ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Справа № 915/932/25

м.Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складi головуючого суддi Мавродієвої М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Шевченко Т.В.,

представника позивача та третьої особи: Рахильчука О.В.,

представник відповідача: Коляденко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЗЕМКУРС,

до відповідача: Державного підприємства УКРХІМТРАНСАМІАК в особі Миколаївського управління магістрального аміакопроводу Державного підприємства УКРХІМТРАНСАМІАК,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача:

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія ТЕХАГРО,

про: зобов`язання погодити висновок експертизи щодо стану безпеки магістрального аміакопроводу,-

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «АГРОЗЕМКУРС» через систему «Електронний суд» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» в особі Миколаївського управління магістрального аміакопроводу Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія «ТЕХАГРО», в якій просить суд зобов`язати Миколаївське управління магістрального аміакопроводу Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» погодити Висновок експертизи щодо стану безпеки магістрального аміакопроводу №20538693.01.13.0527.24, який був підготовлений Державним підприємством «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці» від 10.10.2024 щодо можливості зменшення розміру охоронної зони до 500 метрів ділянки магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа, який перетинає залізнична колія.

Ухвалою суду від 18.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу ухвалено розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання у справі призначено на 24.07.2025; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія «ТЕХАГРО».

В обґрунтування вимог позивач вказує, що він є власником земельних ділянок через які проходить магістральний аміакопровод Тольятті-Одеса. Керуючись ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» позивач звернувся до ДП «Укрхімтрансаміак» з клопотанням про погодження висновку щодо можливості зменшення розміру охоронної зони до 500 метрів ділянки магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа, який перетинає залізнична колія. Звернення з таким клопотання обумовлено тим, що ТОВ Компанія «ТЕХАГРО», як орендар належних позивачу земельних ділянок, є замовником та інвестором будівництва терміналу зернових вантажів в морському порту «Південний» та розробляє проектну документацію на нове будівництво залізничної станції терміналу харчових вантажів у складі «Причально-технологічного району ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» в Одеському районі Одеської області поблизу смт Нові Білярі. У ході проектування залізничної інфраструктури для обслуговування терміналу зернових вантажів в морському порту «Південний», ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» стало відомо про розміщення магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 МПа в зоні проектування майбутньої залізничної станції. Зокрема, Планом колійного розвитку ТОВ Компанія «ТЕХАГРО»: Колії залізничні, погодженого з Регіональною філією «Одеська залізниця» АТ Укрзалізниця, передбачається розміщення залізничної станції з відповідною інфраструктурою на відстані 503 метрів, тобто в охоронній зоні аміакопроводу.

10.10.2024 ДП «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці» надало ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» висновок експертизи щодо стану безпеки магістрального аміакопроводу №20538693.01.13.0527.24, яким встановлена можливість зменшення розміру охоронної зони ділянки магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа, який перетинає залізнична колія; розмір охоронної зони від магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа ПК8996-8 - ПК8999+20 (довжина 240 метрів) можливо зменшити на відстань 500 метрів з прокладенням аміакопроводу в сталевому захисному кожусі за способом «труба у трубі».

Відповідач листом №128 від 22.05.2025 відмовив у погодженні висновку експертизи від 10.10.2024 щодо стану безпеки магістрального аміакопроводу №20538693.01.13.0527.24, який був підготовлений ДП «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці» щодо можливості зменшення розміру охоронної зони до 500 метрів ділянки магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа та, крім того, зазначивши, що згідно з вимогами ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» такі дії можуть стосуватись лише забудови, яка існувала в охоронній зоні на момент чинності цього Закону.

Позивач вважає, що відмова відповідача у погодженні змін є необґрунтованою з огляду на наступне:

- припущення відповідача, що зменшення розмірів охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів можуть стосуватися лише забудови, яка існувала в охоронній зоні на момент набрання чинності Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» посилаючись на ч.1 ст.13 є хибним, оскільки ч.2 ст.13 вищезазначеного Закону визначає коло осіб, які мають право на клопотання зменшення розмірів охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів, серед яких визначені нормою закону як власники будівлі або споруди, так і власники земельної ділянки, розташованих у межах відповідної охоронної зони. Наведене в частині першій статті формулювання «в умовах існуючої на момент набрання чинності цим Законом забудови» слід трактувати як таке, що охоплює існуючий стан магістральних трубопроводів;

- відсутність регламентованого порядку взаємодії між уповноваженим органом виконавчої влади та підприємством магістрального трубопровідного транспорту при погодженні зміни розмірів охоронних зон, не може бути підставою для відмови у проходженні законодавчо передбаченої процедури;

- Закон України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» не встановлює заборони на проведення будівельних робіт на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних зон. Більш того, ст.19 Закону встановлено порядок проведення будівельних, ремонтних, земляних та інших робіт в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів та встановлено вимоги до таких видів робіт.

