ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

19 грудня 2025 року м. Черкаси справа № 925/303/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., за участі представників сторін: позивача не з`явилися, відповідача-1 - адвоката Манзар Т.В., відповідача-2 не з`явилися, відповідача-3 не з`явилися, відповідача-4 - не з`явилися, третьої особи - не з`явилися, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси, справу №925/303/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд до Товариства з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради,Черкаської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю Будмайлінг за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство Прозоро. Продажі, про визнання недійсними результатів земельних торгів та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

23.03.2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд (далі- відповідач-1), Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради(далі- відповідач-2), Черкаської міської ради(далі- відповідач-3), Товариства з обмеженою відповідальністю Будмайлінг(далі- відповідач-4), в якому просив:

визнати недійсними результати проведення земельних торгів №LSE001-UA_470 від 24.10.2023;

визнати Товариство з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд (вул. Чигиринський шлях, 15, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, 19604, ідентифікаційний код 43921030) переможцем земельних торгів №LSE001-UA_470;

перевести на Товариство з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд (вул. Чигиринський шлях, 15, с. Червона Слобода, Черкаський район, Черкаська область, 19604, ідентифікаційний код 43921030) права та обов`язки покупця земельної ділянки за адресою: місто Черкаси, в районі вулиці Героїв Дніпра та вулиці Козацької, площею 1,2405 га, кадастровий номер :01:013:0031, вартістю 40001100,00 грн., за договором купівлі-продажу земельної ділянки за результатами проведення земельних торгів, укладеним між Черкаською міською радою і Товариством з обмеженою відповідальністю Будмайлінг, та посвідченим 16.10.2023 р. Фіщук С.О., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 5009;

відшкодувати судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 31.03.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 928/303/25 за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.05.2025 року.

Відповідач-1 в особі представника подав, через систему «Електронний суд»:

10.04.2025 року заяву (вх.№ 5553/25, т.1 а.с. 52) про ознайомлення з матеріалами справи;

14.04.2025 року відзив на позовну заяву (вх.№ 5715/25, т.1 а.с. 56-63), за змістом якого заперечив обґрунтованість позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю, стягнути з позивача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 100000 грн.

Відповідачі-2,3 в особі представників подав, через систему «Електронний суд», 15.04.2025, 16.04.2025 року відзиви на позовну заяву (вх.№ 5875/25, т.1 а.с. 78-86, вх.№ 5965/25, т.1 а.с. 119-124), в яких просили відмовити у задоволенні позову повністю, відповідач-2 у клопотанні за вх. № 6854/25 від 01.05.2025 року просив залучити до участі у справі Акціонерне товариство (далі - АТ) Прозоро. Продажі, у клопотанні за вх. № 9228/25 від 16.06.2025 року просив викликати в судове засідання спеціаліста.

Представник позивача подав, через систему «Електронний суд», 14.05.2025 року пояснення щодо суб`єктного складу спору (вх. № 7584/25, т.1 а.с. 156-157).

Ухвалами суду від 01.05.2025, 17.06.2025 року залучено до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство (далі - АТ) Прозоро. Продажі; підготовче провадження у справі №925/303/25 закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 02.09.2025 року, викликано в судове засідання представника АТ Прозоро.Продажі для надання пояснень (роз`яснень) щодо функціонування електронної торгової системи Prozorro.Продажі.

У зв`язку із припиненням повноважень судді Довганя К.І. згідно п.2.3.43 Положення про автоматизовану систему документообігу суду був призначений автоматичний розподіл цієї справи і відповідно Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.09.2025 справу передано у провадження судді Грачову В.М.

Ухвалами суду від 04.09.2025, 28.10.2025, 13.11.2025, 11.12.2025 року прийнято справу №925/303/25 до провадження судді Грачова В.М., постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі, яке в подальшому відкладено на 13.11.2025 року, в якому закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 19.12.2025 року.

