ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025м. ДніпроСправа № 904/2048/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Рудь І.А., за участю секретаря судового засідання Цибульської К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Енерджі Груп", м. Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ Комплекс", м. Дніпро

про стягнення заборгованості у сумі 129 122 грн 64 коп.

Представники:

від позивача : Арустамян А.Е., довіреність, самопредставництво;

від відповідача: Смірнов А.А., свідоцтво, адвокат; Євглевський Ю.В., директор.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Лідер Енерджі Груп" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ Комплекс" заборгованість в сумі 129 122 грн 64 коп., з яких : 95 886 грн 30 коп. - основний борг, 21 690 грн 42 коп. - пеня, 2 376 грн 05 коп. - 3% річних, 9 169 грн 87 коп. - інфляційні втрати, відповідно до умов договору на виконання робіт № 000219-02/24 від 20.02.2024.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за спірним договором в частині своєчасної оплати за виконані роботи.

Ухвалою суду від 05.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними в матеріалах справи документами.

16.05.2025 від позивача до суду надійшла заява, в якій останній просить суд відмовити відповідачу у задоволенні клопотання про продовження строку для надання відзиву.

21.05.2025 від відповідача до суду надійшов відзив на позов, в якому останній просить суд поновити строк подання відзиву на позов, а також просить перейти до здійснення розгляду справи в порядку загального провадження.

У відзиві на позов відповідач заперечує обставину реального виконання робіт в повному обсязі згідно укладеного Договору від 20.02.2024 року № 000219-02/24.

Також, останній вважає, що у нього не виник обов`язок щодо оплати згідно договору від 20.02.2024 року № 000219-02/24, оскільки попередня оплата була оплачена відповідачем 26.02.2024 року, таким чином роботи, з урахуванням пункту 3.1 договору, повинні були бути виконати до 22.04.2024 року.

Разом із тим, через деякий час після отримання попередньої оплати ТОВ "Лідер Енерджі Груп" в односторонньому порядку припинило виконання робіт, контактні особи Товариства ігнорували дзвінки, було видалено листування із месенджерів.

У зв`язку із зазначеним, ТОВ "СТ Комплекс" було прийнято та реалізоване рішення щодо завершення робіт власними силами та відновлення виконавчої документації.

Лише в травні 2025 року, тобто після спливу понад 12 місяців, ТОВ "СТ Комплекс" зі змісту додатків до поданої позовної заяви дізналось, що ТОВ "Лідер Енерджі Груп" стверджує про виконання робіт, та про те, що воно зверталось із повідомленням про готовність передати результати робіт ТОВ "Лідер Енерджі Груп" шляхом направлення актів наданих послуг поштовими відправленнями 06.03.2025 року (чомусь акт від 20.06.2024 року) та 07.04.2025 року, жодне з яких не було вручено ТОВ "СТ Комплекс".

Відповідач наголошує на тому, що від прийняття робіт та підписання акту виконаних робіт він не відмовлявся та не ухилявся, але зазначив про необхідність підтвердження реальності виконання робіт та їх документального підтвердження.

Крім того, відповідач вказує на те, що надані до справи акти наданих послуг не містять зміст та обсяг господарської операції, що свідчить про невідповідність актів вимогами Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Таким чином, надані акти наданих послуг є такими, що не дозволяють встановити обставини, які входять у предмет доказування (виконання робіт у заявленому обсязі), що є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду від 03.12.2019 року у справі №909/574/18).

Відповідач звертає увагу суду на те, що позивач в своїй позовній заяві стверджує про те, що послуги були прийняті згідно одностороннього акту наданих послуг від 04.04.2025 року.

З урахуванням вказаної обставини, обов`язок оплатити послуги у відповідача мав виникнути з 07.04.2025 року по 11.04.2025 року, та нарахування пені, інфляційних та З % річних мало здійснюватися з 12.04.2025 року по 25.04.2025 року.

Разом із тим, позивач здійснює нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних за період з 28.06.2024 року по 25.04.2025 року, обчислюючи строк оплати саме з дати оформлення первісного акту від 20.06.2024 року № 12, що суперечить обставинам, на які посилається сам позивач в позовній заяві. А саме, що внаслідок ухилення (як вважає позивач) відповідача від підписання актів наданих послуг, послуги були прийняті на підставі одностороннього акту наданих послуг від 04.04.2025 року

Виходячи зі змісту позову, розмір пені складає 81,44 грн, інфляційних втрат 0,00 грн та 3 % річних складає 7,88 грн.

