ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" грудня 2025 р. Справа№ 911/1245/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Майданевича А.Г.

суддів: Суліма В.В.

Коротун О.М.

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради

на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025

у справі №911/1245/25 (суддя Подоляк Ю.В.)

за позовом Адвокатського бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича»

до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради

про стягнення 37 199,45 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2025 року Адвокатське бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» (далі-позивач) звернулося до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (далі-відповідач) про про стягнення 37 199,45 грн, з яких 30 000,00 грн. основного боргу, 2 672,94 грн- інфляційних втрат, 546,49 грн- 3% річних, 3 980,02 грн- пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 15.06.2023 № 15/06/23-1 щодо здійснення розрахунку за надані послуги.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 08.09.2025 у справі №911/1245/25 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на користь Адвокатського бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» 30 000,00 грн основного боргу, 2 672,94 грн - інфляційних втрат, 546,49 грн - 3% річних, 2 704,03 грн витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог Адвокатського бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про стягнення 3 980,02 грн пені відмовлено.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції вказав, що всупереч приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав належним чином своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку за надані послуги, в зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 30 000,00 грн. Доказів сплати зазначеної суми заборгованості відповідач суду не надав.

Таким чином, суд першої інстанції, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 30 000,00 грн основного боргу, 2 672,94 грн - інфляційних втрат, 546,49 грн - 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті позовних вимог про стягнення 3 980,02 грн пені суд відмовив з огляду на їх недоведеність та безпідставність.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків, викладених у рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Апелянт зазначає, що позивач свої зобов`язання за договором у повному обсязі не виконав. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що ним повністю виконані роботи за договором, а сааме, подано три позовні заяви до ДПС, за що, на його думку, КЖЕП має заплатити по 10 000,00 грн за кожну позовну заяву. За умовами договору позивач повинен здійснювати повний супровід розгляду справи, включаючи стадії апеляційного та касаційного оскарження рішень судів попередніх інстанцій. Натомість, позивач, тільки всього лиш подавши позовні заяви, що теж не є встановленим фактом, вважає свої зобов`язання виконаними та вимагає їх оплати. Враховуючи, що роботи за договором не виконані позивачем у повному обсязі, акти здачі-приймання виконаних робіт з боку КЖЕП не підписані, а відтак у позивача не виникло право грошової вимоги, з якою він звернувся до суду. Також відповідач зазначає, що умовами договору жодним чином не передбачено подачу окремого позову по кожному окремому ППР. Посилаючись на положення ст. 173 ГПК України відповідач зазначає, що нічого не заважало позивачу об`єднати позовні вимоги в одній позовній заяві, чого зроблено не було, зробивши натомість три окремі позови, за подачу яких він хоче отримати 30 000,00 грн. Щодо наданих позивачем копій судових рішень та ухвал Київського окружного адміністративного суду, то відповідач зазначає, що з вказаних документів неможливо встановити чи було надано адвокатські послуги позивачем, оскільки у жодному із вищезазначених судових рішень та ухвал не йдеться про те, що провадження відкрито за позовною заявою позивача, поданої в інтересах КЖЕП.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

В свою чергу, заперечуючи проти апеляційної скарги, позивач у своєму відзиві, наданому до суду 22.10.2025, зазначає, що рішення суду прийнято при повному з`ясуванні обставин справи, з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, без їх порушення, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає і рішення слід залишити без змін.

Позивач зазначає, що відповідач не надав жодного підтвердження факту звернення до замовника із запитами про додаткову інформацію, Позивач вказує, що відповідачем не було підписано акти приймання-передачі послуг №0000097; №0000088; 0000087 та не оплачено вартість наданих позивачем послуг. У розумінні наведених положень договору на відповідача покладено обов`язок щодо підписання та направлення позивачу протягом двох днів з дня отримання вимоги. Акти приймання-передачі послуг чи надання вмотивованої відповіді-відмови від такого підписання відповідач мав право надати протягом 2 днів. Водночас, як вбачається з даних листа № 208, відповідач отримав вимогу з актами приймання передачі послуг 16.08.2024, проте нічого із вищезазначеного не зробив. Позивач не отримав жодної відповіді від відповідача на момент подачі позовної заяви до суду. Відтак, на думку позивача, послуги вважаються такими, що прийняті відповідачем на умовах, обсягом, вартістю викладених в актах. Фактично, не підписуючи акти, відповідач тим самим не виконує своє зобов`язання належним чином, оскільки обов`язок відповідача підписати акти приймання послуг та оплатити їх відповідно до вартості за отримані послуги прямо передбачено договором.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.09.2025 апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025 у справі №911/1245/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Майданевич А.Г. (суддя-доповідач), суддів: Сулім В.В., Коротун О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025 у справі №911/1245/25 залишено без руху.

