ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/10566/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Вронської Г. О., Губенко Н. М.,

за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А.В.,

за участю представників учасників справи:

позивача - Лисого М. С. (у порядку самопредставництва)

відповідачів - 1, 2 - Ярошенко А. С. (адвоката)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

на рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025

(суддя Марченко О. В.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2025

(головуючий - Сулім В. В., судді: Ткаченко Б. О., Гаврилюк О. М.)

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку "Укргазбанк"

до: 1) Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь";

2) Фонду гарантування вкладів фізичних осіб

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Женева";

2) Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Ю-Бейс"

про стягнення 17 000, 00 грн та зобов`язання вчинити дії,

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" (надалі - Банк) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про:

- стягнення з Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" (надалі - Товариство), яке перебуває в процедурі припинення, 17 000, 00 грн заборгованості за договором від 16.12.2016 № 30004298/16 про обслуговування рахунку в цінних паперах, з яких: 500, 00 грн строкової заборгованості зі сплати комісії депозитарній установі; 16 500, 00 грн простроченої заборгованості зі сплати комісії депозитарній установі;

- зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (надалі - Фонд) скласти та позачергово включити в кошторис витрат Банку суму позачергової заборгованості на користь Товариства за договором у сумі 17 000, 00 грн, з яких: 500, 00 грн строкової заборгованості зі сплати комісії депозитарній установі; 16 500, 00 грн простроченої заборгованості зі сплати комісії депозитарній установі;

- зобов`язання Фонду позачергово затвердити кошторис витрат Банку з урахуванням суми позачергової заборгованості на користь Товариства за договором у сумі 17 000, 00 грн, з яких: 500, 00 грн строкової заборгованості зі сплати комісії депозитарній установі; 16 500, 00 грн простроченої заборгованості зі сплати комісії депозитарній установі.

2. Позовні вимоги мотивовано тим, що:

- Банк не виконав договірні зобов`язання в частині оплати за надані послуги у зв`язку із чим в останнього виникла заборгованість з комісійної винагороди депозитарній установі у сумі 17 000, 00 грн, з яких: заборгованість зі сплати комісії депозитарній установі строкова - 500, 00 грн, заборгованість зі сплати комісії депозитарній установі прострочена - 16 500, 00 грн;

- станом на дату подання позову договір про обслуговування рахунку в цінних паперах від 22.01.2019 не є розірваним, рахунок у цінних паперах не закритий, а його обслуговування зі сторони Товариства продовжує здійснюватися;

- оскільки заборгованість перед позивачем на підставі договорів виникла в процесі ліквідації Банка, пов`язана зі здійсненням Фондом ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку та, не виключно, повинна оплачуватися позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат Банка, затвердженого Фондом, відповідно до статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Фактичні обставини справи, установлені судами

3. Згідно з рішення виконавчої дирекції Фонду від 01.09.2016 № 1706 ліквідатором Банка призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію Білу Ірину Володимирівну.

4. 16.12.2016 року ПАТ Акціонерним банком "Укргазбанк" (депозитарна установа) та ПАТ "Банк "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" (депонент) укладено договір про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004298/16.

5. 22.01.2019 року ПАТ "Банк "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Банк "Київська Русь" звернувся до позивача із заявою про приєднання до умов договору про обслуговування рахунку в цінних паперах, в якій ПАТ "Банк "Київська Русь" приєднуючись до договору про обслуговування рахунку в цінних паперах засвідчив, що він ознайомився з умовами та тарифами, які розміщені на сайті в мережі інтернет за адресою: https://www.ukrgasbank.com.

6. Підписуючи заяву на приєднання до договору, ПАТ "Банк "Київська Русь" в особі Уповноваженої особи Фонду на ліквідацію погоджується з розміром тарифів, встановлених ПАТ Акціонерним банком "Укргазбанк" на дату укладення договору та порядком внесення змін до них. На підставі договору було відкрито рахунок у цінних паперах.

7. Відповідно до п. 2.1 договору про обслуговування рахунка в цінних паперах, договір укладається виключно шляхом приєднання до нього в цілому особи, що виявила бажання укласти договір.

8. Договір вважається укладеним після отримання депозитарною установою від депонента заповненої та підписаної заяви про приєднання та її реєстрації. У разі, якщо депонент вже має відкритий рахунок у цінних паперах, з моменту набрання чинності договору втрачає чинність за взаємною згодою сторін договір про відкриття рахунку в (у) цінних паперах або договір про обслуговування рахунка в цінних паперах, який був раніше укладений між депозитарною установою та депонентом та правовідносини, що виникли між сторонами у зв`язку з відкриттям рахунку продовжуються на умовах договору. Умови договору застосовуються сторонами з урахуванням того, що депоненту вже відкритий рахунок у цінних паперах (п. 2.5 договору).

9. Пунктом 2.6 договору передбачено, що з моменту реєстрації депозитарною установою заяви про приєднання, їй присвоюється індивідуальний номер, що є також індивідуальним номером договору, і акцепт вважається закінченим, після чого один екземпляр заяви про приєднання повертається депоненту.

10. Відповідно до пп. 5.1.11 п. 5.1 договору депонент зобов`язаний відслідковувати зміни договору, тарифів, внутрішніх документів депозитарної установи, які змінюються, шляхом відвідування сайту депозитарної установи.

11. Пунктом 8.1 договору встановлено, що він набирає чинності з моменту підписання депонентом заяви про приєднання згідно з формою, що наведена у додатку №4 до договору, яка є невід`ємною частиною договору. Договір укладений строком на 5 (п`ять) років і набуває чинності з дати акцептування публічної пропозиції. У разі відсутності письмового повідомлення однієї із сторін про розірвання цього договору не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення строку дії цього договору, договір вважається кожного разу продовженим на 5 (п`ять) років на тих самих умовах.

