РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025Справа № 910/9557/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Петрук Б.В., розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА-ОМЕГА-ІНВЕСТ»

про стягнення 8 441 096,64 грн,

Представники сторін:

від позивача: Приходько Т.П.,

від відповідача: не з`явились

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА-ОМЕГА-ІНВЕСТ» про стягнення 8 441 096,64 грн, з яких: 5 469 447,79 грн витрат за спожиту електроенергію та природній газ за період з 07.2023 по 02.2024, 140 149,96 грн пені за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань за оренду приміщення за травень та червень 2023 року, 640 591,70 грн 3% річних та 2 190 907,19 грн інфляційних втрат за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань по компенсації вартості спожитих орендарем природного газу та електроенергії за період з 29.07.2022 по 22.05.2025.

Позовні вимоги обґрунтовано невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № УСНМ-89 оренди нежитлової будівлі від 30.04.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.08.2025 прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/9557/25, підготовче засідання призначено на 10.09.2025; встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Вказана ухвала від 06.08.2025 була доставлена відповідачу до його електронного кабінету у підсистемі Електронний Суд ЄСІКС, що підтверджується наявним у справі повідомленням про доставлення процесуального документа.

Отже, суд виконав свій обов`язок щодо повідомлення відповідача про розгляд справи та про його право подати відзив на позовну заяву.

В підготовче засідання 10.09.2025 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином.

У зв`язку з неявкою в підготовче засідання 10.09.2025 представника відповідача, суд на місці постановив відкласти підготовче засідання на 15.10.2025.

Однак, призначене на 15.10.2025 підготовче засідання у справі № 910/9557/25 не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Трофименко Т.Ю. на лікарняному.

По виходу судді Трофименко Т.Ю. з лікарняного, підготовче засідання у даній справі ухвалою суду від 20.10.2025 призначено на 12.11.2025.

В підготовче засідання 12.11.2025 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлений належним чином, заяв/клопотань та письмового відзиву на позовну заяву не подавав.

Враховуючи, що судом здійснено всі необхідні та достатні дії для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, з огляду на відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, суд постановив ухвалу без оформлення окремого документа про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 03.12.2025.

В судове засідання 03.12.2025 з`явився представник позивача. Представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв/клопотань до суду не подавав та про причини неявки не повідомив.

Представник позивача у судовому засіданні 03.12.2025 надав суду усні пояснення щодо заявлених позовних вимог, відповів на поставлені судом питання.

Заслухавши пояснення представника позивача, суд на місці постановив оголосити в судовому засіданні перерву до 22.12.2025.

В судове засідання 22.12.2025 з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд уважає за можливе розглянути справу по суті в цьому судовому засіданні за відсутності представника відповідача.

Так, представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

В порядку ч. 1 ст. 233, ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 22.12.2025 після закінчення судового розгляду справи ухвалено рішення по суті позовних вимог та проголошено його скорочений текст (вступну та резолютивну частини).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

30.04.2021 між Публічним акціонерним товариством Акціонерний банк «Укргазбанк» (надалі позивач, Банк, орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа-Омега-Інвест» (надалі відповідач, орендар) укладено Договір № УСНМ-89 оренди нежитлової будівлі (надалі - Договір), згідно п. 1.1. якого орендодавець зобов`язується передати орендарю за плату на строк, передбачений умовами цього Договору, в користування (оренду) нежитлову будівлю інституту (літ. А), загальною площею 5 145,20 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Куренівський, 19/5 (надалі об`єкт оренди).

Об`єкт оренди є власністю орендодавця на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого 23.04.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петренко Я. В. та зареєстрованого в реєстрі за №462, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.04.2013, індексний номер витягу: 2801785, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 0 (п. 1.2. Договору).

Об`єкт оренди передається орендарю у користування для використання у господарській діяльності (п. 1.4. Договору).

Пунктом 3.1. Договору визначено, що строк користування об`єктом оренди встановлено сторонами з моменту передачі орендодавцем орендареві об`єкту оренди за Актом прийому-передачі об`єкту оренди по « 29» березня 2024 року включно.