16.10.2025 від Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків з докадами оплати судового збору у розмірі 3633,00 грн (платіжна інструкція №1255 від 08.10.2025).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025 у справі №911/1245/25 та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

З огляду на наявність у матеріалах справи належних доказів повідомлення сторін про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження та закінчення процесуальних строків на подання до суду документів, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2025, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі статтею 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа №911/1245/25 розглядалась протягом розумного строку.

Так, колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача в межах викладених скаржником доводів та вимог не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами у справі було укладено договір про надання правової допомоги від 15.06.2023 № 15/06/23-1 (далі договір).

Відповідно п. 1.1 договору, предметом договору є представництво та захист інтересів замовника - відповідача в цивільній, господарській, адміністративній юрисдикції. Адміністративних відповідно до вимог КАС України, Господарських судах відповідно до вимог ГПК України, апеляційному суді, Верховному суді, прокуратурі, органах Національної поліції, та інших правоохоронних органах та органах державної влади та місцевого самоврядування, господарськими суб`єктами, підприємствами, організаціями, установами з подання позовної заяви з приводу оскарження Податкових повідомлень-рішень від 19.12.2022 № 13287/0412, від 13.06.2023 № 10304/0412, від 13.03.2023 року № 3982/0412.

Пунктом 1.2 договору встановлено, що для виконання цього договору адвокату надається право без обмежень.

Згідно з п.п. «г» п. 2.1 договору до зобов`язань замовника відноситься обов`язок з оплати бюро позивачу вартість послуг за надання правової допомоги підготовки та представництва інтересів в усіх судових засіданнях в усіх судах України за одну подану позовну заяву 10 000,00 грн.

Даний договір вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами зобов`язань, передбачених п.п. 1.1 (п. 3.1 договору).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що ним на виконання умов договору були надані відповідачу послуги правової допомоги з подання позовних заяв з приводу оскарження Податкових повідомлень-рішень від 19.12.2022 № 13287/0412, від 13.06.2023 № 10304/0412, від 13.03.2023 року № 3982/0412, підтвердженням чого є рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі № 320/21430/23, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 у справі № 320/21429/23, ухвала Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі № 320/21425/23, які додані до матеріалів позовної заяви.

15.08.2024 позивач рекомендованим листом №208 направив на адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за надані послуги згідно договору про надання правової допомоги від 15.06.2023 № 15/06/23-1 на суму 30 000,00 грн протягом двох днів з моменту отримання даної вимоги. У додатках до вимоги, позивач направив акти здачі-прийняття робіт. Відповідачем отримана зазначена кореспонденція 16.08.2024, про що свідчить підпис уповноваженого представника відповідача на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення № 208 та отримання вказаної кореспонденції не заперечено відповідачем у відзиві на позовну заяву.

Акти здачі-прийняття робіт надання послуг № ОУ-0000087 на суму 10 000,00 грн, № ОУ-0000097 на суму 10 000,00 грн, ОУ-0000088 на суму 10 000,00 грн, які підписані в односторонньому порядку представником позивача, залучені до матеріалів справи.