12. Згідно з п. 3.1 договору депозитарна установа зобов`язується у порядку, передбаченому законодавством України, внутрішніми документами депозитарної установи та цим договором, надавати послуги щодо відкриття та обслуговування рахунку в цінних паперах депонента в системі депозитарного обліку, проводити депозитарні операції за рахунком у цінних паперах депонента на підставі розпоряджень депонента та в інший спосіб, передбачений законодавством України, а також надавати інші послуги у процесі провадження депозитарної діяльності відповідно до Положення про провадження депозитарної діяльності.

13. Підпунктом 4.2.1 п. 4.2 договору депозитарна установа має право отримувати від депонента своєчасно та в повному обсязі плату за надання послуг депозитарною установою згідно з умовами договору та тарифів (додаток № 1 до договору).

14. Відповідно до пп. 5.1.4 п. 5.1 договору депонент зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати послуги депозитарної установи згідно з умовами та строками, передбаченими договором та тарифами, встановленими депозитарною установою.

15. Розділом 6 публічної частини (далі - Публічна частина) зазначених договорів, яка розміщена на веб-сайті позивача за посиланням https://www.ukrgasbank.com/securities/custodian/ врегульовані правовідносини щодо вартості послуг та порядку розрахунків.

16. Відповідно до п. 6.1, 6.5, 6.8 та 6.14 Публічної частини, депонент оплачує послуги депозитарної установи згідно з договором та відповідно до тарифів (додаток №1 до договору), встановлених Депозитарною установою. Тарифи депозитарної установи є обов`язковими для депонента. Оплата депонентом послуг депозитарної установи здійснюється щомісячно по останній банківський день місяця (включно), наступного за місяцем, у якому надавались послуги депозитарної установи з урахуванням попередньої оплати відповідно до п. 6.7 договору згідно з актом-рахунку (додаток № 2 до договору), який надається особисто або надсилається депозитарною установою депоненту засобами поштового зв`язку або в інший спосіб за домовленістю сторін не пізніше десятого числа місяця, наступного за місяцем, у якому надавались послуги депозитарної установи. Депозитарна установа має право відмовити депоненту у взятті до виконання розпорядження на закриття рахунку в цінних паперах депонента, у разі наявності у нього заборгованості за надані послуги депозитарної установи.

17. Пунктами 7.7, 7.8 Публічної частини передбачено усі спори, що виникають з договору або пов`язані із ним, вирішуються шляхом переговорів між сторонами. Якщо відповідний спір не можливо вирішити шляхом переговорів, він підлягає вирішенню в судах України або у порядку, встановленому чинним законодавством України.

18. Розділом 8 Публічної частини врегульовані правовідносини щодо строку дії договору, порядку внесення змін до нього та припинення дії.

19. Відповідно до пунктів 8.2, 8.2.1, 8.2.2 Публічної частини сторона, яка вважає за необхідне змінити договір, направляє пропозиції про це іншій стороні договору. Депозитарна установа розміщує пропозиції (односторонній письмовий правочин) на сайті депозитарної установи та повідомляє депонента про це одним або декількома з наступних способів, за вибором депозитарної установи:

- направлення інформації поштою за адресою місцезнаходження депонента, що зазначена в анкеті рахунку в цінних паперах;

- надсилання SMS-повідомлення на номер мобільного телефону депонента, вказаний депонентом в анкеті рахунку в цінних паперах;

- надсилання електронного повідомлення на адресу електронної пошти, вказану депонентом в анкеті рахунку в цінних паперах;

- надсилання електронного повідомлення через будь-які канали передачі повідомлень, що відправляються через програмний додаток типу Viber, Telegram, WhatsApp тощо, який може бути встановлений на мобільних, планшетних пристроях та персональному комп`ютері депонента.

Депонент - шляхом направлення відповідного письмового повідомлення.

20. Пунктами 8.3 - 8.5 Публічної частини визначена можливість розірвання договору про обслуговування рахунка в цінних паперах, процедура та умови такого розірвання, зокрема, кожною із сторін в односторонньому порядку, за згодою сторін, за відповідним рішенням суду.

21. Відповідно до пп. 8.4.1 - 8.4.3 п. 8.4 договору він може бути розірваний тільки за умови відсутності на рахунку в цінних паперах депонента цінних паперів, у наступних випадках:

- в односторонньому порядку, передбаченому підпунктом 8.3.1 договору, за умови закриття рахунка в цінних паперах депонента депозитарною установою відповідно до підпункту 4.2.8 договору;

- в односторонньому порядку за умови закриття рахунка в цінних паперах депонента депозитарною установою відповідно до підпункту 4.2.9 договору;

- у разі закриття рахунку в цінних паперах на підставі відповідного розпорядження депонента.

22. Рішенням виконавчої дирекції Фонду від 13.07.2020 № 1335 з 16.07.2020 відкликано повноваження ліквідатора ПАТ "Банк "Київська Русь", делеговані Стрюковій Ірині Олександрівні рішенням виконавчої дирекції Фонду від 17.12.2018 № 3382 "Про зміну уповноваженої особи Фонду на ліквідацію ПАТ "Укрбізнесбанк" та ПАТ "Банк "Київська Русь".

23. Відповідно до зазначеного рішення процедура ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" здійснювалася безпосередньо Фондом з урахуванням вимог Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення механізмів регулювання банківської діяльності" та відповідно до частини п`ятої статті 44 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

24. Згідно з даними з ЄДР ПАТ "Банк "Київська Русь" перебуває в стані припинення, відповідно до інформації розміщеної на офіційному сайті НБУ, ПАТ "Банк "Київська Русь", перебуває в режимі ліквідації.

25. Позивач направляв на адресу відповідача - 1 лист - вимогу від 21.12.2020 № 12803 щодо сплати заборгованості за договором та акти-рахунки прийому-здачі депозитарних послуг згідно з договором про обслуговування рахунку в цінних паперах за період з 01.07.2020 по 30.04.2023. Зазначена вимога була залишена без відповіді, заборгованість за договором не сплачена.

