянками лісогосподарського призначення на підставі рішення Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 № 15, а тому відсутність державного акта на право постійного користування не свідчить про припинення такого права.

Суд зазначає, що на момент вирішення спору у цій справі рішення Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 № 15 є чинним, докази його скасування чи визнання незаконним у матеріалах справи відсутні.

На час прийняття Хмельницькою обласною радою рішення від 04.04.2001 №15 правовідносини щодо набуття у постійне користування земельних ділянок лісогосподарського призначення були врегульовані нормами Лісового кодексу України від 21 січня 1994 року №3852-XII у редакції від 07.12.2000 та Земельного кодексу Української РСР від 18 грудня 1990 року №561-XII у редакції від 12.07.2000 (далі також - ЗК УРСР).

Відповідно до ст. 6 Лісового кодексу України (тут і далі - у редакції, чинній на час прийняття рішення Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 № 15), усі ліси в Україні є власністю держави. Від імені держави лісами розпоряджається Верховна Рада України. Верховна Рада України делегує відповідним Радам народних депутатів свої повноваження щодо розпорядження лісами, визначені цим Кодексом та іншими актами законодавства.

Ради народних депутатів в межах своєї компетенції надають земельні ділянки лісового фонду у постійне користування або вилучають їх в порядку, визначеному Земельним та цим кодексами.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 9 Лісового кодексу України, користування земельними ділянками лісового фонду може бути постійним або тимчасовим.

У постійне користування земельні ділянки лісового фонду надаються спеціалізованим лісогосподарським підприємствам, іншим підприємствам, установам, організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи (далі - постійні лісокористувачі), для ведення лісового господарства, а також для спеціального використання лісових ресурсів, потреб мисливського господарства, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей та проведення науково-дослідних робіт в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Право постійного користування земельними ділянками лісового фонду посвідчується державним актом на право постійного користування землею.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 13 Лісового кодексу України, до відання обласних Рад народних депутатів у галузі регулювання лісових відносин на їх території належить надання земельних ділянок лісового фонду за межами населених пунктів у постійне користування та припинення права користування ними.

За нормою ст. 19 Земельного кодексу УРСР, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Міська Рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста.

Районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Ради народних депутатів надають земельні ділянки за межами населених пунктів: із земель запасу для сільськогосподарського використання; із земель лісового і водного фонду у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього Кодексу; для ведення селянського (фермерського) господарства, у разі відмови в наданні земельної ділянки сільською, селищною Радою народних депутатів.

Обласні Ради народних депутатів надають земельні ділянки: із земель усіх категорій за межами населених пунктів для будівництва шляхів, ліній електропередачі та зв`язку, трубопроводів, осушувальних і зрошувальних каналів та інших лінійних споруд; в усіх інших випадках, крім передбачених частинами першою, другою, третьою і п`ятою цієї статті.

На момент прийняття рішення від 04.04.2001 №15, власність на землю в Україні мала такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності визнавались рівноправними (ч. 1 ст. 3 ЗК УРСР).

За ч. 2 ст. 3 ЗК УРСР право розпоряджатись землею мали Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передавали землі у власність або надавали у користування та вилучали їх.

Стаття 4 ЗК УРСР проголошувала, що у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність.

Суб`єктами права державної власності на землю виступають: Верховна Рада України - на землі загальнодержавної власності України; Верховна Рада Республіки Крим - на землі в межах території Республіки, за винятком земель загальнодержавної власності; обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності.

Землі, що перебувають у державній власності, можуть передаватися в колективну або приватну власність і надаватися у користування, у тому числі в оренду, за винятком випадків, передбачених законодавством України і Республіки Крим.

Не можуть передаватись у колективну та приватну власність, зокрема, землі лісового фонду, за винятком невеликих (до 5 гектарів) ділянок лісів, що входять до складу угідь сільськогосподарських підприємств, селянських (фермерських) господарств.

