ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"26" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2567/22

Суддя Господарського суду Київської області Смірнов О.Г., розглянувши без повідомлення (виклику) учасників справи заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22

за первісним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром

про стягнення заборгованості за договором поставки

за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол

про стягнення 17438381,08 грн.

ВСТАНОВИВ

10.10.2025 через систему Електронний суд від Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій останній просить суд вирішити питання стягнення судового збору з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Через канцелярію суду 15.10.2025 від Північного апеляційного господарського суду повернулись матеріали справи №911/2567/22.

Ухвалою суду від 20.10.2025 прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол від 10.10.2025 про ухвалення додаткового рішення по справі №911/2567/22 до розгляду без повідомлення (виклику) учасників справи. Запропонувано Товариству з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром подати до суду упродовж семи днів з дня вручення даної ухвали заперечення на подану Товариством з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол заяву від 10.10.2025 про ухвалення додаткового рішення по справі №911/2567/22.

Розглянувши вказану вище заяву, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням суду від 24.12.2024 позовні вимоги за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол до Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол заборгованість у розмірі 7 173139, 20 грн., штраф у розмірі 87 080, 36 грн., пеню у розмірі 160 910, 71 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 156 801, 78 грн., три проценти річних у розмірі 149 287, 66 грн. У задоволенні іншої частини вимог первісного позову відмовити. Позовні вимоги за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром до Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром пеню у розмірі 5 550 823, 80 грн. У задоволенні іншої частини вимог зустрічного позову відмовлено. Проведено зустрічне зарахування присуджених до стягнення сум за первісним та зустрічним позовами та стягнуто різницю між ними. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол заборгованість у розмірі 3 176 395, 91 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром судовий збір у розмірі 957 608, 41 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 120 000, 00 грн. У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім „Фінпром про поворот виконання рішення відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод елеваторного обладнання «Сокол» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Фінпром» на рішення Господарського суду Київської області від 24.12.2024 у справі № 911/2567/22 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Київської області від 24.12.2024 у справі № 911/2567/22 залишено без змін. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладено на апелянтів.

Відповідно до вимог ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Клопотання про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Отже, додаткове рішення - це засіб виправлення неповноти основного судового рішення. Через незмінність судового рішення суд, який його ухвалив, не вправі його скасувати чи змінити, проте, він має право виправити деякі його недоліки, зокрема неповноту. Неповнота судового рішення може полягати в невирішеності деяких питань, що стояли перед судом.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України).

Так, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Суд зазначає, що на с. 39 рішення Господарського суду Київської області від 24.12.2024 у справі №911/2567/22 судом зазначено наступне: «Витрати по сплаті судового збору, відповідно до частини 1 та 11 статті 129 ГПК України покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол (із врахуванням зустрічного зарахування вимог).».

Відповідно до ч. 11 ст. 129 ГПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Так, в рішенні Господарського суду Київської області від 24.12.2024 у справі №911/2567/22, суд керуючись ч. 11 ст. 129 ГПК України, з урахуванням часткового задоволення як первісного, так і зустрічного позовів, а також проведення зустрічного зарахування присуджених до стягнення сум за первісним та зустрічним позовами, вирішив питання, в тому числі, щодо зустрічного зарахування присудженого до стягнення сплаченого сторонами судового збору. Тобто, вказаним рішенням суду, було покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол витрати по сплаті судового збору, як на сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат.

Разом з цим, в п. 109 постанови Верховного Суду у справі №911/2567/22 від 26.03.2024 вказано, що оскільки справа передається на новий розгляд, розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення в справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Відтак, судом першої інстанції було розподілено судовий збір між сторонами, з урахуванням розгляду даної справи в першій, апеляційній та касаційній інстанціях.

Приписами ч. 1 ст. 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 236 ГПК України судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, відсутні обставини, які б свідчили про неповноту судового рішення від 24.12.2024 у справі №911/2567/22, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2567/22.

Керуючись ст. ст. 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

1. У прийнятті додаткового рішення суду про розподіл судового збору Товариства з обмеженою відповідальністю Завод елеваторного обладнання „Сокол відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею - 26.12.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня набрання нею законної сили.

Повний текст ухвали складено та підписано 26.12.2025.

Суддя О.Г. Смірнов