Позивач в особі представника подав, через систему «Електронний суд», 09.12.2025 року заяву (вх. № 18358/25, т.1 а.с. 249-250), в якій просив суд залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Відповідач-1 в особі представника подав, через систему «Електронний суд», 10.12.2025 року заяву (вх.№ 18435/25) про приєднання до матеріалів справи доказів понесених відповідачем-1 витрат за правничу допомогу (т. 2, а.с.1-2).

В судове засідання 19.12.2025 року позивач, відповідачі-2, -3, -4 та третя особа явку своїх представників не забезпечили, позивач подав 17.12.2025 року заяву (вх.№18854/25,т.2 а.с. 32), в якій підтримав заяву про залишення позову без розгляду, просив її задовольнити, розгляд справи провести без його участі; представники відповідачів-2,3 подали 19.12.2025 року заяви (вх.№ 18939/25, № 18959/25) про проведення судового засідання без їх участі, відповідач -4 причини неявки представника не повідомив. Представник третьої особи до початку судового засідання в телефонному режимі повідомив про можливість участі у судовому засіданні з використанням його власних технічних засобів в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, разом з тим, через технічні проблеми, що відбувалися у мережі участь представника не забезпечено.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, суд розглядає справу за відсутності учасника справи або його представника, якщо їх було належним чином повідомлено про судове засідання, у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

В судовому засіданні 19.12.2025 року представник відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд не заперечував проти задоволення заяви позивача про залишення позову без розгляду, просив суд відшкодувати відповідачу-1 понесені ним витрати на правничу допомогу згідно поданих доказів.

Заслухавши представника відповідача-1, дослідивши подану позивачем заяву про залишення позову без розгляду за вх. № 18358/25, заяву відповідача-1 за вх. 18435/25, матеріали справи № 925/303/25 та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до таких висновків.

Основною засадою (принципом) господарського судочинства є, зокрема, диспозитивність (пункт 5 частини третьої статті 2 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом (частина друга статті 13 ГПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 14 ГПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Як вбачається із даної норми, вказане право позивача є абсолютним, тобто, не залежить від мотивів позивача чи волі сторін у справі.

Водночас, положення ст. 226 ГПК України не є диспозитивними та передбачають обов`язок суду залишити позов без розгляду з підстав, вказаних у частині 1 цієї статті.

Нормами п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 226 ГПК України встановлено, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду. Про залишення позову без розгляду постановляється ухвала, в якій вирішуються питання про розподіл між сторонами судових витрат, про повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи, що вказана заява позивача про залишення позову без розгляду відповідає зазначеним нормам чинного законодавства, подана до суду до початку розгляду справи по суті, підписана повноважним представником позивача, не суперечить правам та законним інтересам сторін, суд дійшов висновку про її задоволення.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі залишення заяви або скарги без розгляду (крім випадків, якщо такі заяви або скарги залишені без розгляду у зв`язку з повторним неприбуттям або залишенням позивачем судового засідання без поважних причин та неподання заяви про розгляд справи за його відсутності, або неподання позивачем витребуваних судом матеріалів, або за його заявою (клопотанням).

У зв`язку з тим, що підставою залишення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд без розгляду є заява його представника, та враховуючи положення п. 4 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачений судовий збір судом позивачу не повертається.

Статтею 129 ГПК України регламентовано загальні правила розподілу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, положення якої (статті) є універсальними.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду визначено нормами статті 130 ГПК України. Так, відповідно до частини п`ятої статті 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання розподілу судових витрат: стаття 129 ГПК України (розподіл судових витрат) та стаття 130 ГПК України (розподіл судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду) дає підстави для висновку, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України. Отже, для стягнення компенсації здійснених витрат, пов`язаних з розглядом справи, заявнику необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені.