Отже, на момент прийняття обласною радою народних депутатів рішення від 04.04.2001 №15, Хмельницька обласна рада діяла в межах наданих їй ст.ст. 6, 9, 13 Лісового кодексу України, ст. 19 ЗК УРСР повноважень, припиняючи право колективної власності на земельні ділянки лісового фонду та передаючи їх у постійне користування позивачеві.

Разом з тим, згідно з приписами ст. 22 ЗК УРСР, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди, до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, забороняється.

Документами, що посвідчують право власності або право постійного користування землею, з огляду на ст. 23 ЗК УРСР, є державні акти, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Матеріали справи не містять державного акту (актів) на право постійного користування земельними ділянками лісового фонду загальною площею 3 142,6 га, виданого позивачу на виконання рішення Хмельницької обласної ради № 15 від 04.04.2001.

Хоча рішення Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 № 15 не є документом, що посвідчує право постійного користування, разом з тим воно є підставою для набуття позивачем права постійного землекористування земельними ділянками лісового фонду. Відсутність у позивач державного акта на право постійного користування земельними ділянками свідчить про те, що визначена законом процедура набуття землекористувачем такого права не завершена. Законодавство України як на момент прийняття Хмельницькою обласною радою рішенні від 04.04.2001 № 15, так і на час розгляду цієї справи не містить граничного строку виконання такого рішення, тому в силу положень статті 144 Конституції України воно (рішення) підлягає обов`язковому виконанню.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.08.2024 у справі № 910/9909/23, від 04.02.2025 у справі 910/19615/23.

Земельний кодекс УРСР, за нормами якого Хмельницька обласна рада народних депутатів приймала рішення від 04.04.2001 № 15, втратив чинність з 01.01.2002 у зв`язку із прийняттям та вступом у дію ЗК України від 25.10.2001.

Пункт 1 Розділу Х "Перехідні положення" ЗК України від 25.10.2001 передбачає, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Отже, рішення Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 № 15 про надання у постійне користування земельних ділянок лісогосподарського призначення є чинним та підлягає виконанню відповідно до вимог цього кодексу.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

У рішенні Конституційного Суду від 22.09.2005 № 5-рп/2005 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що суб`єктивне право на земельну ділянку виникає і реалізується на підставах і в порядку, визначених Конституцією України, Земельним кодексом України та іншими законами України, що регулюють земельні відносини.

У зазначеному рішенні Конституційного Суду наголошено, що суб`єктивне право постійного користування земельною ділянкою суттєво відрізняється від суб`єктивного права власності на землю та суб`єктивного права оренди. Хоча власники землі та орендарі поряд із повноваженнями щодо володіння та користування наділяються і повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками (орендарі - в частині передачі земель у суборенду за згодою власника), а постійні користувачі такої можливості позбавлені, у їх праві на землю є ряд особливостей і переваг:

- право постійного землекористування є безстроковим, на відміну від права оренди, і може бути припинено лише з підстав, передбачених законодавством;

- права та обов`язки постійних землекористувачів визначені чинним земельним законодавством і не підлягають договірному регулюванню (не можуть бути звужені);

- постійні землекористувачі, як і землевласники, сплачують земельний податок, розмір якого визначається відповідно до чинного законодавства, на відміну від договірного характеру орендної плати;

- земельні ділянки у постійне користування передаються у порядку відведення безоплатно з наступним посвідченням цього права шляхом видачі державного акта на право постійного користування земельною ділянкою; оплаті має підлягати лише виготовлення технічної документації на земельну ділянку, що здійснюється на договірних засадах із уповноваженою землевпорядною організацією.

Оскільки рішення Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 № 15 є чинним, право постійного користування позивача не є припиненим, а відсутність державного акта на право постійного користування земельними ділянками свідчить лише про те, що визначена законом процедура набуття землекористувачем такого права не завершена.