Також, відповідачем зазначено попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, який складає 20 000 грн 00 коп.

29.05.2025 від позивача до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про продовження строку на подачу відповіді на відзив.

02.06.2025 від позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та клопотання про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.

26.06.2025 року позивачем надано клопотання про витребування доказів, а саме: інформації від ТОВ "Барська швейна фабрика" м. Вінниця, у СО "Жмеринські ЕМ" АТ "Вінницяоблерго" м. Жмеринка, Барські дільниці СО "Жмеринські ЕМ" АТ "Вінницяобелнерго". Клопотання обґрунтовує тим, що на адвокатський запит інформація від вказаних підприємств не надійшла позивачу у встановлений законом строк.

Ухвалою суду від 26.06.2025 суд дійшов висновку про розгляд справи за правилами загального позовного провадження; справу призначено до розгляду у підготовчому засіданні на 22.07.2025.

21.07.2025 від позивача до суду надійшло клопотання про долучення доказів та заперечення проти наданих відповідачем документів.

Крім того, позивач повторно надав клопотання до суду про витребування доказів, яке попередньо надіслав до суду 26.06.2025 року.

У підготовче засідання 22.07.2025 представник позивача не з`явився.

Представник відповідача у підготовчому засіданні заявив про необхідність надання правової позиції відповідача на заявлене позивачем клопотання про витребування доказів.

Представник відповідача не заперечував щодо застосування судом розумних строків при розгляді даної справи.

Ухвалою суду від 22.07.2025 застосовано розумні строки при розгляді даної справи: підготовче засідання відкладено на 21.08.2025.

21.08.2025 у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 16.09.2025.

20.08.2025 від відповідача до суду надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів.

21.08.2025 від позивача до суду надійшла заява про долучення доказів до матеріалів справи.

14.09.2025 від відповідача надійшли до суду заперечення щодо клопотання про залучення доказів.

15.09.2025 позивачем до суду подано відповідь на позовну заяву, в якій останній з доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов не погоджується, з огляду на таке.

Позивач звертає увагу суду, що відповідачем не надано ані «відновленої виконавчої документації», ані доказів на підтвердження «завершення робіт власними силами».

Разом з цим, на думку позивача, підтвердженням виконання робіт саме позивачем є :

1) показання свідка ОСОБА_1 ;

2) позивач здійснював придбання матеріалів для виконання робіт, зазначених в погодженому Робочому проекті, на підтвердження чого були наданні первинні документи;

3) сам факт укладення договору № БА-512000 від 29.04.2024 між ТОВ «АТБ-Маркет» та АТ «Вінницяобленерго» свідчить про повне виконання будівельно-монтажних робіт по приєднанню до електричних мереж ТОВ «Барська швейна фабрика»;

4) виконання робіт силами позивача доводиться показаннями свідка ОСОБА_2 та документами, доданими до заперечень позивача від 21.08.2025.

Позивач зазначає, що дійсно, при оформленні первинного документу акту наданих послуг від 20.06.2024р. № 12 позивачем була допущена формальна помилка в частині найменування акту.

Водночас, при оцінці зазначеного акту слід застосувати принцип превалювання сутності над формою, встановлений ст. 4 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Зміст господарської операції, зазначеної в Акті № 12 від 20.06.2024, визначений наступним чином «Будівельно - монтажні роботи, відповідно до розробленого проекту: «Електропостачання нежитлового приміщення за адресою: Барський район, м. Бар, вул. Сфорци Бони, буд. 8, прим. 1», тобто містить відсилкову норму до самого робочого проекту, в якому зазначений повний перелік робіт та матеріалів.

В свою чергу, погоджений Робочий проект разом із листом АТ «Вінницяобленерго» № 97.46-1728 від 05.02.2024р. (про погодження робочого проекту) надсилався визначеній директором відповідача Юрієм Євглевським контактній особі Шемовневу Єгору Геннадійовичу.

Таким чином, у розпорядженні відповідача був Робочий проект, щодо якого жодних зауважень не надходило.