Тобто, стягнення з позивача компенсації понесених учасником справи витрат, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача. Отже відповідач повинен обґрунтовано заявити про наявність витрат, які виникли у зв`язку із поданням позову до нього і у подальшому закриттям провадження у справі або залишенням його без розгляду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат у разі закриття провадження у справі можливе саме у випадку необґрунтованості дій позивача, та звертала увагу, що сам по собі факт закриття провадження у справі не підтверджує ні відсутність спору позивача з відповідачем, ні відсутність предмету спору, ні свідоме порушення позивачем правил суб`єктної юрисдикції та не свідчить про наявність безумовних підстав для компенсації судових витрат відповідачу (постанова ВП ВС від 18.12.2019 по справі № 640/1029/18-ц (№ в ЄДРСР 87857845), ухвали ВП ВС від 07.04.2020 по справі № 906/961/17 (№ в ЄДРСР 88739875), від 08.07.2020 по справі № 810/3711/18 (№ в ЄДРСР 90458905)).

Тобто стягнення (з позивача) компенсації понесених (відповідачем) витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу у разі закриття провадження у справі, можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача (така правова позиція є сталою і послідовною, та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 25.04.2024 у справі № 903/1079/23, від 20.06.2023 у справі № 925/1372/21, від 11.05.2023 у справі №921/811/21, від 25.04.2023 у справі № 924/341/22, від 10.10.2023 у справі № 907/636/20).

Водночас, ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача. Проте, відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 16.02.2021 у справі № 905/121/19, від 13.05.2021 у справі № 910/16777/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21, від 18.01.2022 у справі № 922/2017/17, очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, ч. 5 ст. 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/ необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин.

Разом з тим, поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожним таким поняттям як "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача" (така правова позиція міститься у постанові КГС ВС від 01.12.2022 у справі № 922/2017/17 (№ в ЄДРСР 107717358)).

Окрім того, поняття "необґрунтовані дії позивача" не є тотожним поняттю "необґрунтований позов", адже законодавець свідомо визначив як підставу для компенсації саме дії позивача, які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору позов. Тобто предметом дослідження в даному випадку не може бути надання оцінки обґрунтованості позовних вимог, яка здійснюється судом при прийнятті рішення по суті спору.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, відповідно до приписів частини п`ятої статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - порушення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується тощо. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, від 09.07.2019 у справі №922/592/17, від 24.03.2021 у справі №922/2157/20, від 21.01.2020 у справі №922/3422/18, від 26.04.2021 у справі №910/12099/17, від 19.04.2021 у справі №924/804/20, від 25.04.2024 у справі № 903/1079/23.

Оскільки наведена норма частини п`ятої статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/ необґрунтованості, то такі слід встановлювати суду у кожній справі окремо, відповідно до встановлених обставин перебігу спірних правовідносин. Така позиція узгоджується із висновками наведеними у додатковій постанові КГС ВС від 26.05.2022 у справі № 905/460/21 (№ в ЄДРСР 104516513).

Реалізація позивачем права на звернення до суду із позовом у будь-якому випадку зачіпає та має вплив на права та інтереси особи, визначеної ним відповідачем. Отримавши звернений до себе позов, відповідач цілком логічно з метою ефективного захисту своїх прав змушений звертатися за професійною правничою допомогою адвоката, яка є оплачуваною працею, і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

В той же час, Велика Палата Верховного Суду у постанові ВП ВС від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 (№ в ЄДРСР 112664881) зазначила, що при компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивача із застосуванням частини п`ятої статті 130 ГПК України має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше).

Таким чином, компенсація витрат позивачем за надану правничу допомогу відповідачу у випадку залишення позову без розгляду здійснюється з дотриманням загальних процесуальних гарантій щодо розподілу судових витрат за наслідком розгляду спору по суті, з дотриманням вимог, передбачених частиною п`ятою статті 126, частиною восьмою статті 129 ГПК України.

Згідно з ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 16 ГПК України, представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно ст. 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом враховано, що 09.04.2025 року між відповідачем-1 - Товариством з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд, як клієнтом, та адвокатом Манзар Тетяною Володимирівною укладено договір про надання правової допомоги № 27 (т.2, а.с.4) п.4.1. якого сторони домовились, що на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованості розміру гонорару

Відповідно до п. 4.2. договору про надання правової допомоги № 27 гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформлюється додатковою угодою до цього Договору.