Водночас з змістом пункту 5 Розділу VІІІ "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України (в редакції від 20.06.2022, яка набула чинності 10.07.2022) до здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Щодо заперечень відповідача-2 про те, що зміни пункту 5 Розділу VІІІ "Прикінцеві положення" Лісового кодексу України набрали чинності 10.07.2022, а до набрання чинності змін планово-картографічні матеріали лісовпорядкування могли бути належними документами, що підтверджують право постійного користування, то вказане суперечить висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 13.08.2024 у справі № 910/9909/23, від 04.02.2025 у справі 910/19615/23, у яких за аналогічних правовідносин суди касаційної інстанції зазначили, що вирішуючи питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати пункт 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" ЛК України.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження своїх доводів щодо наявності у позивача постійного права користування спірними земельними ділянками, позивач надав плани лісонасаджень Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання (ВО "Укрдержліспроект") 2002 року, а саме:

- план лісонасаджень Майстерської дільниці № 1 Віньковецького районного спеціалізованого лісогосподарського підприємства, загальною площею 883,0 га;

- план лісонасаджень Майстерської дільниці № 2 Віньковецького районного спеціалізованого лісогосподарського підприємства, загальною площею 1 222,0 га;

- план лісонасаджень Майстерської дільниці № 3 Віньковецького районного спеціалізованого лісогосподарського підприємства, загальною площею 1 028,0 га.

Крім того, позивачем долучено до справи план лісонасаджень Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання (ВО "Укрдержліспроект") 2014 року, а саме:

- план лісонасаджень КП "Лісове господарство" Віньковецької р/р Майстерська дільниця № 1 загальною площею 894,8 га;

- план лісонасаджень КП "Лісове господарство" Віньковецької р/р Майстерська дільниця № 2, земельної ділянки загальною площею 1 203,6 га

- план лісонасаджень КП "Лісове господарство" Віньковецької р/р Майстерська дільниця № 3, земельної ділянки загальною площею 1 034,6 га.

Також матеріали справи свідчать, що 21.02.2023 Українське державне проектне лісовпорядне об`єднання (ВО "Укрдежліспроект") на адвокатський запит представника позивача надало витяг з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування з нанесеними межами кварталів і межами їх таксаційних виділів Віньковецького районного спеціалізованого лісогосподарського підприємства відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 та межами земельних ділянок (лист № 145 від 21.02.2023).

Зазначена інформація надана Українським Державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням "Укрдержліспроект", яке засноване на державній власності, створене на підставі наказу Міністерства лісового господарства України від 30.09.91 за № 119, належить до сфери управління Державного агентства лісових ресурсів України.

ВО "Укрдержліспроект" створено з метою проведення лісовпорядкування на всій території України, яке включає комплекс заходів, спрямованих на забезбечення ефективної організації та науково обгрунтованого ведення лісового господарства, охорони і захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Тобто, у встановленому законодавством порядку позивач із залученням ВО "Укрдержліспроект" на вказаних вище землях лісового фонду провели роботи з лісовпорядкування, у зв`язку з чим на ділянки лісового фонду, які зазначені у рішенні Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 року № 15, виготовлені планово-картографічні матеріали лісовпорядкування, які затверджені у встановленому законом порядку та є чинними на дату подання позову.

За таких, надана у листі ВО "Укрдержліспроект" від 21.02.2023 інформація з картографічними матеріалами є належним доказом приналежності спірних ділянок до земель лісогосподарського призначення, а отже, з урахуванням рішення Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 № 15, підтверджує перебування земельних ділянок, зазначених у додатку до листа № 145 від 21.02.2023, у постійному користуванні позивача.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не визнають тієї обставини, що позивач є носієм права постійного користування земельними ділянками, які є предметом спору у цій справі.

При цьому, відповідач-2 заперечуючи проти наявності прав позивача саме на спірні земельні ділянки зазначає, що ні рішення Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 № 15, ні додатки до нього не містять кадастрових номерів земельних ділянок, їх поворотних точок чи іншої інформації за допомогою якої можна було б ідентифікувати місцерозташування таких земельних ділянок.

Так, з матеріалів справи вбачається, що інвентаризація спірних земельних ділянок та присвоєння їм кадастрових номерів відбулась у 2021 році.