26. Позивач зазначає, що ПАТ "Укргазбанк" у повному обсязі виконало зобов`язання, передбачені умовами договору, у свою чергу, АТ "Банк "Київська Русь" зобов`язань за договором не виконало, оплати за надані послуги не здійснило, заборгованість перед ПАТ "Укргазбанк" на підставі договору виникла в процесі ліквідації АТ "Банк "Київська Русь", пов`язана із здійсненням Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку та оплачується позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат АТ "Банк "Київська Русь", затвердженого Фондом, відповідно до статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

27. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.10.2023, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2024, позов задоволено повністю.

28. Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.06.2024 касаційну скаргу Фонду задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.03.2024 та рішення Господарського суду міста Києва від 12.10.2023 скасовано, а справу передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

29. Після нового розгляду справи рішенням Господарського суду міста Києва від 07.04.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2025, позовні вимоги задоволено повністю.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу.

30. 22.10.2025 Фонд подав до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

31. На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник визначає випадки, передбачені пунктами 1 та 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

32. На обґрунтування своєї правової позиції із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник вважає судові рішення незаконними та необґрунтованими, прийнятими з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема:

- пунктів 1, 2, 4 статті 269 ГПК України та підпункт "в" пункту 3 частини першої статті 282 ГПК України, оскільки суд апеляційної інстанції не врахував обов`язкові вказівки Верховного Суду, викладені у постановах від 02.12.2020 у справі № 904/2759/20, від 10.02.2021 у справі № 925/594/18, від 20.01.2020 у справі № 902/803/17, щодо обов`язкового зазначення мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу тощо; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм матеріального права;

- частини першої статті 316 ГПК України, у зв`язку з неврахуванням вказівок Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 20.06.2018 у справі № 910/20125/16, від 03.10.2018 у справі № 910/19923/16 та в постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 333/4924/15-ц, щодо неможливості позачергового задоволення вимог у справі, де відповідачем є неплатоспроможний банк;

- пункту 2 частини першої статті 267 ГПК України, у зв`язку з неправильним визначенням характеру спірних правовідносин, і суди помилково не застосували до правовідносин цього спору правові позиції Верховного Суду, викладені в постановах від 20.06.2018 у справі № 910/20125/16, від 03.10.2018 у справі № 910/19923/16, від 08.02.2018 у справі № 308/3282/15-ц, від 14.02.2018 у справах № 761/20903/15-ц, № 553/2630/15-ц, від 13.03.2018 у справі № 910/23398/16;

- суди не врахували правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, що згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи суд має самостійно перевірити доводи сторін, при цьому з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права.

33. Обґрунтовуючи наявність підстави касаційного оскарження відповідно до пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що суд переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, не застосував положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм закону у подібних правовідносинах. Скаржник зазначає, що у спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" є спеціальними, а даний Закон України є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

34. Верховний Суд ухвалою від 07.11.2025 відкрив касаційне провадження у справі та призначив до розгляду касаційну скаргу.

35. Позивачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у повному обсязі, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі № 910/10566/23 залишити без змін.

36. Вказаний відзив мотивовано наступним:

- на даний час договір про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004298/16 від 22.01.2019 не є розірваним, рахунок у цінних паперах не закритий, а його обслуговування зі сторони АБ "Укргазбанк" продовжує здійснюватись;

- наявні висновки Верховного Суду зроблені у подібних правовідносинах, викладені у постановах від 27 серпня 2025 року у справі № 910/10948/23, від 29 жовтня 2025 року у справі № 910/11820/23, від 11 вересня 2025 року у справі № 910/4563/24;

- доведено та підтверджується доказами, що 30.01.2017 ПАТ "Банк "Київська Русь" звернувся до АБ "Укргазбанк" з розпорядженням щодо зарахування цінних паперів, що також підтверджується випискою про операції з цінними паперами на рахунку у цінних паперах № НОМЕР_1 за період з 16.12.2016 по 05.05.2023;

- матеріали справи містять неспростовні докази того, що в процесі ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь", відповідачем 1 сплачувались АБ "Укргазбанк" кошти за Договором про обслуговування рахунку в цінних паперах № 30004298/16 від 22.01.2019, а оскільки заборгованість перед АБ "Укргазбанк" на підставі Договору виникла в процесі ліквідації ПАТ "Банк "Київська Русь" пов`язана із здійсненням ФГВФО ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку та, не виключно, повинна оплачуватися позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат ПАТ "Банк "Київська Русь", затвердженого Фондом, відповідно до статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Позиція Верховного Суду

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

37. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

38. Здійснюючи касаційне провадження, Суд зазначає таке.

39. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про депозитарну систему України" власник рахунка у цінних паперах - особа, якій професійним учасником депозитарної системи України та/або Національним банком України відкрито рахунок у цінних паперах.

40. Відповідно до частини першої статті 194 ЦК України цінним папером є документ установленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право, визначає взаємовідносини емітента цінного папера (особи, яка видала цінний папір) і особи, яка має права на цінний папір, та передбачає виконання зобов`язань за таким цінним папером, а також можливість передачі прав на цінний папір та прав за цінним папером іншим особам.

41. Частиною першою статті 5 Закону України "Про депозитарну систему України" встановлено, що рахунок у цінних паперах депонента відкривається депозитарною установою на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах власнику цінних паперів, співвласникам цінних паперів або нотаріусу, на депозит яких внесено цінні папери, а також самій депозитарній установі (на підставі наказу керівника цієї депозитарної установи) або Національному банку України відповідно до законодавства. Рахунок у цінних паперах депонента відкривається Національним банком України при провадженні ним депозитарної діяльності депозитарної установи на підставі договору про обслуговування рахунка в цінних паперах особам, визначеним Національним банком України за погодженням з Комісією відповідно до закону. Договір про обслуговування рахунка в цінних паперах укладається між депонентом та депозитарною установою, відповідно до якого депозитарна установа в установленому Комісією порядку на рахунку у цінних паперах веде облік цінних паперів, що належать власникові, співвласникам цінних паперів, у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідному кредиторові, а також облік прав зазначених осіб на цінні папери, що обліковуються на певному рахунку у цінних паперах, та обмеження таких прав.