Відповідач у відзиві заперечує проти задоволення вимог позивача та вказує, що ДП «Укрхімтрансаміак» не має законних підстав для розгляду та погодження висновку експертизи від 10.10.2024 щодо стану безпеки магістрального аміакопроводу №20538693.01.13.0527.24, який був підготовлений ДП «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці» щодо можливості зменшення розміру охоронної зони до 500 метрів ділянки магістрального аміакопроводу: Тольятті - Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа, який перетинає залізнична колія. Законом України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» взагалі не передбачено, за даними обставинами, надання експертного висновку спеціалізованою експертною організацією з метою зменшення охоронної зони для нової забудови.

Відповідач також зазначає, що неухильне дотримання діючого законодавства України є особливо важливим в аспекті поводження з об`єктом підвищеної небезпеки, яким є магістральний аміакопровод, та враховуючи можливі негативні наслідки у разі його порушення (виникнення аварійних ситуацій та техногенних катастроф). Проведення будівельних робіт на земельних ділянках, щодо яких встановлене обмеження у використанні згідно вимог чинного законодавства України та відповідне зменшення охоронної зони об`єкта підвищеної небезпеки може призвести до виникнення надзвичайної ситуації техногенного характеру на магістральному аміакопроводі, створення загрози життю та здоров`ю людей та напряму стосується прав та інтересів жителів Южненської територіальної громади Одеської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - ТОВ Компанія ТЕХАГРО у письмових поясненнях вказує на те, що за змістом ч.2 ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» зміна розміру охоронної зони навколо магістрального трубопроводу здійснюється уповноваженим органом виконавчої влади за погодженням з підприємством магістрального трубопровідного транспорту. Встановлений Законом порядок передбачає необхідність погодження відповідного питання з підприємством магістрального трубопровідного транспорту. При цьому, погодження здійснюється на підставі експертного висновку, наданого спеціалізованою експертною організацією щодо стану безпеки та зміни категорійності відповідної дільниці магістрального трубопроводу.

ТОВ Компанія ТЕХАГРО також зазначає, що представлений відповідачу відповідний висновок спеціалізованої експертної установи - ДП «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці» передбачає можливість зменшення розміру охоронної зони ділянки магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа, який перетинає залізнична колія; розмір охоронної зони від магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа ПК8996-8 - ПК8999+20 (довжина 240 метрів) можливо зменшити на відстань 500 метрів з прокладенням аміакопроводу в сталевому захисному кожусі за способом «труба у трубі».

ТОВ Компанія ТЕХАГРО наполягає на тому, що відсутність регламентованого порядку взаємодії між уповноваженим органом виконавчої влади та підприємством магістрального трубопровідного транспорту при погодженні зміни розмірів охоронних зон, не може бути підставою для відмови у проходженні законодавчо передбаченої процедури. При цьому, ТОВ «АГРОЗЕМКУРС» є належним суб`єктом звернення, а наведене в частині першій статті формулювання «в умовах існуючої на момент набрання чинності цим Законом забудови» слід трактувати як таке, що охоплює існуючий стан магістральних трубопроводів.

24.07.2025, 22.08.2025 та 02.09.2025 судом відкладалось підготовче засідання відповідно на 22.08.2025, 02.09.2025 та 05.09.2025 за відповідними клопотаннями сторін.

У підготовчому засіданні 05.09.2025 судом оголошено перерву до 26.09.2025.

24.09.2025 за вхід.№13612/25 від позивача до суду надійшла заява про зміну предмету позову, в якій останній просить суд зобов`язати відповідача у відповідності до ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» погодити висновок експертизи щодо стану безпеки магістрального аміакопроводу №20538693.01.13.0527.24., який був підготовлений Державним підприємством «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці» від 10.10.2024 щодо можливості зменшення розміру охоронної зони до 500 метрів ділянки магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа, який перетинає залізнична колія.