10.12.2025 року сторонами укладено додатковий договір(т.2, а.с.5), що є додатком №1 до договору про надання правової допомоги №27 від 09.04.2025 року, в якому сторони погодили, що оплата послуг адвоката за надання правничої допомоги: ознайомлення з матеріалами справи, збирання доказів по справі, відзиву, заяв, клопотань та представлення інтересів клієнта в судових засіданнях в Господарському суді Черкаської області у справі № 925/303/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд до Товариства з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради,Черкаської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю Будмайлінг за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство Прозоро. Продажі, про визнання недійсними результатів земельних торгів та зобов`язання вчинити дії за надані юридичні послуги по договору про надання правової допомоги №27 від 09.04.2025 року є фіксованою і складає 100000 грн та сплачується клієнтом до 01.01.2026 року з моменту підписання даного договору.

Того ж дня, 10.12.2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд та адвокатом Манзар Т.В. погоджено та підписано акт прийому наданих послуг №27 до договору про надання правової допомоги №27 від 09.04.2025 (т.2, а.с.3), в якому вказано фактичні послуги, що надані адвокатом клієнту: ознайомлення з матеріалами справи, збирання доказів по справі, відзиву, заяв, клопотань та представлення інтересів клієнта в судових засіданнях в Господарському суді Черкаської області у справі № 925/303/25за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд до Товариства з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради,Черкаської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю Будмайлінг за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство Прозоро. Продажі, про визнання недійсними результатів земельних торгів та зобов`язання вчинити дії на погоджену фіксовану суму гонорару - 100000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд зауважує що 25.03.2025 року позивач звернувшись з даним позовом просив суд визнати недійсними результати проведення земельних торгів №LSE001-UA_470 від 24.10.2023 та визнати саме його переможцем цих земельних торгів, а також перевести на нього права та обов`язки покупця земельної ділянки за адресою: місто Черкаси, в районі вулиці Героїв Дніпра та вулиці Козацької, площею 1,2405 га, кадастровий номер :01:013:0031, вартістю 40001100,00 грн., за договором купівлі-продажу земельної ділянки за результатами проведення земельних торгів, укладеним між Черкаською міською радою і Товариством з обмеженою відповідальністю Будмайлінг, посвідченим 16.10.2023 Фіщук С.О., приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 5009, що стало предметом позову.

З метою ефективного захисту своїх прав у даному спорі відповідач-1 звернувся за професійною правничою допомогою до адвоката Манзар Т.В., уклав з нею 09.04.2025 року договір про надання правової допомоги №27, з урахуванням додаткового договору від 10.12.2025 року (додаток №1 до договору №27 від 09.04.2025 року).

Адвокатом Манзар Т.В., як представником відповідача-1 у справі №925/303/25, після ознайомлення 10.04.2024 року з матеріалами справи № 925/303/25, подано суду 14.04.2025 року відзив на позовну заяву (вх.№ 5715/25, т.1, а.с.56-77), в якому адвокат просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю та стягнути з позивача на користь відповідача-1 суму понесених витрат за правничу допомогу у розмірі 100000 грн, адвокат особисто приймала участь в судових засіданнях, що відбулися: 01.05.2025, 17.06.2025, 28.10.2025, 13.11.2025, 19.12.2025 року.

Представник позивача відповіді на відзив суду не надав, натомість 09.12.2025 року представник позивача подав заяву (вх. № 18358/25, а.с. 115), в якій просив суд залишити позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України, без зазначення підстав її подання, яка судом задоволена.

Залишення позову без розгляду не може нівелювати права відповідача на отримання компенсації понесених ним судових витрат, необхідність чого була породжена реалізацією своїх прав на судовий захист у рамках ініційованого позивачем судового спору. У даному випадку (залишення позову без розгляду з підстави, встановленої пунктом 5 частини першої статті 226 ГПК України) не є необхідними такі ознаки, як недобросовісність, зловживання чи незаконність, оскільки законодавець у такому випадку чітко визначив інший термін - "необґрунтованість", який є відмінним від наведених, а, заявляючи про залишення позову без розгляду із зазначеної підстави, позивач усвідомлює ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням ним таких процесуальних дій, в т.ч. передбачених частиною п`ятою статті 130 названого Кодексу. Подання заяви про залишення позову без розгляду є виключно свідомим волевиявленням позивача, яке відповідач не міг передбачити, і вчинення позивачем цієї дії не нівелює наслідків отримання відповідачем правової допомоги адвоката, яка потребує оплати. При цьому самим фактом звернення до суду із такою заявою позивач визнав передчасність пред`явлення позову до відповідача, а, отже, необґрунтованість вчинення ним відповідної процесуальної дії (вказані висновки наведені в постанові Верховного Суду від 06.02.2023 року у справі № 917/243/22).