Зокрема, Хмельницькою обласною державною адміністрацією видано розпорядження від 29.07.2021 № 634/2021-р "Про проведення інвентаризації земель державної власності за категорією земель - землі лісогосподарського призначення на території Хмельницької області".

В результаті проведеної інвентаризації сформовані, зокрема, спірні земельні ділянки (відомості про право власності держави на зазначені земельні ділянки було внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно).

Як встановив суд вище, в подальшому відповідачем-2 прийнято розпорядження від 02.09.2022 № 305/2022-р, відповідно до якого надано в постійне користування Державному підприємству "Хмельницьке лісомисливське господарство" земельні ділянки державної власності загальною площею 280,8158 га, зокрема земельні ділянки: :04:002:0252, :09:002:0002, :01:003:0164, :02:004:0050, :03:002:0002, :04:003:0002, :05:001:0219, :05:001:0220, :05:001:0099, :05:002:0267, :06:009:0004, :08:007:0002, :02:013:0001, :02:004:0049.

13.09.2022 відповідачем-2 прийнято розпорядження №325/2022, відповідно до якого надано в постійне користування Державному підприємству "Кам`янець-Подільське лісове господарство" земельні ділянки державної власності загальною площею 691,2505 га, зокрема земельні ділянки :02:004:0096, :05:003:0153, :05:009:0618, :05:005:0021, :08:002:0646, :10:005:0070, :05:007:0063, :04:008:0001.

25.10.2022 відповідачем-2 прийнято розпорядження №404/2022р, відповідно до якого надано в постійне користування Державному підприємству "Ярмолинецьке лісове господарство" земельні ділянки державної власності загальною площею 1314,7257 га, зокрема земельні ділянки :04:009:0001, :09:007:0001, :03:004:0150, :03:007:0015, :03:007:0014, :09:004:0075, :05:009:0027, :06:004:0021, :05:005:0003, :08:004:0150, :11:002:0022, :07:002:0011, :07:006:0220, :03:009:0003, :06:006:0054, :06:005:0003, :02:002:0050, :02:002:0051, :06:001:0084, :11:003:0003, :06:002:0601, :06:003:0327, :08:006:0002, :08:004:0149, :08:005:0002, :08:007:0002, :05:006:0002, :07:006:0219, :06:002:0002, :11:002:0144, :04:010:0001, :03:003:0016, :07:011:0003, :09:003:0002, :02:001:0071, :11:002:0023.

Суд встановив, що листом ВО "Укрдержліспроект" від 21.02.2023 № 145 підтверджується накладення земельних ділянок :04:009:0001, :09:007:0001, :03:004:0150, :03:007:0015, :03:007:0014, :09:004:0075, :05:009:0027, :06:004:0021, :05:005:0003, :08:004:0150, :11:002:0022, :07:002:0011, :07:006:0220, :03:009:0003, :06:006:0054, :06:005:0003, :02:002:0050, :02:002:0051, :06:001:0084, :11:003:0003, :06:002:0601, :06:003:0327, :08:006:0002, :08:004:0149, :08:005:0002, :08:007:0002, :05:006:0002, :07:006:0219, :06:002:0002, :11:002:0144, :04:010:0001, :03:003:0016, :07:011:0003, :09:003:0002, :02:001:0071, :11:002:0023, :04:002:0252, :09:002:0002, :02:004:0050, :03:002:0002, :04:003:0002, :05:001:0219, :05:001:0220, :05:001:0099, :05:002:0267, :06:009:0004, :08:007:0002, :02:013:0001, :02:004:0049, :02:004:0096, :05:003:0153, :05:009:0618, :05:005:0021, :08:002:0646, :10:005:0070, :05:007:0063, :04:008:0001 на землі лісогосподарського призначення, передані КП «Лісове господарство Віньковецької селищної ради» за рішенням Хмельницької обласної ради народних депутатів від 04.04.2001 №15.

