УХВАЛА

м. Київ

29.12.2025Справа № 910/4885/25 (910/16234/25)

Господарський суд міста Києва у складі судді Стасюка С.В., дослідивши матеріали заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" (03057, місто Київ, проспект Берестейський, будинок, 44; ідентифікаційний код 43691830)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЗД-Транс" (52400, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., селище міського типу Солоне(з), вулиця Гагаріна, будинок 12а; ідентифікаційний код 40066816)

про стягнення 5 177 069,45 грн

в межах справи №910/4885/25

за спільною заявою: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Трансшіпмент-газ" (43010, Луцький р-н, Волинська обл., місто Луцьк, проспект Волі, будинок, 42, офіс, 404; ідентифікаційний код 37821481)

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Привільне" (52405, Дніпровський р-н, Дніпропетровська обл., селище Надіївка, вулиця шосейна, будинок, 1г; ідентифікаційний код 43641140)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" (03057, місто Київ, проспект Берестейський, будинок, 44; ідентифікаційний код 43691830)

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа № 910/4885/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" на стадії процедури розпорядження майном, введеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.06.2025.

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЗД-Транс" в якому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованості за договором поставки №ЛТР-ДЗД/01-23 від 20.01.2023 у розмірі 5 177 069,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідачем було допущено порушення умов договору поставки нафтопродуктів №ЛТР-ДЗД/01-23 від 20.01.2023, зокрема п. 6.1, та здійснено лише часткову оплату поставленого Товариством з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" товару на суму 1 508 366,00 грн.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення її без руху на підставі ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України з огляду на наступне.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підпунктами 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Звертаючись з даним позовом позивач просить суд стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 5 177 069,45 грн.

Таким чином, при зверненні до суду з даним позовом позивач зобов`язаний був сплати судовий збір в сумі 77 656,04 грн.

Втім, судом встановлено, що в порушення викладеного вище, позивачем до позовної заяви не було надано докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Разом з тим, до позовної заяви було додано клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

В якості підстав для відстрочення сплати судового збору заявник посилається на відкриття відносно Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" провадження у справі про банкрутство, що свідчить про наявність у позивача загрози неплатоспроможності та обмеженість фінансових ресурсів. У зв`язку з чим, заявник вказує, що сплата судового збору в розмірі 77 656,04 грн не відповідає фінансовим можливостям Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" з огляду на відсутність достатнього обігу грошових коштів та критично низький залишок коштів на рахунках підприємства.

Так, правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов, якщо заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відтак, даною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення від сплати судового збору, та відповідно визначено чіткий перелік.

Разом з тим, суд вважає за доцільне вказати, що єдиною підставою для вчинення господарським судом дій, зазначених у статті 8 Закону, є врахування ним майнового стану сторін. Клопотання про відстрочення (розстрочення) сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в заяві чи скарзі, які подаються до господарського суду, або окремим документом. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому порядку і розмірі.

Проаналізувавши вказані положення, слід зазначити, що дії суду при розгляді клопотання заявника про відстрочення (відтермінування) судового збору повинні здійснюватися з дотриманням принципів рівності та збалансованості інтересів сторін. Окрім того, господарському суду надано лише право, а не покладено обов`язок у будь-якому випадку задовольняти клопотання учасників судового процесу про відстрочення сплати ними судового збору. Тобто, вказана норма є суб`єктивною та застосовується лише у випадку, коли заявник надасть суду дійсно переконливі докази скрутного матеріального становища, яке перешкоджає йому вчинити необхідні дії по сплаті судового збору.

Статтею 129 Конституції України передбачено, що здійснюючи свої конституційні обов`язки, господарські суди повинні дотримуватися принципів здійснення правосуддя, зокрема, принципу рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Враховуючи положення ст. 129 Конституції України, а також положення статті 5 Закону України "Про судовий збір", господарський суд позбавлений права надавати перевагу будь-якій стороні в тому числі й у питанні відстрочення чи звільнення від сплати судового збору.

За практикою щодо застосування статті 6 Конвенції, наведеною, зокрема, у рішеннях ЄСПЛ у справах «Георгел і Георгета Стоїческу проти Румунії» (Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania), «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансового положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави в цивільних спорах, і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження в цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» (Kreuz v. Poland) від 19.06.2001, пункт 59).

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» (Kniat v. Poland) від 26.07.2005, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» (Jedamski and Jedamska v. Poland) від 26.07.2005, пункти 63, 64).

Вимога про сплату судового збору є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти Росії» (Shishkov v. Russia) від 20.02.2014, пункт 111).

Суд, оцінивши доводи позивача (боржника) та наведені підстави для відстрочення сплати судового збору не знаходить правових підстав для задоволення даного клопотання, з огляду на те, що до поданого клопотання не додано жодних доказів, що свідчить про неможливість сплати судового збору у встановленому законом порядку та розмірі.

При тому, суд відзначає, що сама по собі наявність справи про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" не може бути підставою для відстрочення сплати судового.

Разом з тим, суд зазначає, що заявником також не долучено до матеріалів справи жодних доказів на підтвердження можливості його у майбутньому, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у даній справі, сплатити судовий збір у встановленому законодавством розмірі.

Відтак, суд приходить до висновку про відмову Товариству з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Зважаючи на те, що заявником не дотримано вимог ст. 164 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи, що приписи ст. 174 Господарського процесуального кодексу України носять імперативний характер, суд приходить до висновку, що наведені обставини є підставою для залишення позовної заяви без руху відповідно до ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 174 та 234 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення у даній справі - відмовити.

2. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" - залишити без руху.

3. Встановити Товариству з обмеженою відповідальністю "Люкс Трейд Ресурс" п`ятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків шляхом подання до суду доказів сплати судового збору в сумі 77 656,04 грн.

4. У разі усунення позивачем недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява вважатиметься поданою у день первинного її подання до суду.

Ухвала набрала законної сили 29.12.2025, оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій СТАСЮК