Враховуючи, що відповідно до ч.3 ст.46 ГПК України, позивач скористався своїм правом змінити предмет позову, судом розглядаються позовні вимоги викладені в заяві позивача б/н від 24.09.2025 (вхід.№13612/25).

Ухвалою суду від 26.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.10.2025.

У судовому засіданні 27.10.2025 судом оголошено перерву до 12.11.2025.

12.11.2025 судом відкладено розгляд справи на 24.11.2025 у зв`язку з неявкою представника позивача.

У судовому засіданні 24.11.2025 судом оголошено перерву до 04.12.2025.

04.12.2025 судом відкладено розгляд справи на 05.12.2025 у зв`язку з непрацездатністю підсистеми відеоконференцзв`язку.

У судовому засіданні 05.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні 10.12.2025 судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю Компанія «ТЕХАГРО» є замовником та інвестором будівництва терміналу зернових вантажів в морському порту «Південний» на узбережжі Аджалицького лиману поблизу м.Южне в Одеській області, розміщення інфраструктури якого передбачається, у тому числі, на земельних ділянках з кадастровим номером :01:001:0265, площею 0,4268 га та кадастровим номером :01:001:0267, площею 11,8157 га, орендованих у Товариства з обмеженою відповідальністю «АГРОЗЕМКУРС».

Інвестиційний проєкт ТОВ Компанія «ТЕХАГРО», відповідно до Плану розвитку морського порту Південний на коротко- (до 2028 року), середньо- (до 2033 року) та довгострокову (до 2048 року) перспективу, затвердженого наказом ДП «АМПУ» від 19.03.2023 №56/10 та погодженого Мінінфраструктури України 15.04.2024, було включено до середньострокової перспективи виконання. Реалізація проекту передбачає будівництво терміналу харчових вантажів у складі «Причально-технологічного району, будівництво залізничної станції, будівництво комплексу із перевалки зернових культур, днопоглиблювальні роботи з організації операційної акваторії, будівництво гідротехнічної споруди у вигляді пірсу з двома причалами, створення біля 400 нових робочих місць, збільшення потужності вантажопереробки на 5,4 млн.т/рік. Як зазначають позивач та ІІІ особа, під час розробки проектної документації на нове будівництво залізничної станції терміналу харчових вантажів у складі «Причально-технологічного району ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» в Одеському районі Одеської області поблизу смт.Нові Біляри виявлено розміщення на території проектованого об`єкту магістрального аміакопроводу: Тольяті-Одеса Дз355,6х7,92Ру8,3МПа.

Планом колійного розвитку ТОВ Компанія ТЕХАГРО: Колії залізничні, погодженого з Регіональною філією «Одеська залізниця» АТ Укрзалізниця, передбачається розміщення залізничної станції з відповідною інфраструктурою на відстані 503 метри.

Вказані обставини у ході розгляду справи сторонами не заперечувались.

ТОВ «АГРОЗЕМКУРС» є власником земельних ділянок, через які проходить магістральний аміакопровод Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа, а саме: земельних ділянок з кадастровим номером :01:001:0265, площею 0,4268 га, цільове призначення: 12.01 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури залізничного транспорту, яка розташована: Одеська область, Одеський район, смт Нові Білярі; та з кадастровим номером :01:001:0267, площею 11,8157 га, цільове призначення: 12.01 Для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту для будівництва, обслуговування та експлуатації об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури залізничного транспорту, яка розташована: Одеська область, Одеський район, смт Нові Білярі.

10.10.2024 ДП «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці» на замовлення ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» надало висновок експертизи щодо стану безпеки магістрального аміакопроводу №20538693.01.13.0527.24.

З вказаного висновку вбачається можливим зменшення розміру охоронної зони ділянки магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа, який перетинає залізнична колія; розмір охоронної зони від магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа ПК8996-8 - ПК8999+20 (довжина 240 метрів) можливо зменшити на відстань 500 метрів з прокладенням аміакопроводу в сталевому захисному кожусі за способом «труба у трубі».

З метою вирішення питання щодо зміни розміру охоронної зони навколо магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса, ТОВ Компанія «ТЕХАГРО» звернулось до ТОВ «АГРОЗЕМКУРС», як власника земельних ділянок, з листом, в якому просило останнє звернутися до ДП «Укрхімтрансаміак» із заявою про погодження висновку експертизи щодо можливості зменшення на відстань 500 метрів розміру охоронної зони від магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа ПК8996-8 - ПК8999+20 (довжина 240 метрів).