Так, 30.04.2021 між сторонами на виконання умов Договору оренди підписано Акт прийому-передачі об`єкту оренди, згідно з яким відповідач прийняв в оренду нежитлову будівлю інституту (літ. А), загальною площею 5 145,20 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Куренівський, 19/5.

Відповідно до п. 4.1. Договору розмір місячної орендної плати за користування об`єктом оренди становить 100 333,33 грн, крім того ПДВ у розмірі - 20 066,67 грн, разом до сплати - 120 400,00 грн.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що орендна плата сплачується орендарем самостійно шляхом перерахування коштів на рахунок орендодавця щомісячно не пізніше 20-го числа поточного місяця, в якому об`єкт оренди знаходиться в оренді, на підставі цього Договору і не вимагає додаткового виставлення рахунку.

Згідно з п. 4.3. Договору щомісячно не пізніше останнього банківського дня місяця орендодавець надає орендарю підписані Акти користування об`єктом оренди за поточний місяць, орендар підписує зі свого такі Акти та повертає орендодавцю один примірник.

Орендна плата сплачується орендарем до дня фактичного повернення об`єкту оренди, включаючи день підписання Акту (п. 4.5. Договору).

Згідно з пп. 5.1.3. п. 5.1. Договору орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендодавцю орендну плату за користування об`єктом оренди відповідно до умов цього Договору.

Пунктом 4.9. Договору визначено, що вартість користування послугами з теплопостачання/газопостачання, водопостачання, водовідведення, електропостачання, телефонного зв`язку, вивозу сміття, утримання прибудинкової території та іншими комунально-експлуатаційними послугами на об`єкті оренди не входять до складу орендної плати за цим Договором.

Вартість користування послугами з теплопостачання/газопостачання, водопостачання, водовідведення, електропостачання орендар компенсує орендодавцю на підставі виставлених останнім рахунків, виходячи з обсягів спожитих орендарем послуг згідно з показниками лічильників, або в разі їх відсутності, пропорційно площі об`єкту оренди для проведення розрахунків з відповідними організаціями згідно їх тарифів з урахуванням ПДВ до 20 числа місяця наступного за звітним (п. 4.9.2. Договору).

Відповідно до п. 4.9.3. Договору тарифи на постачання комунальних послуг можуть бути змінені за рішенням відповідних державних та/або місцевих органів та застосовуються для розрахунку без додаткового погодження сторін.

Цей Договір набирає чинності з 30.04.2021 та діє по 29.03.2024 включно, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по цьому Договору (п. 9.1. Договору).

В подальшому, 01.11.2022 між сторонами укладено Додатковий договір №1 до Договору згідно якого сторони погодили, що орендар з 01.11.2022 припиняє користування приміщеннями №2, №18-21 групи приміщень №14 за поверховим планом згідно технічного паспорту від 16.04.2019 загальною площею 60,3 кв.м. та повертає їх орендодавцю за Актом приймання-передачі приміщень з оренди (Додаток №2) (п. 1.1. Додаткового договору №1 до Договору).

З 01.11.2022 в користуванні (оренді) орендаря залишаються нежитлові приміщення будівлі інституту (літ. А), загальною площею 5 084,90 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Київ, провулок Куренівський, 19/5 (п. 1.2. Додаткового договору №1 до Договору).

Між сторонами, на виконання п. 1.1. Додаткового договору №1 до Договору 01.11.2022 підписано Акт приймання-передачі відповідних приміщень з оренди.

Водночас, 06.03.2024 між сторонами та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Константа 2020» укладено Додаткову угоду № 3 про заміну сторони до Договору, відповідно до п. 1 якої у зв`язку зі зміною власника об`єкта оренди внаслідок його продажу на підставі договору купівлі-продажу від 29.02.2024, укладеного між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія Константа 2020», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Розсохою С.С. та зареєстрованим у реєстрі за № 817, та переходом в зв`язку з цим права власності на об`єкт оренди до нового орендодавця, керуючись п. п. 3.8., 10.8. Договору, сторони дійшли згоди замінити сторону первісного орендодавця у Договорі, а саме замінити по Договору Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Константа 2020» починаючи з 29.02.2024.

Згідно з п. 2 зазначеної додаткової угоди № 3, права та обов`язки первісного орендодавця, як сторони за Договором, припиняються 29.02.2024, а новий орендодавець набуває прав та обов`язків як сторона орендодавця за Договором з 01.03.2024.

Судом встановлено, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині повної та своєчасної сплати орендних платежів та оплати комунальних платежів, Банк звертався до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА-ОМЕГА-ІНВЕСТ» про стягнення заборгованості у загальному розмірі 6 495 368,31 грн, що складається з: орендної плати в сумі 240 800,00 грн (за травень, червень 2023), витрат за спожиту електроенергію в сумі 6 140 259,38 грн (за червень 2022-червень 2023), витрат за спожитий газ в сумі 114 308,93 грн (за січень та березень 2023); розірвання Договору та зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа-Омега-Інвест» повернути об`єкт оренди.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.04.2024 у справі № 910/6640/23 позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Омега-Інвест» на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» 240 800 грн 00 коп. - заборгованості по орендній платі, 4 917 788 грн 41 коп. - витрат за спожиту електроенергію, а також 77 378 грн 83 коп. - судового збору. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в частині розірвання договору, стягнення 1 247 707, 93 грн витрат за спожиту електроенергію, та 114 308, 93 грн витрат за спожитий природний газ - відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 11.03.2025 у справі № 910/6640/23 апеляційну скаргу Банку задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 02.04.2024 у справі №910/6640/23 скасовано в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 1 247 707, 93 грн витрат за спожиту електроенергію та 114 308, 93 грн витрат за спожитий природний газ. Прийнято в цій частині нове рішення, яким задоволено позовні вимоги про стягнення 1 222 470 грн 97 коп. витрат за спожиту електроенергію та 114 308, 93 грн витрат за спожитий природний газ.

З урахуванням вказаної постанови суду апеляційної інстанції у справі № 910/6640/23 з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Омега-Інвест» на користь Банку присуджено до стягнення 240 800,00 грн заборгованості по орендній платі, 6 140 259,38 грн - витрат за спожиту електроенергію, 114 308,93 грн витрат за спожитий природній газ, а також 97 430,52 грн судового збору. У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» в частині розірвання договору відмовлено.

Звертаючись із даним позовом до суду, Банк зазначає, що відповідачем судове рішення у справі № 910/6640/23 щодо сплати заборгованості по орендній платі, електроенергії та природному газу не виконане. Разом з тим, відповідач продовжив систематично порушувати умови Договору в частині компенсації витрат за електроенергію та природній газ, у зв`язку з чим станом на 22.05.2025 утворилася заборгованість за період з 13.07.2023 по 22.05.2025 у загальному розмірі 8 441 096,94 грн, яка складається із:

витрат за спожиту електроенергію та природній газ у загальному розмірі 5 469 447,79 грн;

пені у розмірі 140 149,96 грн згідно з п. 6.2. Договору за несвоєчасне погашення боргу по оренді за травень та червень 2023 року;

3% річних у розмірі 640 591,70 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 190 907,19 грн за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань по компенсації вартості спожитих природнього газу та електроенергії за період з 29.07.2022 по 22.05.2025.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ч. 5 ст. 762 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, під час розгляду справи № 910/6640/23 судами були встановлені обставини порушення відповідачем своїх зобов`язань за Договором в частині сплати орендної плати за травень та червень 2023 року, у зв`язку з чим було присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Омега-Інвест» на користь Банку 240 800,00 грн боргу за оренду. Крім того, встановлено неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати спожитої електроенергії за період з червня 2022 року по червень 2023 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість у загальному розмірі 6 140 259,38 грн, а також зобов`язань з оплати спожитого природного газу за період з січня 2023 року по березень 2023 року у загальному розмірі 114 308,93 грн, які також присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-Омега-Інвест» на користь Банку.

Як вказано в ч. 4 ст. 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, преюдиційні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акту, який набрав законної сили.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.

Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст. 129 Конституції України).

Суд зазначає, що одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, за висновками суду, обставини, які було встановлено у судових рішеннях по справі № 910/6640/23, які набрали законної сили, повторного доведення не потребують.

Відтак, судовими рішеннями у справі № 910/6640/23 підтверджено суми заборгованості відповідача перед позивачем, що виникла з договірного зобов`язання, щодо орендної плати за травень та червень 2023 року, витрат за електроенергію за червень 2022 року червень 2023 року та витрат за природній газ за січень березень 2023 року.

При цьому, у даному випадку судове рішення у справі не є підставою для виникнення певного грошового зобов`язання відповідача, а є саме підтвердженням обставин наявності заборгованості перед позивачем у певному розмірі, строк оплати якої настав.

Разом з тим, суд першої інстанції у рішенні від 02.04.2024 у справі № 910/6640/23 вказав про відсутність підстав для розірвання Договору оренди між сторонами та повернення об`єкту оренди на користь позивача, оскільки останній вже не є власником та орендодавцем спірного майна внаслідок укладення 29.02.2023 з ТОВ «Константа 2020» договору купівлі-продажу нерухомого майна - а саме будівлі інституту (літ. А), загальною площею - 5 145, 20 кв. м., що знаходиться за адресою: м. Київ, провулок Куренівський, буд. 19/5, що перебувало в оренді відповідача.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази повернення відповідачем майна з оренди, а відтак з урахуванням Додаткової угоди № 3 до Договору від 06.03.2024, останній повинен був належним чином виконувати свої обов`язки зі сплати орендних та інших платежів на користь позивача до 29.02.2024 включно.

Так, за даним позовом Банк нарахував та просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 5 469 447,79 грн по електроенергії та природному газу, спожитих у період з липня 2023 року по лютий 2024 року, які не були предметом розгляду у справі № 910/6640/23, а саме:

- компенсацію вартості спожитої електроенергії за 07.2023 в сумі 735 862,51 грн;

- компенсацію вартості спожитої електроенергії за 08.2023 в сумі 884 408,50 грн;

- компенсацію вартості спожитої електроенергії за 09.2023 в сумі 464 091,04 грн;

- компенсацію вартості спожитої електроенергії за 10.2023 та 11.2023 в сумі 1 675 869,73 грн;

- компенсацію вартості спожитого природного газу за 11.2023 в сумі 5 577,64 грн;

- компенсацію вартості спожитої електроенергії за 12.2023 в сумі 583 299,96 грн;

- компенсацію вартості спожитого природного газу за 12.2023 в сумі 191 698,86 грн;

- компенсацію вартості спожитої електроенергії за 01.2024 в сумі 353 890,27 грн;

- компенсацію вартості спожитого природного газу за 01.2024 в сумі 163 572,58 грн;

- компенсацію вартості спожитої електроенергії за 02.2024 в сумі 318 099,58 грн;

- компенсацію вартості спожитого природного газу за 02.2024 в сумі 93 077,12 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат на оплату комунальних послуг з постачання електричної енергії та природного газу позивачем надано укладений з ТОВ «Київські енергетичні послуги» договір про постачання електричної енергії споживачу від 18.12.2018; договір з ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» з розподілу (передачі) електричної енергії за яким забезпечувалось постачання електричної енергії в тому числі за адресою м. Київ, пров. Куренівський, 19/5 (додаток до заяви-приєднання до умов договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії); договір з ТОВ Київгазтрейд» постачання природного газу № 222215/т (для непобутових споживачів) від 31.12.2021; рахунки-фактури про відшкодування електроенергії та газопостачання; платіжні інструкції про оплату Банком комунальних послуг; розрахунки витрат; акти здачі-приймання послуг щодо відшкодування витрат за електроенергію та газопостачання.

При цьому, до рахунків на оплату позивачем долучено також докази їх направлення на адресу відповідача, тоді як останнім не було заперечено обставин отримання відповідних рахунків на оплату спожитих послуг з електропостачання та постачання природного газу.