Відповідач отриману вимогу про сплату заборгованості за надані послуги згідно із договором про надання правової допомоги від 15.06.2023 №15/06/23-1 на суму 30 000,00 грн залишив без відповіді та задоволення, надіслані акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) не підписав та не повернув на адресу позивача, мотивовану відмову від їх підписання чи заперечення на них не надав, оплату за надані послуги не провів, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на свою користь 30 000,00 грн заборгованості за надані послуги правової допомоги з подання позовних заяв з приводу оскарження Податкових повідомлень-рішень від 19.12.2022 № 13287/0412, від 13.06.2023 № 10304/0412, від 13.03.2023 року № 3982/0412.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

За змістом ст. 193 ГК України (в редакції, яка діяла на момент здійснення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона - виконавець, зобов`язується за завданням другої сторони - замовника, надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 905 ЦК України визначено, що строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача 30 000,00 грн заборгованості, з підстав неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про надання правової допомоги від 15.06.2023 № 15/06/23-1 щодо здійснення розрахунку за надані послуги правової допомоги з подання позовних заяв з приводу оскарження Податкових повідомлень-рішень від 19.12.2022 № 13287/0412, від 13.06.2023 № 10304/0412, від 13.03.2023 року № 3982/0412 згідно актів здачі-прийняття робіт надання послуг № ОУ-0000087 на суму 10000 грн., № ОУ-0000097 на суму 10 000,00 грн, ОУ-0000088 на суму 10 000,00 грн.

За умовами договору позивач зобов`язався здійснити представництво та захист інтересів замовника відповідача, надати правову допомогу з підготовки та представництва інтересів в усіх судових засіданнях в усіх судах України з подання позовної заяви з приводу оскарження Податкових повідомлень-рішень від 19.12.2022 № 13287/0412, від 13.06.2023 № 10304/0412, від 13.03.2023 року № 3982/0412, а відповідач зобов`язався оплатити позивачу вартість послуг за надання правової допомоги підготовки та представництва інтересів в усіх судових засіданнях в усіх судах України за одну подану позовну заяву 10 000,00 грн.

На підтвердження надання відповідачу послуг правової допомоги за подання позовних заяв з приводу оскарження Податкових повідомлень-рішень від 19.12.2022 № 13287/0412, від 13.06.2023 № 10304/0412, від 13.03.2023 № 3982/0412, позивач надав ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 у справі № 320/21429/23, ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 у справі № 320/21425/23, рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.10.2024 у справі № 320/21430/23.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.07.2023 відкрито провадження у справі № 320/21429/23 за позовом Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 19.12.2022 № 13287/0412.

З відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.06.2024, яка набрала законної сили 03.06.2024, закрито провадження у справі № 320/21429/23.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.05.2024 відкрито провадження у справі № 320/21425/23 за позовом Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.06.2023 № 10304/0412. Дана справа перебуває в провадженні Київського окружного адміністративного суду та розглядається судом.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 у справі № 320/21430/23 за позовом Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13.03.2023 року № 3982/0412, позов задоволено повністю. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 13.03.2023 року № 3982/0412.

З відкритих відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2025, рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 у справі № 320/21430/23 залишено без змін. Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 07.07.2025 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.05.2025 у справі № 320/21430/23.

З відкритих відомостей з сайту судової влади України, судом встановлено, що представником за адміністративними позовами Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради у справах № 320/21429/23, № 320/21425/23 , № 320/21430/23 є Мамаєв Дмитро Юрійович.

Колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що твердження позивача про надання відповідачу передбачених договором послуг правової допомоги з подання позовних заяв з приводу оскарження Податкових повідомлень-рішень від 19.12.2022 № 13287/0412, від 13.06.2023 № 10304/0412, від 13.03.2023 року № 3982/0412 на суму 30 000,00 грн (10 000,00 грн за одну подану позовну заяву відповідно до умов п. 2.1 договору х 3 адміністративні позову = 30 000,00 грн), за які відповідач не розрахувався вважаються доведеними, позаяк докази, надані на підтвердження зазначених обставин, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування.

Доводи відповідача на те, що умовами договору жодним чином не передбачено подачу окремого позову по кожному окремому ППР та посилаючись на положення ст. 173 ГПК України відповідач зазначає, що нічого не заважало позивачу об`єднати позовні вимоги в одній позовній заяві, чого зроблено не було, зробивши натомість три окремі позови, за подачу яких він хоче отримати 30 000,00 грн відхиляється колегією суддів з огляду на таке, оскільки норми Господарського процесуального кодексу України, на які посилається відповідач, не регулюють порядок оскарження податкових повідомлень рішень.

Оскарження податкових повідомлень рішень регулюється Кодексом адміністративного судочинства України та Податковим кодексом України.

За вимогами ч. 1 ст. 21 Кодексу адміністративного судочинства України, позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

Разом з тим, перелічені вище податкові повідомлення рішення винесені на підставі різних Актів камеральної перевірки, підстави винесення податкових повідомлень рішень різні, предмет спору та предмет доказування у справах щодо оскарження зазначених податкових повідомлень рішень різні, а відтак об`єднання позовних вимог по скасуванню вказаних податкових повідомлень рішень, які не пов`язані між собою, не допускається.

Доводи відповідача про те, що позивачем не виконані передбачені умовами договору роботи в повному обсязі є безпідставними, оскільки вони не підтверджені жодним доказом. Відповідач не зазначає які саме передбачені умовами договору роботи не виконані позивачем.

Водночас, за поданими позивачем в інтересах відповідача трьома позовними заявами були відкриті в спрощеному провадженні три адміністративні справи за якими в двох випадках існують позитивні для відповідача остаточні судові рішення, які набрали законної сили (ухвала Київського окружного адміністративного суду про закриття провадження у справі від 03.06.2024, Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 03.10.2024 у справі № 320/21430/23), а в третій справі Київського окружного адміністративного суду № 320/21425/23 спір знаходиться на розгляді та час його вирішення судом не стоїть в прямій залежності від наданих позивачем послуг за договором про надання правової допомоги. Доказів протилежного відповідач суду не надав. Так само, як і доказів представлення інтересів відповідача у вказаних справах іншими особами, а ніж позивачем, відповідач суду також не надав.

Проте, всупереч зазначених вище приписів Закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав належним чином своїх договірних зобов`язань щодо здійснення розрахунку за надані послуги, в зв`язку з чим за ним рахується заборгованість у розмірі 30 000,00 грн. Доказів сплати зазначеної суми заборгованості відповідач суду не надав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідача 30 000,00 грн заборгованості.

Стосовно заявлених до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 546,49 грн та інфляційних втрат у розмірі 2672,94 грн, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно із розрахунком позивача інфляційні втрати з простроченої суми 30 000,00 грн за період прострочення з 19.08.2024 по 28.03.2025 складають 2672,94 грн, 3% річних з простроченої суми за період прострочення з 19.08.2024 по 28.03.2025 складають 546,49 грн.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних колегія суддів погоджується із судом першої інстанції, що він відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога позивача у вказаній частині підлягає задоволенню.

Також позивач просив стягнути з відповідача за невиконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за надані послуги, пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, яка за його розрахунком з простроченої суми за період прострочення з 19.08.2024 по 18.03.2025 складає 3 980,02 грн.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 230 Господарського кодексу України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання, або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 547 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Судом першої інстанції встановлено, що умовами договору, укладеного між сторонами, такий вид забезпечення виконання грошового зобов`язання, як сплата неустойки у вигляді пені за час прострочення оплати наданих послуг не передбачено, а тому суд дійшов правильного висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача за несвоєчасне виконання зобов`язання щодо оплати наданих послуг 3 980,02 грн пені є безпідставні, а тому задоволенню не підлягають.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, зобов`язання відповідача щодо здійснення розрахунку за надані послуги прострочене, сколегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 30 000,00 грн - основного боргу, 2 672,94 грн - інфляційних втрат, 546,49 грн - 3% річних є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог про стягнення 3 980,02 грн. пені слід відмовити з огляду на їх недоведеність та безпідставність.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду рішення судом апеляційної інстанції, скаржник не подав жодних належних та допустимих доказів на підтвердження власних доводів, які могли б бути прийняті та дослідженні судом апеляційної інстанції в розумінні ст.ст. 73, 74, 76-79 ГПК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025 у справі №911/1245/25 є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Апелянтом не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення суду прийнято у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025 у справі №911/1245/25 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025 у справі №911/1245/25 слід залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, за загальним правилом, не підлягають касаційному оскарженню до Верховного Суду судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на апелянта в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1.Апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025 у справі №911/1245/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Київської області від 08.09.2025 у справі №911/1245/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №911/1245/25повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя А.Г. Майданевич

Судді В.В. Сулім

О.М. Коротун