В той же час, суд встановив, що лист ВО "Укрдержліспроект" від 21.02.2023 № 145 не підтверджує накладення на землі лісогосподарського призначення, передані КП «Лісове господарство Віньковецької селищної ради» за рішенням Хмельницької обласної ради народних депутатів від 04.04.2001 №15 земельної ділянки :01:003:0164.

Земельна ділянка :01:003:0164 у наданому ВО "Укрдержліспроект" витягу з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування не міститься.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено, що земельна ділянка :01:003:0164 є земельною ділянкою, переданою позивачу за рішенням Хмельницької обласної ради народних депутатів від 04.04.2001 №15 в постійне користування.

Отже, з урахуванням встановлених судом обставин, суд дійшов висновку, відповідно до рішення Хмельницької обласної ради народних депутатів від 04.04.2001 № 15, пункту 1 Розділу Х "Перехідні положення" ЗК України, виготовлених у встановленому законом порядку матеріалів лісовпорядкування, пункту 5 Розділу 8 "Перехідні положення" ЛК України, позивач є носієм права постійного користування земельних ділянок лісогосподарського призначення, кадастрові номери: :04:009:0001, :09:007:0001, :03:004:0150, :03:007:0015, :03:007:0014, :09:004:0075, :05:009:0027, :06:004:0021, :05:005:0003, :08:004:0150, :11:002:0022, :07:002:0011, :07:006:0220, :03:009:0003, :06:006:0054, :06:005:0003, :02:002:0050, :02:002:0051, :06:001:0084, :11:003:0003, :06:002:0601, :06:003:0327, :08:006:0002, :08:004:0149, :08:005:0002, :08:007:0002, :05:006:0002, :07:006:0219, :06:002:0002, :11:002:0144, :04:010:0001, :03:003:0016, :07:011:0003, :09:003:0002, :02:001:0071, :11:002:0023, :04:002:0252, :09:002:0002, :02:004:0050, :03:002:0002, :04:003:0002, :05:001:0219, :05:001:0220, :05:001:0099, :05:002:0267, :06:009:0004, :08:007:0002, :02:013:0001, :02:004:0049, :02:004:0096, :05:003:0153, :05:009:0618, :05:005:0021, :08:002:0646, :10:005:0070, :05:007:0063, :04:008:0001.

При цьому, хоч позивач не отримав державний акт на спірні земельні ділянки та не здійснив державну реєстрацію цього права, однак це не спростовує тієї обставини, що він є землекористувачем спірних земельних ділянок.

Відсутність у позивача державного акта на право постійного користування спірними землями лісогосподарського призначення не може свідчити про відсутність у останнього такого права, враховуючи триваючий характер оформлення землекористування. На сьогодні, взагалі державний акт не вимагається, а відповідне право вважається набутим у зв`язку з прийняттям радою рішення та подальшою державною реєстрацією такого права. При цьому, державна реєстрація лише підтверджує існування у особи такого права.

Суд відхиляє доводи відповіча-2 про те, що витяг з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування, наданий ВО "Укрдержліспроект", не є належним доказом , що підтверджує перебування спірних земельних ділянок в користуванні позивача та не є нагледим доказом накладення земельних ділянок, оскільки таким доказом може бути лише висновок експертизи, з огляду на таке.

Позивачем на підтвердження свої вимог надано витяг з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування з нанесеними межами кварталів і межами їх таксаційних виділів Віньковецького районного спеціалізованого лісогосподарського підприємства відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2014 та межами земельних ділянок.

Витяг містить інформацію із зазначенням кадастрових номерів щодо накладення спірних земельних ділянок (крім земельної ділянки :01:003:0164).

Тобто позивачем на підтвердження своє позиції надані відповідні докази.

Відповідач-2, в свою чергу, зазначаючи про неналежність доказів наданих позивачем, не надав відповідних доказів у їх спростування, наприклад, висновок експертизи, який би спростував факт накладення земельних ділянок.