42. Відповідно до частин першої та другої статті 8 Закону України "Про депозитарну систему України" підтвердженням прав на цінні папери та прав за цінними паперами, що існують в електронній формі, а також обмежень прав на цінні папери у певний момент часу є обліковий запис на рахунку в цінних паперах, що відкривається депозитарною установою, а якщо права на відповідні цінні папери обліковуються на рахунку в цінних паперах номінального утримувача - обліковий запис на рахунку в цінних паперах власника цінних паперів в обліковій системі номінального утримувача, клієнта номінального утримувача. Документальним підтвердженням наявності на певний момент часу прав на цінні папери та прав за цінними паперами депонента (у разі зарахування цінних паперів на депозит нотаріуса - відповідного кредитора) є виписка з рахунка в цінних паперах депонента, яка видається депозитарною установою на вимогу депонента або в інших випадках, установлених законодавством та договором про обслуговування рахунка в цінних паперах.

43. Судами встановлено, що згідно з випискою про стан рахунку в цінних паперах на 05.05.2023 на рахунку відповідача 1 обліковуються цінні папери: акція проста бездокументарна іменна, у кількості 301 700 шт., загальною номінальною вартістю 3 017 000 грн, емітент - ПАТ "Сінтрон"; акція проста бездокументарна іменна, у кількості 7 289 389 шт., загальною номінальною вартістю 7 289 389 грн, емітент - ПАТ "Ясна Поляна"; акція проста бездокументарна іменна, у кількості 1 294 292 шт., загальною номінальною вартістю 1 294 292 грн, емітент - ПАТ "Сіам-Капітал"; акція проста бездокументарна іменна, у кількості 4 321 750 шт., загальною номінальною вартістю 4 321 750 грн, емітент - ПАТ "Юридичні Послуги"; корпоративна облігація дисконтна електронна іменна серія А, у кількості 16 108 274 шт., загальною номінальною вартістю 177 191 014 грн, емітент - ТОВ "Навіум"; акція проста бездокументарна іменна, у кількості 235 000 шт., загальною номінальною вартістю 235 000 грн, емітент - ПАТ "ТД Віан"; акція проста бездокументарна іменна, у кількості 257 176 шт., загальною номінальною вартістю 3 571 760 грн, емітент - ПАТ "Морітайм Сервіс".

44. Абзацом третім частини першої статті 6 Закону України "Про депозитарну систему України" визначено, що облік прав на цінні папери конкретного власника ведеться виключно депозитарними установами, Національним банком України у визначених цим Законом випадках і депозитаріями-кореспондентами чи їх клієнтами, а облік цінних паперів і прав за цінними паперами - виключно Центральним депозитарієм або Національним банком України.

45. Судами встановлено, що відповідно до пункту 6.1 договору депонент оплачує послуги депозитарної установи згідно з договором та відповідно до тарифів (додаток № 1 до договору), встановлених депозитарною установою. Підписуючи заяву про приєднання до договору, депонент погоджується з розміром тарифів, встановленими депозитарною установою на дату укладення договору та порядком внесення змін до них.

46. За умовами пункту 6.8 договору оплата депонентом послуг депозитарної установи здійснюється щомісячно по останній банківський день місяця (включно), наступного за місяцем, у якому надавались послуги депозитарної установи з урахуванням попередньої оплати відповідно до пункту 6.7 договору згідно з актом-рахунком (додаток № 2 до договору), який надсилається особисто або надсилається депозитарною установою депоненту засобами поштового зв`язку або в інший спосіб за домовленістю сторін не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем, у якому надавались послуги депозитарною установою.

47. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

48. Судами попередніх інстанцій встановлено, що на підтвердження взятих на себе зобов`язань за договором позивачем надано акти-рахунки за період з липня 2020 року по квітень 2023 року, які не підписані зі сторони Банка. Відповідачем 1 не надано суду жодних доказів на підтвердження наявності мотивованої відмови від підписання актів-рахунків.

49. З урахуванням наведеного, оскільки матеріали справи не містять мотивованої відмови від підписання актів-рахунків, обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про те, що послуги вважаються наданими у повному обсязі та прийнятими відповідачем 1 без зауважень, а відтак, згідно з умовами п. 4.1. та 4.7. договору підлягали оплаті відповідачем 1 у повному обсязі та в обумовлені договором строки.

50. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

51. Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

52. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

53. Разом з тим, за встановленими судами обставинами, доказів на підтвердження оплати актів-рахунків відповідачем 1 до матеріалів справи не надано.

54. За наведених обставин, обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про наявність заявленої позивачем заборгованості.

55. Щодо доводів скаржника про те, що суд апеляційної інстанції не врахував обов`язкові вказівки Верховного Суду, викладені у постановах від 02.12.2020 у справі № 904/2759/20, від 10.02.2021 у справі № 925/594/18, від 20.01.2020 у справі № 902/803/17, щодо обов`язкового зазначення мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі, відзиві на апеляційну скаргу тощо; суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм матеріального права, колегія суддів зазначає наступне.

56. Обґрунтовуючи вказані доводи скаржник зазначає про те, що наразі ПАТ "Банк "Київська Русь" відступив свої майнові права, які випливають з цінних паперів на користь нових кредиторів ТОВ "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" та ТОВ "Фінансова компанія "Женева", що підтверджується відповідними договорами купівлі-продажу майнових прав. При цьому, за твердженнями скаржника, судами попередніх інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях взагалі не було враховано доводи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про реалізацію активів і не надано вказаним доводам жодної оцінки.

