ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.12.2025м. ДніпроСправа № 904/4998/25
за позовом Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОДАНТЕК-ТИС", м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область

про визнання недійними умов договору та повернення безпідставно набутих коштів

Суддя Ярошенко В.І.

Секретар судового засідання Бублич А.В.

Представники:

від позивача: Калінський С.В.;

від відповідача: не з`явився.

ПРОЦЕДУРА

Державна установа "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОДАНТЕК-ТИС", в якому просить суд:

- визнати недійсними п.п. 1.1. та 3.1 договору від 21.03.2022 № 3/1-К-22 (зі змінами) у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість, укладеного між Державною установою Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України та Товариством з обмеженою відповідальністю ГРОДАНТЕК-ТИС (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю ФАЛЬКОН ПРАЙМ;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю ГРОДАНТЕК-ТИС на користь Державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України 29 185 000 грн безпідставно набутих коштів по договору від 21.03.2022 № 3/1-К-22 (зі змінами).

Ухвалою суду від 08.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 07.10.2025.

Суд наголошує на тому, що зі своєї сторони ним здійснені всі необхідні заходи щодо належного повідомлення учасників справи про розгляд цієї справи.

Згідно із частинами 2, 3 статті 120 Господарського процесуального суду України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою; виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Враховуючи, що відповідач зареєстрував електронний кабінет, відповідно до ч. 7 ст. 6 ГПК України ухвала суду вручалася йому в електронній формі шляхом направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Зі змісту повідомлення про доставлення процесуального документа до електронного кабінету відповідача вбачається, що ухвала про відкриття провадження у справі від 08.09.2025 була доставлена в кабінет системи Електронний суду 09.09.25 15:13 год, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Вказаний факт свідчить про належне повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі та можливість подання до суду заяв по суті справи.

09.09.2025 від Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 09.09.2025 клопотання Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" про забезпечення проведення судових засідань у справі № 904/2092/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

В судове засідання 07.10.2025 з`явився представник позивача.

Ухвалою суду від 07.10.2025 відкладено підготовче засідання до 04.11.2025.

В судове засідання 04.11.2025 з`явився представник позивача.

Ухвалою суду від 04.11.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в засіданні на 02.12.2025.

Судове засідання, що призначено на 02.12.2025 об 11:00 год, не відбулось у зв`язку з перебоями в роботі сервісу відеоконференцзв`язку ЄСІТС (різноманітні помилки на стороні сервера при завантаженні веб-сторінки сервісу), який використовується для аудіофіксації та відеофіксації судового засідання, що унеможливило фіксацію та проведення судового засідання. Зазначене підтверджується актом Господарського суду Дніпропетровської області, що долучений до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 02.12.2025 розгляд справи відкладено та призначено судове засідання на 25.12.2025.

Представник відповідача участь в судовому засіданні 25.12.2025 не забезпечив; про дату, час та місце проведення цього судового засідання був повідомлений судом належним чином у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України.

Згідно із частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Тож, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Суд наголошує на тому, що сторони мали можливість скористатись своїм правом на подання заяв по суті справи із посиланням на конкретні докази та нормативне обґрунтування своїх правових позицій.

В ході судового засідання 25.12.2025 розглянуто справу по суті, встановлено обставини справи та досліджено наявні у матеріалах справи докази.

В судовому засіданні 25.12.2025 ухвалено судове рішення в порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України з оформленням вступної та резолютивної частин.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача викладена у позовній заяві

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що сторонами укладено договір № 3/1-К-22 від 21.03.2022 на загальну суму 187 590 000 грн, у томі числі ПДВ в розмірі 31 265 000 грн, у подальшому внесені зміни додатковою угодою № 2 від 01.04.2022 зменшено ціну товару на 2 080 000 грн, не зменшивши ціну товару (без зміни кількості) (обсягу) та якості товару) та, відповідно, загальну суму вартості товару за договором на 29 185 000 грн, чим порушено частину 1 статті 193 Господарського кодексу України, частину 1 статті 526, статті 629 Цивільного кодексу України, підпункт 6 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування», затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 № 1178, із змінами, пункт 3.2 договору № 3/1-К-22 від 21.03.2022, із змінами, що призвело до витрат державного бюджету на 29 185 000,00 грн, чим нанесено матеріальну шкоду (збитки) на суму 29 185 000 грн.