07.05.2025 ТОВ «АГРОЗЕМКУРС» звернулось до ДП «Укрхімтрансаміак» з відповідним листом.

Державним підприємством «Укрхімтрансаміак» експлуатується українська частина аміакопроводу Тольятті-Одеса.

Відповідно до п.1.3 Статуту Державного підприємства «Укрхімтрансаміак», затвердженого наказом Фонду державного майна України №666 від 04.04.2024, Державне підприємство «Укрхімтрансаміак» є правонаступником усіх майнових та немайнових прав і обов`язків Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак», яке було створене на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 22.05.2001 №571 «Про утворення державного підприємства «Укрхімтрансаміак» та відповідно до наказу Державного комітету промислової політики України від 05.06.2001 №233 «Про утворення Українського державного підприємства «Укрхімтрансаміак» на базі майна ліквідованих Українського державного зовнішньоекономічного підприємства «Укрзовнішхімпром», Придніпровського державного управління «Трансаміак», Миколаївського державного підприємства «Трансаміак» для здійснення транспортування аміаку російського та українського походження трубопровідним та іншим транспортом через територію України і проведення розрахунків з підприємствами, що беруть участь у його транзиті.

За приписами п.3.7 Статуту Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» до основних завдань підприємства віднесено, зокрема, підвищення безпеки експлуатації українського відрізку магістрального аміакопроводу.

Листом №128 від 22.05.2025 Миколаївське управління магістрального аміакопроводу ДП «Укрхімтрансаміак» повідомило, що відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» підприємство магістрального трубопровідного транспорту за клопотанням власника будівлі, споруди або земельної ділянки у межах охоронної зони та на підставі експертного висновку спеціалізованої організації щодо стану безпеки й зміни категорії магістрального трубопроводу здійснює лише погодження підготовки рішення уповноваженого органу виконавчої влади про зменшення розміру охоронної зони. При цьому, згідно з вимогами ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» такі дії можуть стосуватися лише забудови, яка існувала в охоронній зоні на момент набрання чинності Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів».

Позивач, вважаючи вказану відмову у наданні погодження безпідставною, звернувся з позовом до суду.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам сторін, суд дійшов наступних висновків.

Організаційні та правові засади встановлення та дотримання правового режиму земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів з метою забезпечення їх безперебійного функціонування, раціонального використання земель у межах встановлених охоронних зон, режиму ведення господарської та іншої діяльності, охорони довкілля та екологічної безпеки, а також безпечної життєдіяльності та захисту населення, господарських об`єктів від впливу можливих аварій (аварійних ситуацій) визначає Закон України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів».

Згідно ст.1 вказаного закону, магістральний трубопровід це технологічний комплекс, що функціонує як єдина система і до якого входить окремий трубопровід з усіма об`єктами і спорудами, зв`язаними з ним єдиним технологічним процесом, або декілька трубопроводів, якими здійснюються транзитні, міждержавні, міжрегіональні поставки продуктів транспортування споживачам, або інші трубопроводи, спроектовані та збудовані згідно з державними будівельними вимогами щодо магістральних трубопроводів.

Охоронна зона об`єктів магістральних трубопроводів це територія, обмежена умовними лініями уздовж наземних, надземних і підземних трубопроводів та їх споруд по обидва боки від крайніх елементів конструкції магістральних трубопроводів та по периметру наземних споруд на визначеній відстані, на якій обмежується провадження господарської та іншої діяльності.

Підприємства магістральних трубопроводів це суб`єкти господарської діяльності, які здійснюють експлуатацію об`єктів магістральних трубопроводів.

Правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів це установлений законодавством особливий режим використання земель власниками та користувачами земельних ділянок, а також підприємствами магістральних трубопроводів, що встановлюється в межах земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів для забезпечення належних умов їх експлуатації, запобігання їх ушкодженню та для зменшення можливого негативного впливу на людей, суміжні землі, природні об`єкти та довкілля в цілому.

Відповідно до приписів ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» власники або користувачі земельної ділянки, органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства магістральних трубопроводів вживають заходів щодо охорони земель та дотримання встановлених обмежень у використанні земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» державний контроль за використанням та охороною земель у межах охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів здійснюється в порядку, встановленому законом.