Суд висновує, що за результатами спору ініційованого позивачем 25.03.2025 року відповідачем-1 укладено 09.04.2025 року з адвокатом Манзар Т.В. договір про надання правової допомоги, в тому числі додатковий договір від 10.12.2025 року, якими погоджено спосіб захисту відповідача, обумовлено розмір, порядок сплати послуг, та погоджено у акті прийому передачі наданих послуг від 10.12.2025 року фіксована сума в розмірі 100000 грн.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази надання адвокатом Манзар Т.В. Товариству з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд професійної правничої допомоги у даній справі, з урахуванням погоджених розцінок за послуги з надання правничої допомоги є наслідком дій позивача, як ініціатора спору з визначеними ним підставами, предметом спору і колом сторін, що дають суду достатні підстави для покладення витрат відповідача-1 на отримання професійної правничої допомоги адвоката на позивача.

При розгляді заяви відповідача-1 суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19, відповідно до якої розмір винагороди за надання правової допомоги, що визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, якщо інше не зазначене у договорі, а також враховує позицію об`єднаної палати Верховного Суду, викладену у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, відповідно до якої за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

Разом з тим, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 4, 5, 6 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність наданих послуг адвокатом Манзар Т.В. до справи позивач не надав. Дослідивши додані до відзиву і заяви про компенсацію судових витрат доказів, суд недотримання відповідачем (його представником) вимог частини третьої статті 126 ГПК України також не встановив.

Поряд з цим, аналіз наведених норм частини четвертої статті 126 ГПК України, а також частини п`ятої статті 129 цього Кодексу дає суду підстави для висновку, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмету спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом також враховано, що у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 75-79 Господарського процесуального кодексу України.

Разом з цим, за наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених відповідачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною четвертою статті 126 та частиною п`ятою статті 129 ГПК України, та враховуючи обсяг виконаних адвокатом Манзар Т.В. робіт, послуг, предмет позову, суд доходить висновку про наявність підстав для не покладення на позивача усіх витрат на професійну правничу допомогу відповідача-1.

Підставою для цього суд вважає непропорційність розміру цих витрат до предмета спору, відсутності заперечень позивача та залишення позову без розгляду, а відтак і їх необґрунтованість, не співмірність і нерозумність.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд судових витрат Товариства з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд на професійну правничу допомогу у справі № 925/303/25 частково у розмірі 10000 грн..

Керуючись 16, 123, 124, 126, 129 ч. 8, 130 ч.ч.5, 6, 221, ст. 226 п. 5 ч. 1, 234, 255, 256 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд про залишення позову без розгляду за вх. №18358/25 від 09.12.2025 року - задовольнити.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд до Товариства з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд, Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради,Черкаської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю Будмайлінг за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Акціонерне товариство Прозоро. Продажі, про визнання недійсними результатів земельних торгів та зобов`язання вчинити дії залишити без розгляду.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Лідерпостачбуд, ідентифікаційний код юридичної особи 43921030; місцезнаходження: 19604, Черкаська область, Черкаський район, с.Червона Слобода, вул.Чигиринський шлях, 15 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд, ідентифікаційний код юридичної особи 44497819; місцезнаходження: 18010, м.Черкаси, вул.Гоголя, 320, оф.1003 10000 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Центр аукціонів ЮА Ленд про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 90000 грн - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку визначеному ГПК України з 19.12.2025 року та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено 23.12.2025 року.

Суддя Грачов В.М.