57. Як встановлено судами попередніх інстанцій, відповідно до пункту 14 частини п`ятої статті 12, частини сьомої статті 51 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", рішеннями Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 337 від 13.02.2020 та № 786 від 14.04.2020 визначено пул активів ПАТ "Банк "Київська Русь", що підлягають продажу на відкритих торгах, а саме: майнові права, які випливають з цінних паперів (акції прості іменні) емітенти: ПАТ "Сінтрон", ПАТ "Ясна Поляна", ПАТ "СІАМ-Капітал", ПАТ "Юридичні послуги", ТОВ "Навіум", ПАТ "ТД Віан", ПАТ "Морітайм Сервіс".

Судами встановлено, що за результатами електронного аукціону 18.03.2020, між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Фінансова Компанія "Ю-Бейс" укладено договір № UA-EA-2020-03-12-000009-b/42/1 про відступлення прав вимоги від 22.04.2020, згідно з умовами якого Банк відступив новому кредитору належні Банку права вимоги за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, дебіторської заборгованості, майнових прав за дебіторською заборгованістю, векселів та майнових прав, що випливають з векселів, нерухомості, майнових прав на нерухомість, а новий кредитор набув право вимоги Банку.

Також, за результатами електронного аукціону 27.04.2020, між ПАТ "Банк "Київська Русь" та ТОВ "Фінансова компанія "Женева" укладено договір № UA-EA-2020-04-16-000003-b/42/2 купівлі-продажу майнових прав від 15.06.2020, згідно з умовами якого Банк відступив новому кредитору належні Банку права вимоги за кредитними договорами, що укладені з суб`єктами господарювання та фізичними особами, дебіторської заборгованості, майнових прав за дебіторською заборгованістю, векселів та майнових прав, що випливають з векселів, нерухомості, майнових прав на нерухомість, а новий кредитор набув право вимоги Банку.

58. На виконання вказівок Верховного Суду, судами у цій справі встановлено, що у матеріалах справи відсутні розпорядження стосовно проведення операцій з цінними паперами щодо їх списання або переказу на інші рахунки, зокрема, на користь ТОВ "ФК "Женева" та ТОВ "ФК "Ю-Бейс", як і вчинення депонентом будь-яких інших дій для врегулювання питання з оплати за договором, у зв`язку з чим депозитарною установою здійснювалось за період з 01.07.2020 по 30.04.2023 платне обслуговування рахунку, що підтверджується актами-рахунками та доказами направлення їх депоненту. При цьому, з досліджених договорів, укладених за результатами проведених аукціонів, не вбачається, що переможцям торгів відступаються обов`язки зобов`язаної сторони за договором, за яким обліковуються цінні папери різних емітентів.

59. Законодавством про депозитарну систему не передбачено можливості належності різним особам одного рахунку в цінних паперах з різним складом цінних паперів різних емітентів. До того ж, обрання депозитарної установи для обслуговування рахунку в цінних паперах належить власнику (депоненту), який вчиняє дії із подання заяви-приєднання.

60. Положення про провадження депозитарної діяльності, затверджене рішенням Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку від 23.04.2013 № 735, встановлює процедуру списання цінних паперів з рахунку власника, зокрема, шляхом надання ним відповідного розпорядження.

61. Абзацом п`ятдесятим пункту 1 глави 2 розділу V Положення передбачено, що право власності на цінні папери електронної форми існування переходить до депонента - нового власника з моменту зарахування прав на ці цінні папери на його рахунок у цінних паперах, що обслуговується депозитарною установою. Не допускається зарахування прав на цінні папери на рахунок у цінних паперах депонента - нового власника без проведення їх списання (або переказу) з рахунку в цінних паперах депонента - попереднього власника в депозитарній установі.

62. Дослідивши вказані обставини, суди попередніх інстанцій обґрунтовано зазначили про те, що відповідачами належними засобами доказування не підтверджено факт переходу права власності на цінні папери та списання цінних паперів з рахунку банка на користь переможців торгів.

63. Відтак, помилковими є наведені аргументи скаржника з посиланням на вказані постанови Верховного Суду, оскільки судами в цьому випадку було надано оцінку відповідним твердженням скаржника про реалізацію активів.

64. Щодо доводів скаржника про те, що суди не врахували висновки Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладених у постановах від 20.06.2018 у справі № 910/20125/16, від 03.10.2018 у справі № 910/19923/16 та в постанові Верховного Суду України від 21.12.2016 у справі № 333/4924/15-ц, щодо неможливості позачергового задоволення вимог у справі де відповідачем є неплатоспроможний банк, колегія суддів зазначає наступне.

65. Згідно з частиною третьою статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов`язань (у тому числі, зі сплати, податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури.

66. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів визначені статтею 52 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

67. Частиною другою статті 52 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, що оплата витрат банку, пов`язаних із здійсненням процедури ліквідації, у тому числі витрат Фонду, пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури банку (управлінням майном (активами), продажем майна (активів) та іншими витратами), проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого Фондом.

До таких витрат, зокрема, належать:

1) витрати на опублікування оголошення про ліквідацію банку, відкликання банківської ліцензії та інформації про продаж майна (активів) банку;

2) витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна (активів) банку;

3) витрати на проведення оцінки та продажу майна (активів) банку;

4) витрати на проведення аудиту;

5) витрати на оплату послуг осіб, залучених Фондом для забезпечення здійснення покладених на Фонд повноважень;

6) витрати на виплату вихідної допомоги звільненим працівникам банку;

7) витрати Фонду, пов`язані з здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку.

Тобто, спеціальною нормою закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що певні виплати проводяться протягом всього часу ліквідаційної процедури банку як в порядку черговості, так і позачергово.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі № 910/7040/19.

68. Пунктом 6.8 глави V (Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації) Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 05.07.2012 № 2, передбачено, що оплата витрат, пов`язаних зі здійсненням ліквідації, здійснюється позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. До цих витрат, зокрема, належать витрати, пов`язані з утриманням і збереженням майна банку.