За змістом ч.7 ст.11 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» передбачено, що для забезпечення безпечної експлуатації об`єктів магістральних аміакопроводів встановлюються охоронні зони таких розмірів:

- вздовж магістральних аміакопроводів з обох боків від їх осі залежно від умовного діаметра: до 300 міліметрів включно - 500 метрів; понад 300 міліметрів - 1000 метрів;

- навколо наземних споруд насосних та роздавальних станцій аміакопроводу (від огорожі) - 200 метрів.

Слід також зазначити, що відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про трубопровідний транспорт» метою законодавства про трубопровідний транспорт є регулювання відносин на всіх етапах створення та функціонування (проектування, будівництво, експлуатація, капітальний ремонт, реконструкція тощо) трубопровідного транспорту, встановлення гарантій безпеки життя та здоров`я населення, забезпечення охорони навколишнього природного середовища і національного багатства України від можливого негативного впливу під час експлуатації об`єктів цього виду транспорту.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про трубопровідний транспорт» контроль у сфері трубопровідного транспорту спрямовується на забезпечення додержання вимог законодавства про трубопровідний транспорт органами державної виконавчої влади, представницькими органами та органами місцевого самоврядування, а також підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності та видів діяльності і громадянами.

Згідно з приписами ч.1 ст.19 Закону України «Про трубопровідний транспорт» охорона об`єктів магістрального трубопровідного транспорту здійснюється спеціальними відомчими підрозділами цих підприємств, порядок роботи яких визначається Правилами охорони магістральних трубопроводів, затвердженими Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.7 Правил охорони магістральних трубопроводів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1747 від 16.11.2002 для забезпечення безпечної експлуатації об`єктів магістрального трубопровідного транспорту, зокрема об`єктів магістральних газопроводів I і II класу, магістральних нафтопроводів, нафтопродуктопроводів, конденсатопроводів, магістрального трубопровідного транспорту, призначеного для транспортування рідкого аміаку та етилену, встановлюються охоронні зони згідно з додатками 1 - 4.

Відповідно до п.11 Правил охорони магістральних трубопроводів (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) на земельних ділянках, розташованих у межах охоронних зон, забороняється: споруджувати житлові, громадські та дачні будинки; розміщувати автозаправні та автогазозаправні станції і склади пально-мастильних матеріалів; будувати гаражі та автостоянки, садові та дачно-садові споруди, автомобільні дороги I - V категорії та залізниці; влаштовувати звалища, виливати розчини кислот, солей та лугів, що спричиняють корозію; розміщувати спортивні майданчики, стадіони, ринки, зупинки громадського транспорту, організовувати заходи, пов`язані з масовим скупченням людей; кидати у річках і водоймах якорі, проходити із закинутими якорями, ланцюгами, лотами, волокушами і тралами; будувати огорожі для відокремлення приватних земельних ділянок, лісових масивів, садів, виноградників тощо; зберігати сіно і солому, розбивати польові стани і табори для худоби, розміщувати пересувні та стаціонарні пасіки; розбирати і руйнувати водопропускні, берегоукріплювальні, земляні та інші споруди, що захищають об`єкти магістрального трубопровідного транспорту від руйнування, а прилеглу територію і навколишню місцевість - від аварійного розливання продукту, який транспортується магістральним трубопроводом; переміщувати та руйнувати знаки закріплення магістральних трубопроводів на місцевості, пошкоджувати або руйнувати лінійну частину цих трубопроводів, засоби електрохімічного захисту від корозії, кранове обладнання, засоби технологічного зв`язку і лінійної телемеханіки, інші складові магістральних трубопроводів; відчиняти люки, хвіртки і двері необслуговуваних підсилюючих пунктів кабельного зв`язку, загорож вузлів лінійної арматури, станцій катодного і дренажного захисту, лінійних і оглядових колодязів та інших лінійних споруд, відкривати і закривати запірну арматуру, вимикати і вмикати засоби зв`язку, енергозабезпечення і телемеханіки магістральних трубопроводів; розводити вогонь і розміщувати відкриті або закриті джерела вогню.

Постановою Кабінету Міністрів України №1330 від 22.10.2025 було внесено зміни до Правил охорони магістральних трубопроводів, зокрема, викладено пункт 11 в такій редакції: « 11. Обмеження господарської та іншої діяльності в охоронних зонах застосовуються відповідно до вимог статті 22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів».

Відповідно до приписів ч.1-3 ст.22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» власники та користувачі земельних ділянок при здійсненні ними господарської та іншої діяльності на землях охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів зобов`язані дотримуватися особливого режиму господарської діяльності та обмежень, які поділяються на загальні обмеження, що діють в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів незалежно від внутрішніх зон безпеки, та особливі обмеження, що встановлюються в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів залежно від категорії зони безпеки.