Щодо листування за адресою 49040, м. Дніпро, вул. Панікахи, 2, із зазначенням неактуального стаціонарного номеру телефону, то позивач зазначає про те, що дана інформація отримана позивачем із Єдиного держаного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців а громадських формувань.

Отже, в силу приписів ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань», дана інформація вважається достовірною.

16.09.2025 від відповідача до суду подано клопотання про долучення додаткових доказів.

16.09.2025 у підготовчому засіданні було оголошено перерву до 09.10.2025, крім того протокольною ухвалою судом відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

09.10.2025 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення по справі, в яких останній окрім іншого, вказує на те, що лише в червні 2025 року до судової справи було залучено акти КБ2-В та кошторисну документацію, але надіслані окрім як через електронний кабінет вказані документи не було. При цьому ТОВ "СТ Комплекс" надало на них свої зауваження.

Наданий в червні 2025 року акт КБ-2В та кошторисна документація за червень 2024 року на суму 258410,92 грн., що є меншим аніж суму вказана в договорі та в акті наданих послуг від 20.06.2024 року № 12 на суму 61210,08 грн.

Як зазначає позивач, роботи ним виконувались згідно робочого проекту розробленого на замовленням ТОВ «АТБ-Маркет», результатом вказаних робіт є укладання договору про надання послуг з розподілу електричної енергії також з ТОВ «АТБ-Маркет».

В свою чергу, відповідач звертає увагу на те, що ТОВ "СТ Комплекс" не узгоджувало та не замовляло ті роботи які були виконані ТОВ "Лідер Енерджі Груп". Акти приймання-передачі електромонтажних робіт, договір на електромонтажні роботи між: ТОВ «АТБ-Маркет» та ТОВ "СТ Комплекс" не складались.

Ті роботи, які були зазначені в акті КБ-2В, наданому позивачем, не передбачені проектом тим, що був розроблений.

Так, зокрема, згідно довідки кошторису ТОВ "СТ Комплекс" взагалі не передбачені проектом наступні види робіт, що може бути визначене навіть за відсутності експертного висновку (окрім завищення вартості матеріалів, неправильного застосування формул тощо).

Є основні роботи, згідно проекту, а є додаткові роботи не передбачені проектом. Як основні роботи, так і додаткові роботи на суму 107323,61 грн. не погоджувались ТОВ "СТ Комплекс".

Акт приймання-передачі документації, який має бути переданий згідно договору, так і саму виконавчу, кошторисну документацію, передано відповідачу так і не було.

Відповідач вважає, що роботи, які наявні в акті виконаних робіт, відсутні в проекті, який наданий позивачем, що підтверджується довідкою кошторису.

Ухвалою господарського суду від 09.10.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 30.10.2025.

30.10.2025 позивачем до суду подано вступне слово.

У судовому засіданні, що відбулося 30.10.2025 оголошувалася перерва до 20.11.2025.

20.11.2025 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні, що відбулося 20.11.2025 оголошувалася перерва до 26.11.2025.

25.11.2025 від позивача до суду надійшли додаткові пояснення.

У судовому засіданні, що відбулося 26.11.2025 оголошувалася перерва до 16.12.2025.

12.12.2025 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення.

15.12.2025 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення.

16.12.2025 від позивача до суду надійшли заперечення на додаткові пояснення відповідача.

У судовому засіданні 16.12.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив на позов, просив їх задовольнити; представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях.

В порядку ст. 240 ГПК України у судовому засіданні оголошено скорочене рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, обставинами, які входять до предмету доказування у даній справі є обставини щодо порушення відповідачем договору про виконання робіт/надання послуг 3012-А від 30.12.2022 в частині повної та своєчасної оплати вартості наданих послуг, правомірність нарахування пені.

20.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лідер Енерджі Груп" (далі - Підрядник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СТ Комплекс" (далі Замовник, відповідач) укладено договір виконання робіт № 000219-02/24, відповідно до п. 1.1 якого, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Підрядник зобов`язується за завданням Замовника на умовах цього Договору виконати роботи, передбачені п. 2.1. цього Договору, а Замо вник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи.

За цим Договором Підрядник зобов`язується виконати наступні роботи: - Будівельно - монтажні роботи, відповідно до розробленого проекту: «Електропостачання нежитлового приміщення за адресою: Барський район, м. Бар, вул. Сфорци Бони, буд.8, прим.1» (надалі - роботи) (п. 2.1 договору).