69. Відповідно до частин першої, другої статті 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Протягом 15 днів, але не пізніше строків, встановлених Фондом, керівники банку забезпечують передачу уповноваженій особі Фонду печаток і штампів, матеріальних та інших цінностей банку, а також протягом трьох днів - передачу печаток і штампів бухгалтерської та іншої документації банку. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності; Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку.

70. Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку виконує повноваження органів управління банку (пункт 1 частини першої статті 48 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

71. Згідно з пунктами 4, 5 частини п`ятої статті 12 закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" виконавча дирекція Фонду має такі повноваження при здійсненні тимчасової адміністрації та ліквідації банків: затверджує кошторис витрат Фонду на здійснення тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку в межах кошторису витрат Фонду, затвердженого адміністративною радило Фонду; затверджує кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації банку.

72. Пунктом 1.2 Глави VI Положення (дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації) передбачено, що уповноважена особа Фонду на тимчасову адміністрацію або ліквідацію (у разі делегування відповідних повноважень) складає та подає Фонду кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації або ліквідації банку, на період тимчасової адміністрації та щокварталу протягом процедури ліквідації банку (з розподілом за місяцями) протягом 3 робочих днів після прийняття рішення виконавчою дирекцією Фонду про здійснення тимчасової адміністрації або ліквідації банку та призначення відповідно уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію або ліквідацію.

73. Кошторис витрат банку, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації або ліквідації банку, у тому числі витрат Фонду, пов`язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та/або ліквідації неплатоспроможного банку, затверджується виконавчою дирекцією Фонду (п. 1.7 Положення Глави VI).

74. Як обґрунтовано зазначено судами попередніх інстанцій, правовою підставою заборгованості, що є підставою позову є невнесення Фондом до кошторису витрат банку витрат, пов`язаних з невиконанням банком, який ліквідується, умов договору про обслуговування рахунка в цінних паперах, які пов`язані із ліквідацією неплатоспроможного банку та несплата Фондом таких виплат позивачу.

75. Банк зазначав, що оскільки ним 15.06.2020 було реалізовано майнові права, які випливають із цінних паперів, а 22.04.2020 - дебіторську заборгованість по облігаціям, то кошти, що стягуються, не є витратами, пов`язаними з процедурою ліквідації Банку.

76. Разом з тим, оскільки відповідачами належними засобами доказування не підтверджено факт переходу права власності на цінні папери та списання цінних паперів з рахунку банка на користь переможців торгів, тому обґрунтованими є висновки судів попередніх інстанцій про те, що заявлена до стягнення позивачем комісія з обслуговування депозитарного рахунку в цінних паперах є витратами, пов`язаними з утриманням і збереженням майна, що належить банку, а тому на них поширюються правила щодо їх оплати, визначені в частині другій статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

77. З огляду на викладене, заборгованість перед ПАТ "Укргазбанк" на підставі договору про обслуговування рахунку в цінних паперах виникла в процесі ліквідації АТ "Банк "Київська Русь", пов`язана із здійснення Фондом гарантування вкладі фізичних осіб ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку та повинна оплачуватися позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат АТ "Банк "Київська Русь", затвердженого Фондом, відповідно до статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

78. Також, суд відхиляє доводи скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій при ухваленні оскаржуваних рішень не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 20.06.2018 у справі № 910/20125/16, від 03.10.2018 у справі № 910/19923/16, від 08.02.2018 у справі № 308/3282/15-ц, від 14.02.2018 у справі № 761/20903/15-ц, № 553/2630/15-ц, від 13.03.2018 у справі № 910/23398/16, з огляду на таке.

79. Предметом розгляду у справі № 910/20125/16 був позов Національного банку України до Банку про зобов`язання перерахувати на його користь кошти, які надійшли від погашення позичальниками (фінансовими та майновими поручителями) заборгованості за заставленими кредитами згідно з договорами застави майнових прав від 24.03.2014 № 21/ЗМП та від 14.04.2014 № 21/ЗМП-1 у загальній сумі 329 916,18 грн, розрахованій станом на 17.10.2016.

80. Позовні вимоги з посиланням на положення статей 610, 1054 Цивільного кодексу України, статті 20 Закону України "Про заставу", статей 1, 46, 50, 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", статті 7 Закону України "Про Національний банк України" мотивовані тим, що Банком не було здійснено перерахування на користь НБУ коштів, які надійшли від погашення позичальниками (фінансовими майновими поручителями) заборгованості за заставленими кредитами згідно з договорами застави майнових прав від 24.03.2014 № 21/ЗМП і від 14.04.2014 № 21/ЗМП-1 у загальній сумі 329 916,18 грн, розрахованій станом на 17.10.2016 року, що є порушенням прав та інтересів НБУ як кредитора та регулятора.

81. Предметом розгляду у справі № 910/19923/16 був позов Національного банку України до ПАТ "КБ "Актив-Банк" в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Луньо І.В. (у подальшому замінено на Шевченка А.М.) про стягнення 8 052 334,33 грн.

82. В обґрунтування позову позивач стверджував, що станом на 17.10.2016 на рахунок відповідача від юридичних та фізичних осіб надійшли грошові кошти у розмірі 11 403 407,06 грн в погашення заборгованості за кредитними договорами, майнові права за якими знаходяться в заставі у позивача. Проте відповідач перерахував на користь НБУ лише частину вказаних грошових коштів - 3 351 072,73 грн, тому у відповідача існує заборгованість в розмірі 8 052 334,33 грн. Вказане, на думку позивача, свідчить про порушення прав НБУ як заставодержателя.

83. Предметом розгляду у справі № 308/3282/15-ц був позов фізичної особи до Закарпатського відділення Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк", Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про захист прав споживачів, повернення банківського вкладу, відшкодування майнової та моральної шкоди.