До загальних обмежень, що діють в охоронних зонах об`єктів магістральних трубопроводів незалежно від внутрішніх зон безпеки, належить заборона: пошкоджувати та розбирати об`єкти магістральних трубопроводів; розбирати та руйнувати водопропускні, берегоукріплювальні, земляні, протиерозійні, протипожежні та інші споруди, що захищають об`єкти магістральних трубопроводів від руйнування, а також прилеглі території від аварійного витікання продукту, що транспортується магістральним трубопроводом; переміщувати, руйнувати та пошкоджувати в будь-який спосіб знаки закріплення магістральних трубопроводів на місцевості, пошкоджувати або руйнувати лінійну частину цих трубопроводів, засоби електрохімічного захисту від корозії, запірну арматуру, засоби технологічного зв`язку і лінійної телемеханіки, інші складові магістральних трубопроводів; кидати у водні об`єкти якорі, проходити із закинутими якорями, ланцюгами, лотами, волокушами і тралами; проникати на об`єкти магістральних трубопроводів, відчиняти люки, хвіртки і двері підсилюючих пунктів кабельного зв`язку, що не обслуговуються, огорож вузлів лінійної арматури, станцій катодного і дренажного захисту, лінійних і оглядових колодязів та інших лінійних споруд, відкривати і закривати запірну арматуру, вимикати і вмикати засоби зв`язку, енергозабезпечення, автоматики і телемеханіки магістральних трубопроводів; перешкоджати проїзду аварійної та спеціальної техніки підприємств магістральних трубопроводів.

Таким чином, положення ст.22 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» не містять заборони ведення будь-якої господарської діяльності в охоронних зонах об`єктів магістральних аміакопроводів, а встановлюють певні обмеження.

Закон України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» також передбачає певний порядок зміни розміру охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів, який визначений у ст.13 вказаного Закону.

Так, ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» передбачає, що в умовах існуючої на момент набрання чинності цим Законом забудови розміри охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів, а також розміри внутрішніх зон безпеки таких охоронних зон можуть зменшуватися з урахуванням фактичного стану безпеки та зміни категорійності відповідної дільниці магістрального трубопроводу.

Відповідно до ч.2 ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», зменшення розмірів охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів, а також розмірів внутрішніх зон безпеки охоронних зон здійснюється уповноваженим органом виконавчої влади за погодженням з підприємством магістрального трубопровідного транспорту за клопотанням власника будівлі або споруди, земельної ділянки, розташованих у межах відповідної охоронної зони, та на підставі експертного висновку, наданого спеціалізованою експертною організацією щодо стану безпеки та зміни категорійності відповідної дільниці магістрального трубопроводу. Клопотання про зменшення зазначених зон може бути подано також підприємством магістральних трубопроводів.

Згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», встановлення нового розміру охоронної зони зазначається в документації із землеустрою.

Зі змісту листа №01/05 від 07.05.2025 спрямованого позивачем на адресу Державного підприємства «Укрхімтрансаміак» та пояснень представника позивача у судових засіданнях, вбачається, що його метою було отримання від ДП «Укрхімтрансаміак» погодження на зменшення на відстань 500 метрів розміру охоронної зони магістрального аміакопроводу Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа ПК8996-8-ПК8999+20 (довжина 240 метрів) у зв`язку з розробкою проектної документації на нове будівництво.

Дослідивши викладені у листі ДП «Укрхімтрансаміак» №128 від 22.05.2025 та у судових засіданнях заперечення, суд вважає недоречними посилання відповідача на те, що ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» розповсюджується лише на забудову, яка існувала в охоронній зоні на момент набрання чинності цим Законом, оскільки конструкція ст.13 не виключає та не обмежує будь-якого власника будівлі, споруди або земельної ділянки, розташованих у межах відповідної охоронної зони, у праві звернутись з клопотанням про зменшення зазначених зон.

Виходячи з положень ч.2 ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» зменшення охоронної зони об`єкта підвищеної небезпеки є можливим за умови дотримання певних умов, однією з яких є наявність відповідного висновку експертизи; погодження такого зменшення відповідачем (з урахуванням усіх обставин та запропонованих технічних рішень), а також винесення на їх підставі відповідного рішення уповноваженим органом виконавчої влади.