Водночас, суд встановив, що позивачем визначено суму компенсації вартості спожитого природного газу за 11.2023 в розмірі 5 577,64 грн, яка згідно з рахунком від 14.12.2023 № 1 є сумою ПДВ, тоді як загальна вартість за послуги газопостачання склала 33 465,82 грн. Однак, з огляду на положення ч. 2 ст. 237 ГПК України, відповідно до яких при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог, суд враховує саме суму у розмірі 5 577,64 грн за послуги газопостачання за 11.2023.

Оскільки матеріалами справи підтверджено суму заборгованості по витратам за електроенергію та природній газ у загальному розмірі 5 469 447,79 грн, тоді як відповідач був обізнаний із терміном виконання своїх зобов`язань із оплати вказаних витрат та своїм правом на спростування вірності нарахованих позивачем сум не скористався, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у даній частині.

Щодо вимог про стягнення пені у розмірі 140 149,96 грн за несвоєчасне погашення боргу по оренді за травень та червень 2023 року, суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно із ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина 2 ст. 551 ЦК України визначає, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 6.2. Договору у випадку прострочення сплати орендної плати більш ніж на 30 календарних днів орендар зобов`язаний сплатити орендодавцю неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за період прострочення.

При цьому, положеннями ч. 6 ст. 232 чинного у спірний період Господарського кодексу України унормовано, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Суд, перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені, визнає його необґрунтованим, оскільки позивач здійснює нарахування вказаної штрафної санкції із порушенням вищевказаних приписів ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України. Оскільки у Договорі не визначено іншого - більшого строку нарахування пені, аніж закріпленого у ч. 6 ст. 232 ГК України, суд зауважує, що правомірним буде нарахування пені саме за шестимісячний строк. Відтак, за перерахунком суду, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 50 583,03 грн, а відтак дана вимога позивача підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 640 591,70 грн та інфляційних втрат у розмірі 2 190 907,19 грн за несвоєчасне погашення грошових зобов`язань по компенсації вартості спожитих природнього газу та електроенергії за період з 29.07.2022 по 22.05.2025, суд зазначає таке.

Пунктом 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитору зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (п.4.1 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п. 3.1, 3.2 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань" №14 від 17.12.2013 року).

Таким чином, законом установлено обов`язок боржника у разі прострочення виконання грошового зобов`язання сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення виконання зобов`язання.

Отже, у розумінні положень наведеної норми позивач як кредитор, вправі вимагати стягнення у судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Так, судом встановлено, що компенсаційні нарахування згідно зі ст. 625 ЦК України нараховано позивачем на прострочені суми заборгованості по орендній платі та витратам за електроенергію та природній газ, які були стягнуті за судовими рішеннями у справі № 910/6640/23, а також на прострочені суми заборгованості по витратам за електроенергію та природній газ, які є предметом розгляду даної справи. При цьому, як вбачається із долученого до позову розрахунку, позивачем в окремих періодах було враховано часткові оплати відповідачем відповідних послуг, на підтвердження яких надано виписку по особовому рахунку.

Суд, перевіривши розрахунок 3% річних, як плати за користування чужими грошовими коштами та інфляційних втрат за прострочення виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань за загальний період прострочення з 29.07.2022 по 22.05.2025, встановив, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню, оскільки розрахунок позивачем здійснено вірно. Відтак, з відповідача слід стягнути 3% річних у розмірі 640 591,70 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 190 907,19 грн.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

За приписами ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, враховуючи встановлені при розгляді справи обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛЬФА-ОМЕГА-ІНВЕСТ» (вул. Бориспільська, 9, м. Київ, 02099; ідентифікаційний код 34999452) на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (вул. Єреванська, 1, м. Київ, 03087; ідентифікаційний код 23697280) заборгованість по спожитим електроенергії та природному газу у розмірі 5 469 447,79 грн, пеню у розмірі 50 583,03 грн, 3% річних у розмірі 640 591,70 грн, інфляційні втрати у розмірі 2 190 907,19 грн та витрати по сплаті судового збору у розмірі 125 272,95 грн.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 23.12.2025.

Суддя Т.Ю. Трофименко