84. Позовна заява була мотивована тим, що між позивачем та ПАТ "Дельта Банк" укладено договори банківського вкладу "Строковий" від 09.04.2014 в розмірі 4 тис. доларів США терміном до 08.07.2014; від 16.10.2014 в розмірі 12 тис. доларів США терміном до 15.11.2014. У грудні 2014 року він повідомив банк про розірвання договорів банківського вкладу та просив повернути внесені банківські вклади, проте банк йому відмовив, посилаючись на обмеження видачі готівкових коштів у розмірі еквівалентному 15 тис. грн на добу, встановлені Національним банком України, що на думку позивача є порушенням його прав та положень законів України. Залишок коштів, який не повернуто банком, складав 6 421 доларів 12 центів США. Позивач зазначав, що такими неправомірними діями банку йому завдано майнової та моральної шкоди.

85. Предметом розгляду у справі № 761/20903/15-ц був позов фізичної особи до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення коштів за договором депозиту.

86. Позовна заява була мотивована тим, що 23.10.2014 року між позивачем та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" було укладено договір банківського вкладу в сумі 78 000 доларів США на строк до 23.03.2015 року включно. 20.05.2015 року він через свого представника звернувся до банку із вимогою про повернення коштів. Однак ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" повідомив, що сума вкладу знаходяться на рахунку позивача, з якого неможливо зняти кошти. Відповідач ухиляється від виконання визначених законодавством та взятих на себе за укладеним між сторонами договором зобов`язань, оскільки з березня 2015 року і до цього часу порушує право на вільне користування належними йому грошовими коштами, тому він має право ставити вимогу про стягнення відсотків, що передбачені договором депозиту, та неустойки у розмірі 3 % річних за кожен день прострочення. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача на його користь кошти у розмірі 82 914 доларів 69 центів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21.07.2015 року складало 1 826 610 грн 62 коп., неустойку за прострочення виконання зобов`язань за договором строкового банківського вкладу у розмірі 3 % від суми заборгованості за кожен день прострочки у розмірі 795 доларів 98 центів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 21 липня 2015 року складає 17 535 грн 44 коп., на підставі статей 11, 16, 509, 525, 526, 536, 610, 611, 615, 625, 627, 629, 1058, 1060,1061 ЦК України.

87. Предметом розгляду у справі № 553/2630/15-ц був позов фізичної особи до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення грошових коштів у рахунок повернення банківського вкладу, відшкодування упущеної вигоди, майнової та моральної шкоди.

88. Позовна заява була мотивована тим, що між позивачкою та ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит" було укладено два договори банківського вкладу (депозиту) "Пенсійний": від 03.02.2014 року № 331832/6322/370-14 на суму 14 060 доларів США на строк до 08.02.2015 року з нарахуванням процентів за ставкою 11,10 % річних та від 12.02.2014 року № 3318 32/14291/370-14 на суму 4 300 доларів США на строк до 17.02.2015 року з нарахуванням процентів за ставкою 11,10 % річних. По закінченню строку повернення вкладів вона неодноразово зверталася до відповідача із вимогою про повернення її коштів, проте відповідач ухилявся від виконання визначених законодавством та взятих на себе за укладеними між сторонами договорами зобов`язань. 08.12.2015 року Фонд гарантування вкладів фізичних осіб видав їй кошти за двома депозитними договорами на загальну суму 200 000,00 грн, що є меншим від суми, яка мала бути їй виплачена. Посилаючись на викладене та з урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь неповернуту частину вкладу за депозитним договором від 03.02.2014 року № 331832/6322/370-14 у розмірі 10 058,52 дол. США, що за валютним курсом установленим Національним банком України на 12.01.2016 року, складає 236 418 грн 47 коп., упущену вигоду за депозитними договорами у розмірі 1 642,71 дол. США та 450,26 дол. США, що за валютним курсом установленим Національним банком України на 12.01.2016 року, складає 38 610 грн 75 коп., та 10 583 грн 05 коп. відповідно; 15 000 грн на відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з лікуванням хвороби, викликаної неправомірними діями відповідача, та 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди, на підставі статей 15, 16, 526, 536, 611, 1058, 1060 ЦК України.

89. Предметом розгляду у справі № 910/23398/16 був позов фізичної особи - підприємця до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про стягнення суми банківського вкладу у національній валюті в розмірі 30 000,00 грн та залишку коштів на рахунку у розмірі 68 405,72 грн, а всього 98 405,72 грн.

90. Позовна заява була мотивована тим, що відповідач, усупереч умовам укладених з позивачем договорів, не виконав свого обов`язку щодо повернення грошових коштів, розміщених на рахунках позивача. Як на правові підстави позову позивач посилаєвся на статтю 41 Конституції України, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 15, 16, 526, 1058, 1060, 1061, 1074 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), статтю 175 Господарського кодексу України (далі - ГК України), пункти 3.1, 3.3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516.

91. У справі, що переглядається, предметом розгляду є позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" про стягнення 17 000, 00 грн та зобов`язання вчинити дії, який мотивовано тим, що оскільки заборгованість перед позивачем на підставі договорів виникла в процесі ліквідації Банка, пов`язана зі здійсненням Фондом ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку та, не виключно, повинна оплачуватися позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат Банка, затвердженого Фондом, відповідно до статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

92. Відтак, проаналізувавши зміст постанов Верховного Суду у справах №№ 910/20125/16, 910/19923/16, 308/3282/15-ц, 761/20903/15-ц, 553/2630/15-ц, 910/23398/16 (на які посилається скаржник), за критеріями подібності, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, колегія суддів дійшла висновку про неподібність цих справ за змістовним критерієм, предметом розгляду та змістом правовідносин.