Таким чином, наведені норми закону вказують на те, що зменшення охоронної зони об`єктів магістральних трубопроводів з метою нового будівництва, за певних умов, не виключається.

Слід також зазначити, що ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» не визначає чіткого порядку звернення власника земельної ділянки з таким клопотанням, а лише визначає, що зменшення розмірів охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів здійснюється уповноваженим органом виконавчої влади за погодженням з підприємством магістрального трубопровідного транспорту.

Таким чином, звернення позивача за погодженням спочатку до ДП «Укрхімтрансаміак», не можна вважати порушенням порядку звернення.

При прийнятті рішення у справі судом також враховано, що за приписами ст.4-1 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів» вчинення процедурних дій, прийняття процедурних рішень у сфері регулювання цього Закону здійснюється в порядку, встановленому Законом України «Про адміністративну процедуру», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом та статтею 17-2 Земельного кодексу України.

За змістом п.п.1,3,5 ч.1 ст.2 Закону України «Про адміністративну процедуру» адміністративний орган - орган виконавчої влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, їх посадова особа, інший суб`єкт, який відповідно до закону уповноважений здійснювати функції публічної адміністрації.

Адміністративний акт - рішення або юридично значуща дія індивідуального характеру, прийняте (вчинена) адміністративним органом для вирішення конкретної справи та спрямоване (спрямована) на набуття, зміну, припинення чи реалізацію прав та/або обов`язків окремої особи (осіб).

Адміністративна процедура - визначений законом порядок розгляду та вирішення справи.

При цьому, судом взято до уваги, що дискреційними повноваженнями відповідального органу є такі повноваження, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів рішень, передбачених нормативно-правовим актом. Дискреційними повноваженнями є повноваження їх суб`єкта обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

Законодавчі акти окреслюють межі повноважень, зв`язують їх суб`єктів правом. Навіть тоді, коли суб`єкт реалізує дискреційні повноваження, він не повинен виходити за межі свободи, окреслені правом. Закон стоїть на перешкоді свавіллю, суб`єктивізму. Вільний розсуд, через який реалізуються дискреційні повноваження, повинен здійснюватися в легальних межах. Суб`єкт дискреційних повноважень, здійснюючи такі повноваження, зобов`язаний передусім правильно оцінювати ситуацію, наявні факти і застосовувати до встановлених фактів чинні правові норми, не допускаючи при цьому зловживання правом.

Наявність у Державного підприємства «Укрхімтрансаміак», як підприємства магістрального трубопровідного транспорту, повноважень з розгляду звернень суб`єктів господарювання щодо погодження зменшення розмірів охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів, зумовлює появу кореспондуючого обов`язку у останнього щодо здійснення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування усіх обставин справи та ухвалення законного, обґрунтованого та неупередженого рішення.

Оскільки чинним законодавством майже не врегульовано алгоритму, за яким підприємство магістральних трубопроводів ухвалює відповідне рішення, то таке рішення має ґрунтуватись на повному, об`єктивному та всебічному дослідженні обставин викладених заявником та розкривати останньому мотиви його прийняття.

Як вбачається з матеріалів справи, у спірних правовідносинах відповідач у своєму листі №128 від 22.05.2025 категорично заперечив можливість надання будь-якого погодження, пославшись на приписи ч.1 ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів».

Частина 2 ст.4 ГПК України передбачає, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частиною 2 ст.16 ЦК України визначено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів. Водночас, зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Отже, перелік способів захисту, визначений у ч.2 ст.16 ЦК України, не є вичерпним.

У контексті приписів ч.ч.1,2 ст.5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

В Україні основоположним принципом судочинства згідно Конституції України та Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є принцип верховенства права.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004, верховенство права це панування права в суспільстві. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України.

Розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Водночас, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з правовими висновками, викладеними в постанові Верховного Суду від 15.02.2023 у справі №461/3526/22, саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для ухвалення рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

При застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №756/10624/21.

Судом враховано, що позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову. Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У випадках порушення прав, свобод та інтересів особи шляхом неприйняття рішення або відмови у реалізації прав, реальний захист та відновлення порушеного права позивача, у разі, якщо такі дії прямо суперечить Конституції України, закону або спеціально-дозвільним принципам, вимагає не лише визнання протиправними дій (бездіяльності), але й спонукання до виконання компетенційного обов`язку легалізувати своїм рішенням чи дією передбачене право особи.

