РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2025Справа № 910/11971/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрот груп бетон"

про стягнення 726840,61 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватне акціонерне товариство "Київський річковий порт" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрот груп бетон" про стягнення 726840,61 грн., з яких: 583255,52 грн. - основний борг, 38757,59 грн. - інфляційні втрати, 104827,50 грн. проценти (подвійна облікова ставка).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконанням відповідачем своїх зобов`язань за правочином, укладеним в усній формі у спрощений спосіб, в частині оплати отриманого товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.10.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/11971/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що:

- позивачем не надано доказів настання строку здійснення розрахунків за всіма видатковими накладними, які долучені до позовної заяви;

- оскільки позивач та відповідач не обумовлювали сплату пені за неналежне виконання умов договору, то у позивача відсутні підстави для її нарахування та стягнення;

- у позивача відсутні підстави для нарахування інфляційних втрат з 22.11.2024 р.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначає, що:

- обов`язок відповідача здійснити оплату виник в момент отримання товару за кожною видатковою накладною, а не після направлення претензії;

- позивачем надано достатні належні та допустимі докази існування грошових зобов`язань, настання строків їх виконання, а також правомірності нарахування процентів (пені) та інфляційних втрат.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

Між Приватним акціонерним товариством "Київський річковий порт" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Керрот груп бетон" (покупець) була досягнута домовленість щодо поставки товару річкового піску.

На виконання досягнутих домовленостей, позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 1917716,62 грн., що підтверджується долученими до матеріалів справи видатковими накладними № 5495 від 14.09.2024 р., № 6024 від 14.09.2024 р., № 5608 від 18.09.2024 р., № 5609 від 18.09.2024 р., № 5631 від 19.09.2025 р., № 5630 від 19.09.2024 р., № 5688 від 21.09.2024 р., № 5695 від 22.09.2024 р., № 5730 від 23.09.2024 р., № 5731 від 23.09.2024 р., № 5754 від 24.09.2024 р., № 5755 від 24.09.2024 р., № 5836 від 27.09.2024 р., № 5837 від 27.09.2024 р., № 5852 від 28.09.2024 р., № 5863 від 29.09.2024 р., № 5957 від 30.09.2024 р., № 5989 від 01.10.2024 р., № 5988 від 01.10.2024 р., № 6041 від 03.10.2024 р., № 6083 від 04.10.2024 р., № 6084 від 04.10.2024 р., № 6110 від 07.10.2024 р., № 6177 від 08.10.2024 р., № 6199 від 09.1.2024 р., № 6217 від 10.10.2024 р., № 6216 від 10.10.2024 р., № 6237 від 11.10.2024 р., № 6236 від 11.10.2024 р., № 6249 від 12.10.2024 р., № 6250 від 12.10.2024 р., № 6524 від 14.10.2024 р., № 6320 від 14.10.2024 р., № 6339 від 15.10.2024 р., № 6357 від 16.10.2024 р., № 6379 від 17.10.2025 р., № 6418 від 18.10.2025 р., № 7081 від 08.11.2024 р., № 7436 від 20.11.2024 р., № 7463 від 21.11.2024 р.

Факт поставки товару підтверджується також долученими до матеріалів справи товарно-транспортними накладними № 325126 від 14.09.2024 р., № 325144 від 14.09.2024 р., № 325172 від 14.09.2024 р., № 325174 від 14.09.2024 р., № 325181 від 14.09.2024 р., № 325212 від 14.09.2024 р., № 325217 від 14.09.2024 р., № 325218 від 14.09.2024 р., № 325403 від 18.09.2024 р., № 325421 від 18.09.2024 р., № 325435 від 18.09.2024 р., № 325445 від 18.09.2024 р., № 325456 від 18.09.2024 р., № 325480 від 19.09.2024 р., № 325501 від 19.09.2024 р., № 325502 від 19.09.2024 р., № 325511 від 19.09.2024 р., № 325522 від 19.09.2024 р., № 325583 від 21.09.2024 р., № 325588 від 21.09.2024 р., № 325594 від 21.09.2024 р., № 325599 від 21.09.2024 р., № 325608 від 21.09.2024 р., № 325724 від 23.09.2024 р., № 325731 від 23.09.2024 р., № 325732 від 23.09.2024 р., № 325737 від 23.09.2024 р., № 325744 від 23.09.2024 р., № 325761 від 24.09.2024 р., № 325765 від 24.09.2024 р., № 325778 від 24.09.2024 р., № 325791 від 24.09.2024 р., № 325969 від 27.09.2024 р., № 325975 від 27.09.2024 р., № 325977 від 27.09.2024 р., № 326145 від 01.10.2024 р., № 326157 від 01.10.2024 р., № 326161 від 01.10.2024 р., № 326320 від 04.10.2024 р., № 326336 від 04.10.2024 р., № 326341 від 04.10.2024 р., № 326663 від 10.10.2024 р., № 326671 від 10.10.2024 р., № 326677 від 10.10.2024 р., № 326678 від 10.10.2024 р., № 326684 від 10.10.2024 р., № 326678 від 11.10.2024 р., № 326726 від 11.10.2024 р., № 326737 від 11.10.2024 р., № 326734 від 11.10.2024 р., № 326747 від 11.10.2024 р., № 326790 від 12.10.2024 р., № 326795 від 12.10.2024 р., № 326799 від 12.10.2024 р., № 326800 від 12.10.2024 р., № 326819 від 12.10.2024 р., № 329693 від 21.11.2024 р., № 329694 від 21.11.2024 р., № 329697 від 21.11.2024 р., № 329700 від 21.11.2024 р., № 329706 від 21.11.2024 р., № 329710 від 21.11.2024 р., № 329717 від 21.11.2024 р., № 329723 від 21.11.2024 р., № 329725 від 21.11.2024 р.