93. Відтак, правовідносини у вказаних справах, на які посилається скаржник, та у справі, що переглядається, не є релевантними за критеріями подібності, оскільки на відміну від справи, що розглядається, у вказаних справах не досліджувалося питання стягнення витрат, пов`язаних із здійснення Фондом гарантування вкладів фізичних осіб ліквідаційної процедури неплатоспроможного банку позачергово, які є витратами, на які поширюються норми частини другої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

94. Отже на висновки у наведених постановах Верховного Суду скаржник послався, виокремивши їх із контексту вказаних судових рішень, не урахувавши викладених в рішеннях правових позицій Верховного Суду стосовно спірних правовідносин та предмету спору, в контексті досліджуваних судами у справі № 910/10566/23 доказів та встановлених фактичних обставин.

95. Також, безпідставними є посилання скаржника на правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 та від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17, оскільки під час касаційного провадження не встановлено обставин, які б свідчили про те, що судами попередніх інстанцій ухвалено судові рішення із неправильною правовою кваліфікацією спірних правовідносин, чи застосовано для прийняття рішень норми матеріального і процесуального права, які не підлягали застосуванню.

96. Також, скаржник у касаційній скарзі покликається на те, що рішенням виконавчої дирекції Фонду № 427 від 29.04.2021 затверджено ліквідаційний баланс ПАТ "Банк "Київська Русь" станом на 26.03.2021 та звіт про виконання ліквідаційної процедури ПАТ "Банк "Київська Русь", а отже відповідно до частини третьої статті 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" ліквідаційна процедура Банку вважається завершеною.

97. Надаючи оцінку доводам скаржника про те, що суд переглядаючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, не застосував положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", і відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування норм закону у подібних правовідносинах, колегія суддів зазначає наступне.

98. Відповідно до частин другої - п`ятої статті 53 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" за результатами проведення ліквідації банку Фонд складає ліквідаційний баланс та звіт, що затверджуються виконавчою дирекцією Фонду. Звіт складається відповідно до нормативно-правових актів Фонду і має містити, зокрема, відомості про реалізацію майна банку та задоволення вимог кредиторів та/або вичерпання можливостей здійснення заходів, спрямованих на задоволення вимог кредиторів. Ліквідаційна процедура банку вважається завершеною з моменту затвердження ліквідаційного балансу, а банк ліквідованим - з моменту внесення запису про припинення банку до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. У день внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань Фонд надсилає Національному банку України звіт про виконання ліквідаційної процедури та ліквідаційний баланс. Не пізніше наступного робочого дня після затвердження ліквідаційного балансу банку та/або внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань про припинення банку Фонд оприлюднює на офіційному веб-сайті Фонду інформацію про завершення ліквідаційної процедури банку та затвердження ліквідаційного балансу банку та/або припинення банку як юридичної особи.

99. За специфікою банківської сфери та її законодавчого регулювання банк не може бути безконтрольним суб`єктом, а тому з моменту створення перебуває під банківським наглядом Національного банку України, який в цілому здійснює державне регулювання діяльності банків, зокрема у формі адміністративного регулювання (згідно з пунктом 8 частини першої статті 7 Закону про НБУ, статтею 66 Закону про банки).

100. Національний банк України застосовує заходи впливу, до яких, зокрема, належать віднесення банку до категорії проблемного або неплатоспроможного, відкликання банківської ліцензії та ліквідація банку, у разі порушення банками банківського законодавства, нормативно-правових актів НБУ, його вимог, встановлених відповідно до статті 66 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (згідно з пунктами 12 та 13 частини першої статті 73 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

101. Порядок віднесення банку до категорії проблемних врегульований статтею 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність", за змістом якої проблемний банк у строк до 180 днів зобов`язаний привести свою діяльність у відповідність із вимогами законодавства. Наслідком виконання / не виконання банком, що має статус проблемного, цього обов`язку є прийняття НБУ рішення у зазначений строк про визнання діяльності банку такою, що відповідає законодавству, або про віднесення банку до категорії неплатоспроможних відповідно (згідно зі статтею 75 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

102. Відповідно до вимог банківського законодавства процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку безпосередньо пов`язана із прийняттям рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних, що має наслідком запровадження Фондом тимчасової адміністрації у цьому банку (згідно зі статтями 75, 76 Закону України "Про банки і банківську діяльність", частиною першою статті 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").

103. Процедура ліквідації банку вважається завершеною, а банк як юридична особа ліквідованим з дня внесення запису про це до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Національний банк України вносить запис до Державного реєстру банків про ліквідацію банку на підставі отриманого від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звіту про виконання ліквідаційної процедури та ліквідаційний баланс (стаття 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність").

104. Близькі за змістом правові висновки викладені у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 16.10.2024 у cправі № 913/266/20.

105. Також, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про те, що системний аналіз положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" в їх сукупності дозволяє дійти висновку про те, що витрати банку, пов`язані із здійсненням процедури ліквідації, які проводиться позачергово протягом усієї процедури ліквідації банку в межах кошторису витрат банку, про які йдеться у частині другій статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за своєю правовою природою не є кредиторськими вимогами, про які йдеться у частині першій наведеної статті, а відтак на такі витрати не розповсюджуються положення частини першої статті 52 Закону про те, що вимоги до банку, не задоволені в результаті ліквідаційної процедури та продажу майна (активів) банку на дату складення ліквідаційного балансу, вважаються погашеними.

106. Відтак, витрати пов`язані із здійсненням процедури ліквідації в такому випадку підлягають обліку та відображенню в кошторисі витрат Банку та позачерговій оплаті, як витрати на які поширюються положення частини другої статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", протягом усієї процедури ліквідації Банку, до моменту її завершення внаслідок внесення запису про припинення.

107. Натомість у цій справі не встановлено обставин внесення запису про припинення Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

108. Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що ліквідація Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" є завершеною та про те, що суди попередніх інстанцій не застосували положення Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

109. Пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

110. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).

111. З огляду на наведене, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі № 910/10566/23 без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

Судові витрати

112. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 07.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.09.2025 у справі № 910/10566/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко