ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 року м.Дніпро Справа № 904/2345/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),

суддів: Кощеєв І.М., Верхогляд Т.В.

при секретарі судового засідання Карпенко А.С.

Представники сторін:

від скаржника: Ванжа Олена Іванівна (в залі суду) - від Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України - довіреність № 8332/20.5/22-25 від 21.01.2025р.

від відповідача: БАЛДИНЮК МАКСИМ ЮРІЙОВИЧ (поза межами приміщення суду) - від ТОВ "ДОНЕЦЬКІ ЕНЕРГЕТИЧНІ ПОСЛУГИ" - адвокат, довіреність ДЕП№ 2 від 28.08.2025р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2025 у справі №904/2345/24 (суддя Загинайко Т.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 4Д; ідентифікаційний код 42086719)

про стягнення 202 703 396 грн. 69 коп.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" у скарзі на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця (вх.№14640/25 від 07.04.2025) просить:

- прийняти до розгляду Скаргу на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича та задовольнити її;

- визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича щодо відкриття виконавчих проваджень 77664426 від 01.04.2025 та 77664500 від 01.04.2025 року, неправомірними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження 77664426 від 01.04.2025, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження 77664500 від 01.04.2025, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем;

- скасувати постанову про арешт коштів №77664426 від 01.04.2025, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право скаржника) на вільне розпорядження грошовими коштами;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича повернути на рахунок ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" передчасно стягнуті кошти в сумі 6 502 460 грн. 96 коп;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича повідомити Господарський суд Дніпропетровської області і ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2025 у справі №904/2345/24:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (вх.№14640/25 від 07.04.2025) на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця - задоволено.

Визнано дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича щодо відкриття виконавчих проваджень №77664426 від 01.04.2025 та №77664500 від 01.04.2025 року, неправомірними.

Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №77664426 від 01.04.2025 року, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем.

Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №77664500 від 01.04.2025 року, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем.

Скасовано постанову про арешт коштів №77664426 від 01.04.2025 року, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем.

Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право скаржника) на вільне розпорядження грошовими коштами.

Зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича повернути на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" передчасно стягнуті кошти в сумі 6 502 460 (шість мільйонів п`ятсот дві тисячі чотириста шістдесят) грн. 96 коп.

Зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича повідомити Господарський суд Дніпропетровської області і Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, місцевий господарський суд виходив з того, що за змістом положень Закону України "Про виконавче провадження" виконавці при здійсненні виконавчого провадження наділені широким колом повноважень та зобов`язані неухильно дотримуватись прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025, яка набрала законної сили того ж дня, було задоволено частково заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (вх.№5331/25 від 05.02.2025) про розстрочення виконання судового рішення та розстрочено виконання постанови Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2025 у справі №904/2345/24 за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49001, м. Дніпро, вул. Січових Стрільців, буд. 4Д; ідентифікаційний код 42086719) про стягнення 202 703 396 грн. 69 коп. строком на 10 (десять) місяців по 11 571 787 грн. 12 коп. щомісячно і перший платіж за виконавчим документом мав бути здійснений боржником лише 30.04.2025

Ррозстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18.

В порушення вимог пункту 6 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 ,норм Закону України "Про виконавче провадження", а також без урахування факту надання судом розстрочення виконання судового рішення, за яким перший платіж за виконавчим документом має бути внесено боржником лише 30.04.2025 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенком Владиславом Андрійовичем 01.04.2025 винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, якими відкрито виконавчі провадження:

Як вбачається, на час винесення спірних постанов про відкриття виконавчого провадження (ВП №77664426, №77664500) та про арешт коштів боржника в Єдиному державному реєстрі судових рішень в загальному доступі було розміщено ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2025 про прийняття заяви про розстрочення виконання судового рішення, якою прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (вх.№5331/25 від 05.02.2025) про розстрочення виконання судового рішення від 16.09.2024 та призначено її розгляд в засіданні на 01.04.2025 о 16:30 год. Отже, державний виконавець мав змогу перевірити інформацію, що знаходиться в загальному доступі та бути обізнаним про те, що на 01.04.2025 судом призначено розгляд заяви боржника про розстрочення виконання судового рішення у справі №904/2345/24.

Відповідно до частини 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Боржником на виконання вимог частини 4 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження" було надано Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України заяву, якою повідомлено про надання судом розстрочення виконання судового рішення у справі №904/2345/24 з наданням вступної та резолютивної частини ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025, а також доказів часткової сплати суми основного боргу.