Якість робіт, виконаних Підрядником, має відповідати вимогам, що зазвичай ставляться до ро біт такого характеру на момент підписання Акту виконаних робіт з Замовником (п. 2.3 договору).

Підрядник зобов`язується виконати роботи у наступні строки до 40 (сорок) робочих днів з дати отримання оплати відповідно до п. 5.2.1. цього Договору (п. 3.1 договору).

Відповідно до п. 5.1 договору загальна ціна виконання робіт за цим договором складає 319 621 грн 00 коп., в тому числі ПДВ 20%.

Попередня оплата здійснюється протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту укладання (підписання та скріплення печатками сторін) цього договору, Замовник здійснює Підряднику оплату у розмірі 70% від вартості робіт (п.п. 5.2.1 п. 5.1 договору).

Протягом п`яти робочих днів з моменту підписання акт приймання-передачі виконаних робіт та акт здачі-приймання документації, (підписання та скріплення печатками сторін), Замовник здійснює остаточний розрахунок за виконані за цим договором роботи Підряднику у розмірі 30 % вартості робіт (п.п. 5.2.2 п. 5.1 договору).

Здача робіт Підрядником та приймання їх результатів Замовником оформлюється Актом вико наних робіт, який підписується повноважними представниками Сторін (п. 5.3 договору).

Замовник зобов`язується протягом 3 трьох робочих днів з дня отримання Акту виконаних робіт розглянути і, при відсутності зауважень, підписати Акт виконаних робіт і у той же строк напра вити його Підряднику (п. 5.3 договору).

У разі незгоди Замовника зі змістом Акту виконаних робіт він має право протягом 3 (трьох) робочих днів з дати його отримання направити Підряднику письмову мотивовану відмову від прий мання наданих послуг (п. 5.4 договору).

У разі ухилення Замовника від підписання Акту виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту отримання цього Акту, Підрядник має право скласти односторонній Акт виконаних робіт, який він направляє Замовнику за юридичною адресою цінним листом з описом вкладення. В такому випадку послуги, зазначені в Акті, вважаються наданими Підрядником і прийнятими За мовником належним чином і підлягають оплаті відповідно до умов Договору (п. 5.5 договору).

Підписання Акту виконаних робіт представником Замовника є підтвердженням відсутності пре тензій до Підрядника з його боку (п. 5.6 договору).

Замовник, окрім іншого, зобов`язаний прийняти роботу, виконану відповідно до цього Договору, оглянути її і в разі виявлення до пущених у роботі відступів від умов Договору або інших недоліків негайно заявити про них Підря днику (п.п. 6.3.1 п. 6.3 договору).

Цей Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін (п. 10.1 договору).

Строк дії цього Договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 10.1 цього Договору та закінчується в момент виконання всіх зобов`язань Сторонами. Закінчення строку дії цього Договору не звільняє будь-яку із Сторін від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору (п. 10.2 договору).

Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, зміни у цей Договір можуть бути внесені тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Договору (п. 10.3 договору).

Зміни у цей Договір набирають чинності з моменту належного оформлення Сторонами відпо відної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у цьому Договорі. Якщо інше прямо не передбачено цим Договором або чинним в Україні законодавством, цей Договір може бути розірваний тільки за домовленістю Сторін, яка оформлюється додатковою угодою до цього Дого вору (п. 10.4 договору).

Цей Договір вважається розірваним з моменту належного оформлення Сторонами відповідної додаткової угоди до цього Договору, якщо інше не встановлено у самій додатковій угоді, цьому Договорі або у чинному в Україні законодавстві (п. 10.5 договору).

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, на виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "СТ Комплекс" 26.02.2024 було перерахована на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Енерджі Груп" попередню оплату у сумі 223 734 грн 70 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 8745 від 26.02.2024 (а.с. 8 том 1).

В подальшому, позивачем були виконані будівельно-монтажні роботи, відповідно до розробленого проекту: «Електропостачання нежитлового приміщення за адресою: Барський район, м. Бар, вул. Сфорци Бони, буд. 8, прим. 1, на загальну суму 319 621 грн 00 коп., разом з ПДВ у сумі 53 270 грн 17 коп.

З метою підписання акту надання послуг, відповідно до якого були виконані зазначені робити, а також для здійснення остаточного розрахунку на суму 95 886 грн 30 коп., позивачем на офіційну адресу відповідача (49000, м. Дніпро, вул. Панікахи, 2) 06.03.2025 було надіслано: лист №721 про заборгованість; договір на виконання робіт за № 000219-02/24 від 20.02.2024; акт надання послуг № 12 від 20.06.2024, платіжна інструкція № 874 від 26.02.2024 та рахунок на оплату № 13 від 06.03.2024, що підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення від 06.03.2025, накладною № 418 (а.с. 14 том 1).

Зазначене повідомлення, згідно інформації з сайту ПАТ "Укрпошта", за трек-номером 418 не отримане адресатом 25.03.2025 (а.с. 15 том 1).

В свою чергу, відповідач акт надання послуг № 12 від 20.06.2024 не підписав, мотивовану відмову від прий мання наданих послуг, підряднику не надіслав.

На підставі чого, керуючись п. 5.5 договору, позивачем було складено односторонній акт від 04.04.2025 та направлено на адресу відповідача разом з листом від 04.04.2025 № 730, та рахунком на оплату № 13 від 06.03.2025, що підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення від 07.04.2025, накладною № 350 (а.с. 16-18 том 1).

Зазначене повідомлення, згідно інформації з сайту ПАТ "Укрпошта", за трек-номером 350 не отримане адресатом 25.04.2025 з причин (за закінченням встановленого терміну зберігання) (а.с. 15 том 1).

Відповідач свою незгоду зі змістом Акту виконаних робіт разом з письмовою мотивованою відмовою від прий мання наданих послуг на адресу позивача не направив, заборгованість у сумі 95 886 грн 30 коп. не сплатив.

Вказані обставини і стали причиною виникнення даного спору.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (статті 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Укладений між сторонами Договір є договором підряду, а тому між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 61 Цивільного кодексу України.

Вказаний вище договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі ст.ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Так, господарським судом було встановлено, що з метою підписання акту надання послуг, відповідно до якого були виконані робити за спірним договором, а також для здійснення остаточного розрахунку на суму 95 886 грн 30 коп., позивачем на офіційну адресу відповідача (49000, м. Дніпро, вул. Панікахи, 2) 06.03.2025 було надіслано акт надання послуг № 12 від 20.06.2024 та рахунок на оплату № 13 від 06.03.2024, що підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення від 06.03.2025, накладною № 418 (а.с. 14 том 1).

Зазначене повідомлення, згідно інформації з сайту ПАТ "Укрпошта", за трек-номером 418 не отримане адресатом 25.03.20252025 з причин (за закінченням встановленого терміну зберігання) (а.с. 15 том 1).

В свою чергу, відповідач акт надання послуг № 12 від 20.06.2024 не підписав, письмову мотивовану відмову від прий мання наданих послуг на адресу підрядника не направив.

На підставі чого, керуючись п. 5.5 договору, позивачем було складено односторонній акт від 04.04.2025 та направлено на адресу відповідача разом з листом від 04.04.2025 № 730 та рахунком на оплату № 13 від 06.03.2025, що підтверджується долученими до матеріалів справи описом вкладення від 07.04.2025, накладною № 350 (а.с. 16-18 том 1).

Зазначене повідомлення, згідно інформації з сайту ПАТ "Укрпошта", за трек-номером 350 не отримане адресатом 25.04.2025 з причин (за закінченням встановленого терміну зберігання) (а.с. 15 том 1).

Відповідач свою незгоду зі змістом Акту виконаних робіт разом з письмовою мотивованою відмовою від прий мання наданих послуг на адресу позивача не направив.

З огляду на викладене, господарський суд дійшов висновку, що позивачем відповідно до умов договору були здійснені всі відповідні дії з метою підписання акту виконаних робіт.

В свою чергу, не отримання відповідачем поштових відправлень № 418, № 350 у відділені ПАТ "Укрпошта", є безпосереднім правом відповідача, проте не є достатньою підставою вважати, що відповідач відмовився від прий мання наданих послуг, оскільки вмотивованої відмови від підписання спірних актів, останній на адресу позивача, як це передбачено умовами спірного договору, не надсилав.

Таким чином, акт наданих послуг на суму 319 621 грн 00 коп., є такими, що підтверджує факт виконання позивачем зафіксованих у ньому робіт, і з огляду на положення ч. 4 ст. 882 Цивільного кодексу України ці роботи вважаються прийнятими відповідачем.

На виконання умов договору Товариством з обмеженою відповідальністю "СТ Комплекс" 26.02.2024 було перерахована на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Енерджі Груп" попередню оплату у сумі 223 734 грн 70 коп., що підтверджується платіжною інструкцією № 8745 від 26.02.2024 (а.с. 8 том 1).

Отже, неоплаченою залишається сума 95 886 грн 30 коп.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ч. 1 ст. 854 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підпунктом 5.2.2 пункту 5.2 договору сторони визначили, що протягом п`яти робочих днів з моменту підписання акт приймання-передачі виконаних робіт та акт здачі-приймання документації, (підписання та скріплення печатками сторін), Замовник здійснює остаточний розрахунок за виконані за цим договором роботи підряднику у розмірі 30 % вартості робіт.

В свою чергу, у разі ухилення Замовника від підписання Акту виконаних робіт протягом 5 робочих днів з моменту отримання цього Акту, Підрядник має право скласти односторонній Акт виконаних робіт, який він направляє Замовнику за юридичною адресою цінним листом з описом вкладення. В такому випадку послуги, зазначені в Акті, вважаються наданими Підрядником і прийнятими За мовником належним чином і підлягають оплаті відповідно до умов Договору (п. 5.5 договору).

Позивачем вказаний акт був надісланий листом з описом вкладення 07.04.2025, вказаний акт був повернутий відправнику за закінченням терміну зберігання -25.04.2025.

Таким чином, з урахуванням умов договору останнім днем виконання зобов`язання з оплати виконаних робіт є 02.05.2025.

Отже, першим днем порушення відповідачем умов договору в частині оплати остаточної суми за виконані роботи у розмірі 95 886 грн 30 коп. є 03.05.2025.

За змістом частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України далі - ГПК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема змагальність сторін (пункт 4 частини 3 статті 2 ГПК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статей 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У пунктах 8.15 - 8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено таке:

"8.15. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

8.16. Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

8.17. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

8.18. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

8.19. 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до ГПК України та змінено назву статті 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

8.20. Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатність доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

8.21. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.22. Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.».

Враховуючи наведені сторонами докази та встановлені на їх підставі обставини даної справи у їх сукупності, суд дійшов висновку, що подані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог докази є більш вірогідними, ніж докази, подані відповідачем на їх спростування.

В свою чергу, господарський суд зазначає про те, що відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт виконання позивачем робіт на загальну суму 319 621 грн 00 коп.

Так, під час розгляду даної справи суду не надано доказів оплати виконаних позивачем робіт на загальну суму 95 886 грн 30 коп., у зв`язку з чим суд вважає вимогу позивача про стягнення суми основного боргу обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Крім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення пені у розмірі 21 690 грн 43 коп. за період з 28.06.2024 по 25.04.2025, 3% річних у розмірі 2 376 грн 05 коп. за період з 26.06.204 по 25.04.2025 та інфляційні втрати у розмірі 9 169 грн 87 коп. за період з липня 2024 по лютий 2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Згідно з ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Як визначено ч.ч. 2, 3 вказаної норми штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до п. 7.6. договору у випадку порушення строків перерахування коштів за виконані роботи Замовник сплачує Пі дряднику пеню в розмірі 0,1% від суми несвоєчасно сплачених коштів за кожний день прострочення, але не більше подвійної ставки НБУ від суми несвоєчасно сплачених коштів.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені, 3% річних та інфляційних втрат, суд зазначає, що вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, оскільки позивачем для нарахування пені, 3% та інфляційних втрат взято період за який відповідачем ще не було порушено умов договору в частині здійснення остаточних розрахунків.

При цьому суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, пункт 29).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

Отже, з огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат вирішення спору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 185, 233, 236-238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СТ Комплекс" (49000, м. Дніпро, вул. Панікахи, 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Лідер Енерджі Груп" (21050, м. Вінниця, вул. Магістратська, буд. 7, оф. 1, ) суму основного боргу в розмірі 95 886 грн 30 коп. та судовий збір у розмірі 1 798 грн 87 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 24.12.2025

Суддя І.А. Рудь