Частиною першою статті 99 ГПК України передбачено, що призначення експертизи судом ініціюється учасниками справи (тобто і позивачем, і відповідачем), а відповідно до частини першої статті 101 ГПК України учасник справи має право самостійно подати до суду висновок експерта.

Відповідач-2 лише надав пояснення щодо можливого призначення експертизи, однак відповідного клопотання про призначення експертизи не заявив, як і не зазначив про готовність оплатити таку експертизу.

В свою чергу, позивач проти призначення експертизи заперечував.

Отже, оскільки позивач надав докази на підтвердження своєї позиції, а відповідач в підтвердження його доводів про помилковість ототожнення оспорюваних земельних ділянок та переданих в користування позивачу земельних ділянок жодних доказів не надав, призначення експертизи з готовністю її оплати не ініціював, суд відхиляє заперечення відповідача-2 в цій частині та приймає як належний доказ тотожності зазначених земельних ділянок (крім земельної ділянки :01:003:0164) витяг Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання з картографічної бази даних матеріалів лісовпорядкування з нанесеними межами кварталів і межами їх таксаційних виділів позивача відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 року.

Отже, передавши спірні земельні ділянки (крім земельної ділянки :01:003:0164) у постійне користування ДП "Хмельницьке лісомисливське господарство", ДП "Кам`янець-Подільське лісове господарство" ДП "Ярмолинецьке лісове господарство", правонаступником яких є відповідач-1, відповідач-2 унеможливив завершення процедури набуття права постійного користування на спірні землі за позивачем, та створивши ситуацію за якою є два чинні рішення державного органу щодо передання одних і тих же земельних ділянок різним особам. Ці дії свідчать про невизнання відповідачем-2 за позивачем права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення.

В свою чергу, набуття відповідачем-1 права постійного користування на спірні у цій справ земельні ділянки (крім земельної ділянки :01:003:0164), порушує права позивача, який набув право постійного користування на них на підставі рішення Хмельницької обласної ради від 04.04.2001 №15.

Вирішуючи спір у цій справ суд враховує, що протягом усього часу позивач відкрито користувався спірними земельними ділянками, взаємодіяв з державними органами, сплачував земельний податок на землю, отримував спеціальні дозволи на користування лісовими ресурсам, а держава, в свою чергу, фактично увесь цей час визнавала за позивачем право постійного користування спірними земельними ділянками.

Враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку про наявність фактичних та правових підстав для задоволення вимог позивача про визнання за ним права постійного користування на наступні земельні ділянки: :04:009:0001, :09:007:0001, :03:004:0150, :03:007:0015, :03:007:0014, :09:004:0075, :05:009:0027, :06:004:0021, :05:005:0003, :08:004:0150, :11:002:0022, :07:002:0011, :07:006:0220, :03:009:0003, :06:006:0054, :06:005:0003, :02:002:0050, :02:002:0051, :06:001:0084, :11:003:0003, :06:002:0601, :06:003:0327, :08:006:0002, :08:004:0149, :08:005:0002, :08:007:0002, :05:006:0002, :07:006:0219, :06:002:0002, :11:002:0144, :04:010:0001, :03:003:0016, :07:011:0003, :09:003:0002, :02:001:0071, :11:002:0023, :04:002:0252, :09:002:0002, :02:004:0050, :03:002:0002, :04:003:0002, :05:001:0219, :05:001:0220, :05:001:0099, :05:002:0267, :06:009:0004, :08:007:0002, :02:013:0001, :02:004:0049, :02:004:0096, :05:003:0153, :05:009:0618, :05:005:0021, :08:002:0646, :10:005:0070, :05:007:0063, :04:008:0001.

Суд відмовляє у задоволенні вимоги про визнання за позивачем права постійного користування на земельну ділянку :01:003:0164, оскільки позивачем у цій справі не доведено що земельна ділянка :01:003:0164 є земельною ділянкою, переданою позивачу за рішенням Хмельницької обласної ради народних депутатів від 04.04.2001 №15 в постійне користування.

Отже, вимоги позивача в частині визнання права постійного користування підлягають частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання недійсним та скасувати розпоряджень Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) №404/2022р від 25.10.2022, №305/2022р від 02.09.2022, №325/2022 від 13.09.2022, то суд зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Пунктом "г" частини третьої статті 152 ЗК України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно з ч.2 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхньої посадової або службової особи, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язані з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до положень статті 21 ЦК України (п. 7.12 постанови Верховного Суду від 05.11.2019 у справі № 906/392/18).

Як встановив суд вище, позивач набув постійного користування на спірні у цій справі земельні ділянки (крім земельної ділянки :01:003:0164) на підставі рішенням Хмельницької обласної ради народних депутатів від 04.04.2001 №15.

Тобто, Хмельницька обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) прийняла спірні розпорядження №404/2022р від 25.10.2022, №305/2022р від 02.09.2022, №325/2022 від 13.09.2022 в частині вищезазначених земельних ділянок вже після того, як Хмельницька обласна рада розпорядилась цими землями та передала право постійного користування на них позивачу.

Отже, суд дійшов висновку, що Хмельницька обласна військова адміністрація не мала права розпоряджатись зазначеними вище земельними ділянками.

Ухвалюючи оскаржувані розпорядження Хмельницькою ОВА не враховано положення ст.144 Конституції України (рішення Хмельницької обласної ради народних депутатів від 04.04.2001 №15 підлягає обов`язковому виконанню), п.1 Прикінцевих положень ЗК України, п.5 Розділу 8 Лісового кодексу України.

Отже, на даний час існує два рішення органів про передачу права постійного користування на земельні ділянки різним особам.

При цьому, суд зазначає, що за відсутності рішення суду про визнання недійсними та скасування зазначених вище розпоряджень у відповідача-1 не буде перешкод повторно зареєструвати за собою таке право.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані розпорядження ухвалені з порушенням права постійного користування позивача (крім земельної ділянки :01:003:0164) та з порушенням вимог законодавства, а тому позовні вимоги про визнання недійсними та скасування розпоряджень Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) №404/2022р від 25.10.2022, №305/2022р від 02.09.2022, №325/2022 від 13.09.2022 підлягають частковому задоволенню, а саме в частині передачі в постійне користування наступних земельних ділянок: :04:009:0001, :09:007:0001, :03:004:0150, :03:007:0015, :03:007:0014, :09:004:0075, :05:009:0027, :06:004:0021, :05:005:0003, :08:004:0150, :11:002:0022, :07:002:0011, :07:006:0220, :03:009:0003, :06:006:0054, :06:005:0003, :02:002:0050, :02:002:0051, :06:001:0084, :11:003:0003, :06:002:0601, :06:003:0327, :08:006:0002, :08:004:0149, :08:005:0002, :08:007:0002, :05:006:0002, :07:006:0219, :06:002:0002, :11:002:0144, :04:010:0001, :03:003:0016, :07:011:0003, :09:003:0002, :02:001:0071, :11:002:0023, :04:002:0252, :09:002:0002, :02:004:0050, :03:002:0002, :04:003:0002, :05:001:0219, :05:001:0220, :05:001:0099, :05:002:0267, :06:009:0004, :08:007:0002, :02:013:0001, :02:004:0049, :02:004:0096, :05:003:0153, :05:009:0618, :05:005:0021, :08:002:0646, :10:005:0070, :05:007:0063, :04:008:0001.

Суд відмовляє в задоволенні позову в частині визнання недійсним та скасування Розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) №305/2022р від 02.09.2022 в частині передачі в постійне користування земельної ділянки :01:003:0164, з підстав, викладених вище (щодо недоведення позивачем набуття прав на неї).

Згідно із ч. 1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3 ст.13, ст.74 ГПК України).

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Комунального підприємства "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) про визнання права постійного користування земельними ділянками, визнання недійсними та скасування розпоряджень в частині.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому на відповідача-1 покладаються судові витрати за частину вимог про визнання права постійного користування, на відповідача -2 покладаються витрати за вимоги про визнання недійсними та скасування розпоряджень.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним та скасувати Розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) №404/2022р від 25.10.2022 в частині передачі в постійне користування наступних земельних ділянок: :04:009:0001, :09:007:0001, :03:004:0150, :03:007:0015, :03:007:0014, :09:004:0075, :05:009:0027, :06:004:0021, :05:005:0003, :08:004:0150, :11:002:0022, :07:002:0011, :07:006:0220, :03:009:0003, :06:006:0054, :06:005:0003, :02:002:0050, :02:002:0051, :06:001:0084, :11:003:0003, :06:002:0601, :06:003:0327, :08:006:0002, :08:004:0149, :08:005:0002, :08:007:0002, :05:006:0002, :07:006:0219, :06:002:0002, :11:002:0144, :04:010:0001, :03:003:0016, :07:011:0003, :09:003:0002, :02:001:0071, :11:002:0023.

Визнати недійсним та скасувати Розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) №305/2022р від 02.09.2022 в частині передачі в постійне користування наступних земельних ділянок: :04:002:0252, :09:002:0002, :02:004:0050, :03:002:0002, :04:003:0002, :05:001:0219, :05:001:0220, :05:001:0099, :05:002:0267, :06:009:0004, :08:007:0002, :02:013:0001, :02:004:0049.

Визнати недійсним та скасувати Розпорядження Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) №325/2022 від 13.09.2022 в частині передачі в постійне користування наступних земельних ділянок: :02:004:0096, :05:003:0153, :05:009:0618, :05:005:0021, :08:002:0646, :10:005:0070, :05:007:0063, :04:008:0001

Визнати за Комунальним підприємством "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради (32500, Хмельницька обл., Віньковецький р-н, смт Віньківці, вул. Садова, буд. 4, ідентифікаційний код 31264948) право постійного користування на наступні земельні ділянки: :04:009:0001, :09:007:0001, :03:004:0150, :03:007:0015, :03:007:0014, :09:004:0075, :05:009:0027, :06:004:0021, :05:005:0003, :08:004:0150, :11:002:0022, :07:002:0011, :07:006:0220, :03:009:0003, :06:006:0054, :06:005:0003, :02:002:0050, :02:002:0051, :06:001:0084, :11:003:0003, :06:002:0601, :06:003:0327, :08:006:0002, :08:004:0149, :08:005:0002, :08:007:0002, :05:006:0002, :07:006:0219, :06:002:0002, :11:002:0144, :04:010:0001, :03:003:0016, :07:011:0003, :09:003:0002, :02:001:0071, :11:002:0023, :04:002:0252, :09:002:0002, :02:004:0050, :03:002:0002, :04:003:0002, :05:001:0219, :05:001:0220, :05:001:0099, :05:002:0267, :06:009:0004, :08:007:0002, :02:013:0001, :02:004:0049, :02:004:0096, :05:003:0153, :05:009:0618, :05:005:0021, :08:002:0646, :10:005:0070, :05:007:0063, :04:008:0001.

Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" (01601, м. Київ, вул. Руставелі Шота, буд. 9А, ідентифікаційний код 44768034) на користь Комунального підприємства "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради (32500, Хмельницька обл., Віньковецький р-н, смт Віньківці, вул. Садова, буд. 4, ідентифікаційний код 31264948) 138076,80 грн судового збору.

Стягнути з Хмельницької обласної державної адміністрації (Хмельницької обласної військової адміністрації) (29005, Хмельницька обл., м. Хмельницький(з), майдан Незалежності, буд. 2, ідентифікаційний код 22985083) на користь Комунального підприємства "Лісове господарство" Віньковецької селищної ради (32500, Хмельницька обл., Віньковецький р-н, смт Віньківці, вул. Садова, буд. 4, ідентифікаційний код 31264948) 7267,20 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 23.12.2025.

Суддя С.О. Турчин