Позиція відповідача

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позов.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

Державною установою Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України (позивач, замовник) через авторизований електронний майданчик (електронну систему PROZORRO) було розміщено оголошення (UA-2021-08-03-002398-c) про проведення процедури закупівлі відкриті торги (за рамковою угодою) ДК021-2015: 15110000-2» м`ясо (яловичина I категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений) в кількості 5 633 200 кг, строк поставки до 15.12.2024, очікувана вартість предмета закупівлі 816 672 160 гривень з ПДВ.

Згідно з протоколом розкриття тендерних пропозицій UA-2021-08-03-002398-c (дата розкриття тендерної пропозиції 10.01.2022), інформація щодо ціни тендерної пропозиції до початку аукціону та після закінчення аукціону, у тому числі: ТОВ ФАЛЬКОН ПРАЙМ (змінено назву на ТОВ ГРОДАНТЕК-ТИС) - 816 672 160 грн з ПДВ.

За наслідками проведення торгів між Державною установою Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України та постачальниками товару, зокрема, з ТОВ ФАЛЬКОН ПРАЙМ, укладено рамкову угоду від 31.01.2022 №14-К-22.

Відповідно до пункту 1.1. рамкової угоди предметом угоди є закупівля м`ясо (яловичина I категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений) (закупівля код CPV згідно ДК 021-2015: 15110000-2 м`ясо).

Пунктом 2.1 рамкової угоди визначено, що договір про закупівлю укладається між покупцем та постачальником, що пройшов відбір. Відбір на укладання договору про закупівлю може проводитись покупцем в межах орієнтовного обсягу закупівлі товару, зазначеного в додатку №1 до цієї угоди.

Для проведення відбору, постачальникам, що підписали цю угоду, надсилається запрошення подати пропозиції щодо укладення договору про закупівлю за рамковою угодою (пункт 2.2 договору).

Згідно з пунктом 2.3 рамкової угоди критерієм оцінки пропозицій учасників є ціна.

Приписами пункту 3.2 рамкової угоди визначено, що договір про закупівлю укладається за формою, визначеною в додатку № 2 до цієї угоди. Всі істотні умови договору про закупівлю визначені у додатку № 2 до цієї угоди, окрім умов щодо конкретного обсягу поставки, умови надання забезпечення виконання договору про закупівлю, та ціни за одиницю товару, а також умов про загальну ціну договору про закупівлю, які визначаються на підставі запрошення покупця подати пропозиції щодо укладання договору про закупівлю та на підставі пропозиції постачальника-переможця сформованої за результатами відбору.

Угода набирає чинності з дня її підписання уповноваженими представниками сторін, скріплення печатками сторін (за наявності) та діє до 31.12.2024 включно. Угода вважається укладеною у разі її підписання не менше ніж трьома постачальниками (пункт 5.1 рамкової угоди).

Згідно зі статтею 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

В матеріалах справи відсутні докази того, що рамкова угода визнавалася недійсною в судовому порядку.

Так, жодна із сторін письмово не виявила бажання припинити дію рамкової угоди. Відтак, рамкова угода №14-К-22 від 31.01.2022 була чинною на час виникнення спірних правовідносин.

Між сторонами підписано технічну специфікацію (додаток №1), відповідно до умов якої сторони визначили найменування товару, вимоги до якості, технічні вимоги до товару та орієнтовну кількість товару.

Додатком № 2 до рамкової угоди визначено проєкт договору про закупівлю яким передбачено здійснити продавцем продаж та відвантаження товару по ціні за одиницю виміру товару з ПДВ, тарою і транспортними витратами, загальною сумою вартості товару з ПДВ, тарою і транспортними витратами.

Умовами проєкту договору про закупівлю (пункти 1.1, 3.1) (додаток № 2 до рамкової угоди) визначено, що ціна цього договору визначена з ПДВ. Ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

Пунктом 11.1. проєкту договору про закупівлю (додаток № 2 до рамкової угоди) передбачено, що умови цього договору не повинні змінюватися після підписання договору до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків, передбачених законодавством про здійснення публічних закупівель.

Пунктом 2.4. рамкової угоди передбачено, що відбір здійснюється із застосуванням електронної системи закупівель у відповідності до Закону України Про публічні закупівлі та Особливостей закупівель за рамковими угодами та їх укладення (із змінами).

Умовами проєкту договору про закупівлю (пункт 3.1 проєкту договору) визначено, що ціна цього договору визначена з ПДВ. Ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

Крім того, пунктом 11.1 проєкту договору про закупівлю передбачено, що умови цього договору не повинні змінюватися після підписання договору до повного виконання зобов`язань сторонами, крім випадків, передбачених законодавством про здійснення публічних закупівель.

Додатком № 3 до рамкової угоди сторони визначили орієнтовні місця поставки товару, який планується до постачання.

Додатки №№ 1, 2, 3 підписані сторонами та скріплені печатками без зауважень та заперечень до них.

Згідно із звітом про результати проведення процедури закупівлі UA-2022-03-12- 000399-с (дата формування 21.03.2022) ДК021-2015: 15110000-2 М`ясо (яловичина І категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений) закупівля товару в кількості 1 300 000,0,00 кг до 15.12.2022, ціна пропозиції ТОВ «ФАЛЬКОМ ПРАЙМ» до початку та після закінчення аукціону 187 590 000 грн, у тому числі ПДВ 31 265 000 гривень.

Таким чином, за результатами відбору зазначеної Рамкової угоди від 31.01.2022 №14- К-22 Генеральною дирекцією ДКВС України укладено договір від 21.03.2022 № 3/1-К-22 з ТОВ ФАЛЬКОН ПРАЙМ на придбання товару у кількості 1 300 000,0,00 кг по ціні 144,30 грн з ПДВ за одиницю товару, тарою і транспортними витратами. Загальна сума вартості товару з ПДВ, тарою і транспортними витратами 187 590 000 грн. (UA-2022-03-12-000399-с).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що продавець зобов`язується у 2022 році продати і відвантажити ДК 021-2015: 15110000-2 м`ясо (яловичина I категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений) в обсязі та асортименті згідно з рознарядками покупця відповідно до його потреби, а покупець забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього договору, а саме: яловичина І категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений в кількості 1 300 000,0,00 кг по ціні 144,30 грн з ПДВ, тарою і транспортними витратами на загальну суму 187 590 000 грн з ПДВ, тарою і транспортними витратами.

Згідно з пунктом 3.1 договору № 3/1-К-22 ціна договору становить 187 590 000 грн, у тому числі ПДВ 31 265 000 грн, ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

Пунктом 5.1. визначено строк поставки товару за договором до 15.12.2022.

Пунктом 5.2 договору встановлено, що продавець поставку товару здійснює на умовах DDP (Інкотермс 2010), за адресами, що вказані в рознарядках покупця.

Пунктом 10.1. договору визначено термін дії договору до 31.12.2022.

Позивач вказує, що ТОВ ФАЛЬКОН ПРАЙМ листом від 28.03.2022 вих. № 28-03-1 проінформовано Генеральну дирекцію ДКВС України, що ним прийнято рішення щодо реєстрації платником єдиного податку 3 групи зі ставкою у розмірі 2% доходу на період воєнного стану, у зв`язку з чим просить розглянути питання щодо укладання додаткової угоди до договору від 21.03.2022 № 3/1-К-22 щодо зміни ціни за одиницю товару та встановити її на рівні 142,70 грн за 1 кг.

Додатковою угодою № 1 від 21.03.2022 до договору № 3/1-К-22, укладеною сторонами доповнено пункт 11.6 договору в частині виконання забезпечення договору, інші умови договору залишені без змін.

Враховуючи положення підрозділу 9 розділу ХХ Податкового кодексу України, відповідно до пункту 6 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», 01.04.2022 сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою внесено зміни до договору № 3/1-К-22, у тому числі:

-пункт 1.1. договору викладено у наступній редакції: продавець зобов`язуєтеся у 2022 році продати та відвантажити ДК021-2015: 15110000-2 м`ясо (яловичина I категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений) в обсязі та асортименті згідно з рознарядками покупця відповідно до його потреби, а покупець забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами договору № 3/1-К-23, у тому числі: яловичина І категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений в кількості 1 300 000,00 кг по ціні за одиницю товару 142,70 грн з податками та зборами, тарою і транспортними витратами на загальну суму 185 510 000,00 грн з податками та зборами, тарою і транспортними витратами

- пункт 3.1 договору викладено у наступній редакції: 3.1. Ціна договору становить 185 510 000,00 грн, у тому числі обов`язкові податки та збори. Ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

Позивач стверджує, що продавець в період з 01.04.2022 по 31.07.2023 був платником податку спрощеної системи оподаткування 3 групи єдиного податку зі ставкою єдиного податку 2%.

Отже, всупереч нормам підпункту 9.5 пункту 9 підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення ПК України сторони умовами договору погодили що до ціни зазначеного договору включено суму податку на додану вартість (далі ПДВ).

Позивач вказує, що, згідно з видатковими накладними, рахунками-фактурами ТОВ ФАЛЬКОН ПРАЙМ за договором № 3/1-К-22, із змінами, поставлено товару у період з квітня 2022 по 15.12.2022 на загальну суму 185 510 000 грн, за який позивачем згідно з платіжними інструкціями оплату здійснено у повному обсязі 185 510 000 грн, що також підтверджується актом ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України за період 01 січня 2022 року по 30 вересня 2024 року від 20.01.2025 № 000800-21/4.

Позивач зазначає, що у видаткових накладних, рахунках-фактурах ТОВ ФАЛЬКОН ПРАЙМ зазначена ціна та вартість товару без ПДВ. У видаткових накладних відсутні відомості, що ціна та вартість товару з податками та зборами, тарою і транспортними витратами.

Державною аудиторською службою України проведено ревізію закупівлі відкриті торги з особливостями на закупівлю послуг код CPV згідно ДК 021-2015: 15110000-2 м`ясо (яловичина I категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений)

Згідно із зазначеним в акті ревізії, листом ДПС від 03.01.2025 № 42/5/99-00-12-01-03-05, за даними інформаційно-комунікаційних систем ДПС: товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «ФАЛЬКОМ ПРАЙМ» () дата реєстрації платником ПДВ 01.02.2021, період перебування на загальній системі оподаткування з 01.01.2022 по 31.03.2022 та з 01.08.2023 по 30.09.2024 є платником спрощеної системи оподаткування 3 групи єдиного податку зі ставкою єдиного податку 2% з 01.04.2022 по 31.07.2023, дата анулювання реєстрації платника спрощеної системи оподаткування 31.07.2023, що міститься у вільному доступі на сайті tax.gov.ua.

Позивач стверджує, що, оскільки до ціни зазначеного договору помилково включено суму ПДВ, яку в подальшому перераховано покупцем в якості оплати за товар, ТОВ ФАЛЬКОН ПРАЙМ безпідставно набув кошти в розмірі суми ПДВ, а саме 29 185 000 (ПДВ у розмірі 20% від суми поставленого товару 175 110 000 грн у період з квітня 2022 року по 15.12.02022).

Як зазначено позивачем в акті ревізії: ««Враховуючи, що ТОВ «ФАЛЬКОМ ПРАЙМ» повідомило Генеральну дирекцію ДКВС України про перехід на спрощену систему оподаткування 3 групи платника єдиного податку зі ставкою єдиного податку у розмірі 2% доходу, Генеральною дирекцією ДКВС України, в особі начальника Стеценка Ю.В., з ТОВ «ФАЛЬКОМ ПРАЙМ», в особі директора Соколова О.В., укладено договір від 21.03.2022 № 3/1-К-22 на загальну суму 187 590 000,00 грн, у тому числі ПДВ в розмірі 31 265 000,00 грн, у подальшому внесено зміни додатковою угодою від 01.04.2022 № 2 та зменшено загальну вартість товару на 2 080 000,00 грн (187 590 000,00-185 510 000,00), не зменшивши ціну товару (без зміни кількості (обсягу) та якості товару) та, відповідно, загальну суму вартості товару за договором на 29 185 000,00 грн, чим порушено частину 1 статті 193 Господарського кодексу України, частину 1 статті 526, статті 629 Цивільного кодексу України, пункт 5 частини 5 статті 41 України «Про публічні закупівлі» від 25 грудня 2015 року № 922- VII, із змінами, пункт 5 розділу VII «Особливості укладання та виконання договорів про закупівлю за рамковими угодами» Особливостей закупівель за рамковими угодами та їх укладання, затверджених наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 15 вересня 2017 року № 1372, із змінами, пункт 3.2 договору від 21.03.2022 № 3/1-К-22, із змінами, що призвело до витрат державного бюджету на 29 185 000,00 грн, чим нанесено матеріальну шкоду (збитки) на вказану суму».

Позивач зазначає, що, оскільки, до ціни зазначеного договору, помилково включено суму ПДВ, тому слід дійти висновку, що ТОВ ФАЛЬКОН ПРАЙМ будучи в цей період платником спрощеної системи оподаткування 3 групи зі ставкою єдиного податку 2%, набуло грошові кошти в розмірі суми ПДВ, а саме 29 185 000 грн. (ПДВ у розмірі 20% від ціни поставленого товару по договору у 2022 році) передбаченому умовами пункту 3.1. договору поза підставою, передбаченою договором. Зазначене, на його думку підтверджується доданими до позову платіжними дорученнями, рахунками на оплату товару, видатковими накладними на товар.

Генеральна дирекція ДКВС України звернулась до ТОВ ГРОДАНТЕК-ТИС з листом-претензією від 14.03.2025 №ГД ДКВС-967/3 ГД/2025 про повернення безпідставно набутих коштів, у якому зазначила, що за результатами ревізії (акт №000800-21/4 від 20.01.2025), проведеної Державною аудиторською службою України фінансово -господарської діяльності Генеральної дирекції ДКВС України виявлено, що ТОВ ГРОДАНТЕК-ТИС набуло грошові кошти у розмірі 29 185 000 грн, що становлять суму ПДВ, передбачену умовами пункту 3.1. договору поза підставою, передбаченою договором. Однак, вказана претензія залишена відповідачем без виконання.

ТОВ ФАЛЬКОН ПРАЙМ підписало з Генеральною дирекцією ДКВС України Рамкову угоду від 31.01.2022 №14-К-22 з ціною тендерної пропозиції ТОВ ФАЛЬКОН ПРАЙМ - 814 560 720 грн з ПДВ, договір від 21.03.2022 № 3/1-К-22 на загальну суму 187 590 000 грн. з ПДВ та додаткову угоду № 1 від 21.03.2022, тобто сторони погодили ціну з ПДВ при підписанні договору (зі змінами), і в подальшому на виконання договору здійснювало поставку товару та отримувало кошти в сумі передбаченому умовами договору разом з ПДВ, що підтверджується доданими документами до позовної заяви.

Таким чином, враховуючи вище викладене та статус платника податків виконавця, позивач вважає, що положення пунктів 1.1, 3.1 договору від 21.03.2022 № 3/1-К-23 (зі змінами) у частині включення до договірної ціни ПДВ суперечать підпункту 9.5. пункту 9 підрозділу підрозділу 8 розділу ХХ Перехідні положення Податкового кодексу України, а тому мають бути визнані судом недійсними на підставі частини 1 статті 203, статей 215, 217 ЦК України.

Позивач також зазначає, що, ТОВ ФАЛЬКОМ ПРАЙМ як одна зі сторін зобов`язання набув кошти, в розмірі суми ПДВ, за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором поставки, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено.

Позивач вважає, що відповідач набув грошові кошти у розмірі 29 185 000 грн, що становлять суму ПДВ, поза підставою, передбаченою договором, а тому вони підлягають поверненню Генеральній дирекції ДКВС України, що і є підставою для звернення позивача до суду.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо правовідносин сторін

Частиною 1 статті 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки товару.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Щодо визнання недійсним пунктів договору та стягнення коштів

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 626 Цивільного кодексу України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Згідно зі статтею 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (частина п`ята статті 203 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Частинами першою третьою, п`ятою статті 203 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до частин другої, третьої статті 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Статтею 216 Цивільного кодексу України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Правові наслідки, передбачені частинами першою та другою цієї статті, застосовуються, якщо законом не встановлені особливі умови їх застосування або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів.

Правові наслідки недійсності нікчемного правочину, які встановлені законом, не можуть змінюватися за домовленістю сторін.

Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податок на додану вартість - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно з вимогами підпунктів а) і б) пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

Датою виникнення податкових зобов`язань зі сплати ПДВ з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, перелічених у пункті 187.1 статті 187 Податкового кодексу України.

Виходячи з наведеного, хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку.

Зазначене узгоджується з позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №916/2478/20, від 04.05.2023 у справі №910/59/22, а також у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №910/12764/20.

Отже, порядок та механізм нарахування і сплати ПДВ чи навпаки (операції, які не є об`єктом оподаткування або звільнені від оподаткування тощо) врегульовано відповідними нормами Податкового кодексу України та, відповідно, не можуть встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто в договірному порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.04.2022 по 31.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю ФАЛЬКОН ПРАЙМ зареєстровано платником єдиного податку 3 групи зі ставкою 2% на період дії воєнного стану, в зв`язку з чим просило врахувати особливості оподаткування підприємства в період дії воєнного стану, зокрема те, що всі операції з реалізації товарів, послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, вважають такими, що не є об`єктом оподаткування ПДВ.

Згідно з пунктом 1.1 договору № 3/1-К-22, від 21.03.2022 визначено, що продавець зобов`язується у 2022 році продати і відвантажити ДК 021-2015: 15110000-2 м`ясо (яловичина I категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений) в обсязі та асортименті згідно з рознарядками покупця відповідно до його потреби, а покупець забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього договору, а саме: яловичина І категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений в кількості 1 300 000,0,00 кг по ціні 144,30 грн з ПДВ, тарою і транспортними витратами на загальну суму 187 590 000 грн з ПДВ, тарою і транспортними витратами.

Пунктом 3.1 договору, погоджено, що ціна договору становить 187 590 000 грн, у тому числі ПДВ 31 265 000 грн, ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

01.04.2022 сторонами укладено додаткову угоду № 2, якою внесено зміни до договору № 3/1-К-22, у тому числі:

- пункт 1.1. договору викладено у наступній редакції: продавець зобов`язуєтеся у 2022 році продати та відвантажити ДК021-2015: 15110000-2 м`ясо (яловичина I категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений) в обсязі та асортименті згідно з рознарядками покупця відповідно до його потреби, а покупець забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами договору № 3/1-К-23, у тому числі: яловичина І категорії, блок із м`яса на кістках (яловичина) першого сорту заморожений в кількості 1 300 000,00 кг по ціні за одиницю товару 142,70 грн з податками та зборами, тарою і транспортними витратами на загальну суму 185 510 000,00 грн з податками та зборами, тарою і транспортними витратами

- пункт 3.1 договору викладено у наступній редакції: 3.1. Ціна договору становить 185 510 000,00 грн, у тому числі обов`язкові податки та збори. Ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

Отже, з умов укладеної сторонами додаткової угоди № 2 від 01.04.2022 вбачається, що ціна товару не включала суми податку на додану вартість.

Таким чином, сторонами погоджено внесення змін до оспорюваних пунктів договору.

Суд звертає увагу, що під час періоду постачання товару, відповідач не був платником податку на додану вартість.

Як вбачається з видаткових накладних, наявних у матеріалах справи, а також виставлених відповідачем рахунків на оплату, первинні документи не містять інформації про включення до ціни товару сум ПДВ.

Отже, з наданих видаткових накладних та рахунків вбачається, що вони містять визначення ціни товару без податку на додану вартість, протилежного позивачем суду не доведено.

До того ж, судом враховано, що первісно при укладенні договору дійсно сторонами було вказано, що вартість товару включає ПДВ.

Позивач зазначає, що відповідно до протоколу розкриття тендерних пропозицій від 10.01.2022 (UA-2022-03-12-000399-с) ціна тендерної пропозиції Товариства з обмеженою пропозицією "ГРОДАНТЕК-ТИС" складає 814 560 720 грн з ПДВ.

Водночас, позивачем не надано суду копії тендерної пропозиції відповідача щодо торгів UA-2022-03-12-000399-с.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина четверта статті 75 Господарського процесуального кодексу України).

Так, рішенням Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 у справі №904/7757/25 встановлено наступне.

Листом №206/01/617/11 від 01.04.2025 Державне підприємство "Прозоро" надало роз`яснення, що відповідно до технічної реалізації у Системі при поданні тендерної пропозиції в учасника відсутня технічна можливість обрати показник з/без ПДВ та, відповідно, інформація про ПДВ в пропозиції учасника буде відображатись згідно даних, які вказав замовник, оскільки Система враховує лише показник ПДВ, вказаний замовником при створенні оголошення.

Так, як в матеріалах справи даний лист не наданий сторонами, суд враховує обставини встановлені в рішенні Господарського суду міста Києва від 21.10.2025 у справі №910/7757/25.

Судом враховано, що при укладенні договору сторонами було вказано, що вартість товару включає ПДВ, тобто фактично укладено договір, умови якого не відрізняються від умов тендерної документації, що відповідає приписам частини четвертої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі".

Відтак позивачем не доведено факту включення до ціни договору (зі змінами) розміру ПДВ відповідачем, який не був платником ПДВ. За таких обставин відсутні й підстави для визнання недійсними пунктів 1.1 та 3.1 договору (зі змінами) в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість.

Враховуючи необхідність відмови в задоволенні позову про визнання недійсними пунктів 1.1 та 3.1 договору (зі змінами) в частині включення до договірної ціни податку на додану вартість, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову і в частині стягнення безпідставно отриманих коштів у сумі 29 185 000 грн, оскільки вказані кошти було сплачено за договором, а тому у відповідача, в розумінні статті 1212 Цивільного кодексу України, були правові підстави для набуття зазначених коштів.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з «Достатність доказів» на нову «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування «вірогідність доказів».

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Аналогічний підхід до стандарту доказування «вірогідність доказів» висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Суд зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей".

Додатково суд при вирішенні спору звертається до висновків Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17, які зводяться до того, що суди, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)). Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 761/6144/15-ц (провадження № 61-18064св18)). Велика Палата Верховного Суду зазначає, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010). Крім того, аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №127/3429/16-ц.

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).

Відповідно до статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень

За вищевказаних обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними, не обґрунтовані, не підтверджені належними у справі доказами, а тому не підлягають задоволенню.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 352 642, 40 грн покладаються на позивача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРОДАНТЕК-ТИС" про визнання недійсними п.п. 1.1. та 3.1 договору від 21.03.2022 № 3/1-К-22 (зі змінами) у частині включення до договірної ціни податку на додану вартість, укладеного між Державною установою Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України та Товариством з обмеженою відповідальністю ГРОДАНТЕК-ТИС (попередня назва Товариство з обмеженою відповідальністю ФАЛЬКОН ПРАЙМ та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ГРОДАНТЕК-ТИС на користь Державної установи Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України 29 185 000 грн безпідставно набутих коштів по договору від 21.03.2022 № 3/1-К-22 (зі змінами) відмовити повністю.

Судові витрати у розмірі 352 642, 40 грн за подачу позову понесені Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення 29.12.2025

Суддя В.І. Ярошенко