Так, у заяві боржником, зокрема, повідомлено Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про часткове виконання в добровільному порядку наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 18.03.2025 у справі №904/2345/24 на суму 87 058 044 грн. 15 коп., та надано копії відповідних платіжних інструкцій, які також були надані суду та враховані останні при вирішенні питання про розстрочення виконання судового рішення, а саме:

- від 31.01.2025 №3832617 на суму 10 704 000 грн. 00 коп.;

- від 31.01.2025 №3832618 на суму 13 530 015 грн. 87 коп.;

- від 28.02.2025 №3870082 на суму 11 824 028 грн. 28 коп.;

- від 28.02.2025 №38700 84 на суму 15 000 000 грн. 00 коп.;

- від 13.03.2025 №3895034 на суму 8 371 936 грн. 71 коп.;

- від 13.03.2025 №3895035 на суму 11 628 063 грн. 29 коп.;

- від 21.03.2025 №3910694 на суму 6 000 000 грн. 00 коп.;

- від 31.03.2025 №3925742 на суму 5 000 000 грн. 00 коп.;

- від 31.03.2025 №3925743 на суму 5 000 000 грн. 00 коп.. Крім того, вказана заява містить вимоги про скасування спірних постанов.

Вказану заяву була прийнято Міністерством юстиції України 02.04.2025, про що свідчить штамп на Реєстрі поданої до Міністерства юстиції України документації.

Навіть після отримання повідомлення від боржника щодо надання судом розстрочення виконання судового рішення у справі №904/2345/24 та графіку здійснення платежів, згідно з яким перший платіж за виконавчим документом має бути здійснений боржником лише 30.04.2025, державним виконавцем не було вчинено будь-яких дій щодо належного виконання своїх обов`язків стосовно судового рішення, виконання якого було розстрочено судом. З наданих боржником виписок по особовому рахунку вбачається, що списання грошових коштів на виконання наказу №904/2345/24 виданого 18.03.2025 Господарським судом Дніпропетровської області з рахунку боржника здійснювалося 01.04.2025, 02.04.2025 та 03.04.2025. Загальна сума стягнутих грошових коштів у вказаний період складає 6 502 460 грн. 96 коп. На час відкриття виконавчого провадження загальна сума заборгованості за виконавчими документами була меншою, ніж сума грошових коштів, на яку постановою державного виконавця від 01.04.2025 ВП №77664426 було накладено арешт.

Так, постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 01.04.2025 ВП №77664426 про арешт коштів боржника накладено арешт на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також на кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містять на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику - Товариству з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 221 170 925 грн. 31 коп.

Тоді як, станом на 01.04.2025 залишок заборгованості боржника за наказами, виданими Господарським судом Дніпропетровської області 18.03.2025 у справі №904/2345/24 складав 115 717 871 грн. 22 коп., сплата якого була розстрочена ухвалою суду від 01.04.2025, яка набрала законної сили того ж дня, на 10 місяців відповідно до наведеного у ній графіку, за яким перший платіж за виконавчим документом має бути внесено боржником лише 30.04.2025.

Суд зауважив, що представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у запереченні зазначає про те, що 01.04.2025 державним виконавцем Відділу було також прийнято постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 20 270 339 грн. 66 коп. в рамках виконавчого провадження №77664426, постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі 7 251 грн. 86 коп. в рамках виконавчого провадження №77664500, постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження №77664426 у розмірі 401 грн. 85 коп., постанову про стягнення мінімальних витрат виконавчого провадження №77664500 у розмірі 401 грн. 85 коп., постанову про об`єднання виконавчих проваджень №77664426, №77664500 у зведене виконавче провадження №77667563, постанову про арешт коштів боржника в межах зведеного виконавчого провадження, згідно з якою державним виконавцем накладено арешт на кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження, яка становить 221 170 925 грн. 31 коп. та повідомляє, що після отримання державним виконавцем листів боржника від 02.04.2025 та від 03.04.2025, якими повідомлено про наявність ухвали про розстрочення судового рішення, державним виконавцем було відкликано всі платіжні інструкції, в результаті чого списання коштів не відбувається.

При цьому, доказів на підтвердження вказаного представником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надано, матеріали справи не містять.

У судовому засіданні 21.04.2025 представник Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України зазначив, що сума стягнутих з банківського рахунку боржника грошових коштів знаходиться на депозитному рахунку Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України та не перерахована стягувачу. Місцевий господарский суд з цього приводу зауважив, що представником Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не зазначено, на яких правових підставах кошти боржника було збережено виконавчою службою на депозитному рахунку та не повернуто боржнику. В контексті спірних правовідносин, суд констатував відсутність у Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України немає повноваджень по зберіганню коштів боржника.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з зазначеною ухвалою суду, через систему «Електронний суд» Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить задовольнити апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2025 у справі № 904/2345/24, вказану ухвалу скасувати та прийняти нове рішення про залишення скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця без задоволення.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що державний виконавець мав змогу перевірити інформацію в ЄДРСР про призначення до розгляду заяви про розстрочення. На момент відкриття виконавчого провадження виконавець не зобов`язаний самостійно з`ясовувати будь-яку інформацію щодо стану виконання рішення боржником, оскільки вчинення будь-яких дій до відкриття виконавчого провадження Законом України "Про виконавче провадження" не передбачено. На етапі відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен пересвідчитися лише чи відповідає виконавчий документ вимогам закону, чи надано всі необхідні документи. Апелянт посилається на правові позиції Верховного Суду у постановах від 12.03.2020 у справі №697/154/17 та від 23.04.2024 у справі №580/3571/19.

Апелянт зазначає, що постанову про відкриття виконавчого провадження №77664426 підписано о 11:53:33, а №77664500 - о 12:14:39, тоді як судове засідання щодо розстрочення було призначено на 16:30 год. Таким чином, ухвала про розстрочення виконання судового рішення була прийнята вже після відкриття виконавчих проваджень, а тому не могла бути врахована державним виконавцем при вирішенні питання про відкриття виконавчих проваджень, оскільки останньої не існувало.

Стосовно застосування пункту 6 розділу ІІІ Інструкції №512/5, апелянт зазначає, що зазначена норма врегульовує випадок, коли наявне судове рішення про розстрочення не виконується, а судове рішення про розстрочення має бути раніше, ніж початок примусового виконання. Посилається на постанову Верховного Суду від 04.08.2020 у справі №200/13920/19-а. Також звертає увагу на пункт 18 Розділу ІІІ Інструкції №512/5, згідно з яким розстрочка не є підставою для скасування раніше вжитих заходів щодо примусового виконання.

Щодо часткового виконання рішення, апелянт зазначає, що на час відкриття виконавчого провадження державний виконавець не мав відомостей про часткове виконання боржником рішення суду. Докази часткового погашення були подані боржником лише 03.04.2025, тобто після відкриття виконавчого провадження. Посилається на постанову Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №5023/10655/11.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" подало відзив на апеляційну скаргу, згідно якого вважає ухвалу суду першої інстанції обґрунтованою та такою, що відповідає нормам законодавства. Щодо посилання апелянта на справи №697/154/17 та №580/3571/19, боржник зазначає, що зазначені справи не є подібними до справи, що розглядається, оскільки стосуються інших правовідносин.

Боржник наголошує, що відповідно до статті 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання. Ухвала від 01.04.2025 про розстрочення набрала законної сили в порядку статті 235 ГПК України та на момент відкриття виконавчого провадження була чинною та є невід`ємною частиною виконавчого документу. На момент відкриття виконавчих проваджень мав місце юридичний факт, наявність якого не залежить від того, коли про це дізнався державний виконавець та у якій годині ухвала винесена. Посилається на постанову Великої палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі №916/190/18.

Боржник підкреслює, що відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про виконавче провадження" строки обчислюються в робочих днях, місяцях і роках, тобто принципове значення має саме день, коли було надано розстрочку, а не година. До відкриття виконавчого провадження боржником сплачено 87 058 044,15 грн., а про часткову сплату та наявність ухвали про розстрочення було повідомлено ВПВР ДДВС МЮУ 02.04.2025 та 03.04.2025. Лише 06.05.2025 постанови було скасовано.

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" не скористалося правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України не є підставою для перегляду рішення суду першої інстанції.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Дармін М.О. (доповідач), судді Кощеєв І.М., Верхогляд Т.А.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.05.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи №904/2345/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи №904/2345/24.

14.05.2025 матеріали даної справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2025 у справі №904/2345/24 (суддя Загинайко Т.В.). Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 16.12.2025 об 11:00 годин.

16.12.2025 в судовому засіданні колегія суддів перейшла до стадії прийняття судового рішення оголошення вступної та резолютивної частини якої відбудеться 18.12.2025р. о 12:50год.

18.12.2025 представник позивача у судове засідання не з`явився, відомостей про причини неявки до суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Даних щодо оголошення повітряної тривоги, згідно мапи повітряних тривог на час розгляду справи немає, в зв`язку із чим, колегія суддів доходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника позивача.