При цьому, у процесуальному законодавстві діє принцип «jura novit curia» («суд знає закони»), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus). Активна роль суду в цивільному процесі проявляється, зокрема, у самостійній кваліфікації судом правової природи відносин між позивачем та відповідачем, виборі і застосуванні до спірних правовідносин відповідних норм права, повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, при вирішенні спору суд в межах своїх процесуальних функціональних повноважень та в межах позовних вимог встановлює зміст (правову природу, права та обов`язки ін.) правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин, та визначає правову норму, яка підлягає застосуванню до цих правовідносин. Законодавець указує саме на «норму права», що є значно конкретизованим, аніж закон. Більше того, з огляду на положення Господарського процесуального кодексу України така функціональність суду носить імперативний характер. Підсумок такої процесуальної діяльності суду знаходять своє відображення в судовому рішенні, зокрема у його мотивувальній й резолютивній частинах.

Отже, обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу «jura novit curia».

Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.06.2021 у справі №904/5726/19.

Суд погоджується з доводами відповідача щодо відсутності у ДП «Укрхімтрансаміак» обов`язку з погодження експертного висновку. В той же час, зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що позивач у цій справі прагне отримати від підприємства магістрального аміакопроводу погодження на зменшення на відстань 500 метрів розміру охоронної зони магістрального аміакопроводу Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа ПК8996-8-ПК8999+20 (довжина 240 метрів) у зв`язку з розробкою проектної документації на нове будівництво.

За такого, беручи до уваги встановлені при розгляді даної справи порушення відповідачем встановленої процедури при вирішенні відповідного питання, суд, керуючись методом юридичного аналізу, який покладає на суд обов`язок незважаючи на застосовані позивачем словесні формулювання зрозуміти суть його звернення (правова позиція, викладена Верховним Судом у постанові від 18.09.2020 у справі №916/1423/18) вважає, що належним способом захисту прав позивача, який забезпечить відновлення його порушених прав, у даній справі є зобов`язання Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» вчинити, на виконання процедури передбаченої ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», дії з погодження зменшення розміру охоронної зони до 500 метрів ділянки магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа ПК8996-8-ПК8999+20 (довжина 240 метрів), який перетинає залізнична колія, на підставі висновку експертизи щодо стану безпеки магістрального аміакопроводу №20538693.01.13.0527.24., який був підготовлений Державним підприємством «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці» від 10.10.2024.

При цьому, задоволення позовних вимог у відповідній редакції, на переконання суду, не призводить до виходу за межі позовних вимог, оскільки рішення про присудження є результатом розгляду позову, в якому заявник (позивач) просить зобов`язати (присудити) відповідача до вчинення певних дій на користь заявника (позивача). Головною метою такого рішення є захист права шляхом відновлення порушених прав, примусового виконання обов`язків, відновлення правового становища, яке було неправомірно порушено, у тому стані, в якому воно існувало об`єктивно до судового процесу та незалежно від нього.

Вказане mutatis mutandis узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 29.11.2023 у справі №185/9722/21.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст.129 ГПК України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.73, 74, 76-79, 91, 129, 210, 220, 232, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Зобов`язати Державне підприємство «УКРХІМТРАНСАМІАК» в особі Миколаївського управління магістрального аміакопроводу Державного підприємства «УКРХІМТРАНСАМІАК» вчинити, на виконання процедури передбаченої ст.13 Закону України «Про правовий режим земель охоронних зон об`єктів магістральних трубопроводів», дії з погодження зменшення до 500 метрів розміру охоронної зони ділянки магістрального аміакопроводу: Тольятті-Одеса Дз355,6х7,92 РУ8,3 Мпа ПК8996-8-ПК8999+20 (довжина 240 метрів), який перетинає залізнична колія, на підставі висновку експертизи щодо стану безпеки магістрального аміакопроводу №20538693.01.13.0527.24, який був підготовлений Державним підприємством «Карпатський експертно-технічний центр Держпраці» від 10.10.2024.

3. Стягнути з Державного підприємства УКРХІМТРАНСАМІАК в особі Миколаївського управління магістрального аміакопроводу Державного підприємства УКРХІМТРАНСАМІАК на користь Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОЗЕМКУРС 3028,0 грн судового збору.

Рішення суду, у відповідності до ст.241 ГПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч.1 ст.254 ГПК України, учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо господарський суд вирішив питання про їх права та обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.256 ГПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно ст.257 ГПК України, апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне судове рішення складено 23.12.2025.

Суддя М.В.Мавродієва