З наданого позивачем до матеріалів справи акту звірки взаєморозрахунків за період з 14.09.2024 р. по 14.09.2025 р. вбачається, що всього за період з 14.09.2024 по 12.09.2025 р. позивачем поставлено відповідачу товару на суму 2232600,52 грн., який частково оплачено відповідачем на суму 1649345,00 грн.; заборгованість відповідача, зокрема за згаданими вище видатковими накладними, становить 583255,52 грн.

26.05.2025 р. позивач звернувся до відповідача з претензією № 01-29/115 від 23.05.2025 р. про сплату заборгованості за поставлений товар.

Відповідь на претензію отримано не було, грошові кошти не сплачено.

Оскільки відповідач станом на час подання позовної заяви не сплатив позивачу 583255,52 грн. за отриманий товар, останній і звернувся до суду з даним позовом.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 2 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Частиною 1 статті 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

За загальним правилом правочини між юридичними особами належить вчиняти у письмовій формі (ст. 208 Цивільного кодексу України ).

При цьому, відповідно до ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договір, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України , є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно зі ст. 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч. 2 ст. 640 Цивільного кодексу України ).

Враховуючи, що сторонами підписано видаткові накладні на поставку товару та товаро-транспортні накладні, суд дійшов висновку, що між сторонами мало місце укладення правочину на поставку товару у спрощений спосіб.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за укладеним у спрощений спосіб договором поставки в частині здійснення оплати за отриманий товар.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, жодних доказів на доведення відсутності заборгованості або факту оплати товару на суму 583255,52 грн. суду не надав.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 583255,52 грн. основного боргу є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню судом.

Також позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 38757,59 грн. інфляційних втрат та 104827,50 грн. процентів (подвійної облікової ставки). При цьому, суд зазначає, що позивач помилково ототожнює відсотки річні з пенею, оскільки з долучених ПрАТ "Київський річковий порт" до матеріалів справи розрахунків позовних вимог вбачається, що останній здійснював нарахування саме пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а не відсотків річних, право на нарахування яких передбачено ст. 625 Цивільного кодексу України.

За змістом ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази погодження сторонами строку оплати поставленого товару, у зв`язку з чим строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 р. у справі № 910/9075/17, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому, передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту ч. 2 ст. 530 Цивільного кодексу України.

Враховуючи наведене, з огляду на приписи ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, строк оплати поставленого відповідачу товару є таким, що настав.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши надані позивачем до матеріалів справи розрахунки інфляційних втрат за вказані позивачем періоди, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки є арифметично вірними, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 38757,59 грн. інфляційних втрат.

При цьому, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені відсутні, оскільки законодавець пов`язує можливість застосування штрафних санкцій за порушення строків виконання зобов`язань саме з умовами їх встановлення у договорі за відсутності законодавчого врегулювання розміру таких санкцій. Зобов`язання зі сплати пені має визначатися згідно з укладеним сторонами договором, інакше буде порушуватися принцип свободи договору, оскільки сторони мають право і не встановлювати жодних санкцій за порушення строків розрахунку. Якщо сторони не передбачили умовами договору можливість сплати пені за порушення строків виконання зобов`язань та не визначали її розміру, то немає підстав для стягнення пені у розмірі, не погодженому в договірному порядку та прямо не встановленому законом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт".

Витрати зі сплати судового збору відповідно до ст.ст. 123, 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються судом на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Керрот груп бетон" (04050, м. Київ, вул. Іллєнка Юрія, буд. 12, код 45203534) на користь Приватного акціонерного товариства "Київський річковий порт" (04071, м. Київ, вул. Верхній Вал, буд. 70, код 03150071) 583255 (п`ятсот вісімдесят три тисячі двісті п`ятдесят п`ять) грн. 52 коп. основного боргу, 38757 (тридцять вісім тисяч сімсот п`ятдесят сім) грн. 59 коп. інфляційних втрат, 7464 (сім тисяч чотириста шістдесят чотири) грн. 16 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Людмила ШКУРДОВА