Враховуючи приписи ст. 202 ГПК України, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом не визнавалася обов`язковою, а неявка представників сторін не перешкоджає розгляду поданої заяви, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника позивача.

18.12.2025 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" у скарзі на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця (вх.№14640/25 від 07.04.2025) просить:

- прийняти до розгляду Скаргу на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича та задовольнити її;

- визнати дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича щодо відкриття виконавчих проваджень 77664426 від 01.04.2025 та 77664500 від 01.04.2025 року, неправомірними;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження 77664426 від 01.04.2025, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем;

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження 77664500 від 01.04.2025, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем;

- скасувати постанову про арешт коштів №77664426 від 01.04.2025, винесену державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем;

- зобов`язати державного виконавця або іншу посадову особу відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право скаржника) на вільне розпорядження грошовими коштами;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича повернути на рахунок ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" передчасно стягнуті кошти в сумі 6 502 460 грн. 96 коп;

- зобов`язати державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича повідомити Господарський суд Дніпропетровської області і ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2025 у справі №904/2345/24:

Скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (вх.№14640/25 від 07.04.2025) на дії (бездіяльність) державного/приватного виконавця - задоволено.

Визнано дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенка Владислава Андрійовича щодо відкриття виконавчих проваджень №77664426 від 01.04.2025 та №77664500 від 01.04.2025 року, неправомірними.

Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №77664426 від 01.04.2025 року, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем.

Скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження №77664500 від 01.04.2025 року, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем.

Скасовано постанову про арешт коштів №77664426 від 01.04.2025 року, винесену державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владиславом Андрійовичем.

Зобов`язано державного виконавця або іншу посадову особу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України усунути порушення (поновити порушене право скаржника) на вільне розпорядження грошовими коштами.

Зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича повернути на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" передчасно стягнуті кошти в сумі 6 502 460 (шість мільйонів п`ятсот дві тисячі чотириста шістдесят) грн. 96 коп.

Зобов`язано державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко Владислава Андрійовича повідомити Господарський суд Дніпропетровської області і Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" про виконання ухвали, постановленої за результатами розгляду скарги, не пізніше ніж у десятиденний строк з дня її одержання.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що постановою Центрального апеляційного господарського суду від 04.02.2025 у справі №904/2345/24 стягнуто з ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" на користь ПрАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" 202 703 396,69 грн. та 72 518,68 грн. судового збору; ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 01.04.2025 виконання рішення суду розстрочено на 10 місяців з першим платежем до 30.04.2025; того ж дня 01.04.2025 державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень №77664426 та №77664500, постанову про арешт коштів боржника на суму 221 170 925,31 грн.; списано з рахунків боржника 6 502 460,96 грн.; до відкриття виконавчого провадження боржником частково сплачено 87 058 044,15 грн.

Статтею 6 Конституції України визначено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

За приписами статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Частиною першою статті 327 Господарського процесуального кодексу України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 339-1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Частиною 1 статті 340 Господарського процесуального кодексу України визначено, що скарга подається стороною виконавчого провадження до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

Відкриття виконавчого провадження в силу статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" здійснюється на підставі виконавчого документа, строк на подання якого відповідно до приписів статті 12 цього ж закону встановлений для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення.

Отже рішення повинно виконуватись державним виконавцем після завершення строку, на який була надана судом відстрочка.

Водночас, відстрочка надана судом складає зміст виконавчого документа, та не є ні вимогою, недоліком чи невідповідністю, у разі наявності яких державний виконавець може повернути виконавчий документ стягувачу без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, а є виключним процесуальним інструментом, який застосовується судом (як безпосередньо в рішенні суду, так й окремою ухвалою в процесі виконання рішення) у виконавчому документі за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Натомість приписами пункту 8 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" чітко визначено, що виконавчий документ повертається стягувачу у разі якщо відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася.

При цьому, наведена норма не містить конкретного визначення на якій стадії виконавчого провадження (перед відкриттям виконавчого провадження чи під час його проведення) державному виконавцю її слід застосовувати.

Колегія суддів зауважує, що принцип належного врядування та пов`язаний з ним покладає на державу тягар несення наслідків недотримання публічною адміністрацією підстав, меж повноважень та способу прийняття та реалізації нею владних управлінських рішень, не допускаючи їх виправлення за рахунок заінтересованих приватних осіб без забезпечення компенсації їх втрат на належних умовах.

Відповідно до розуміння, якого дотримується ЄСПЛ, принцип належного урядування як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь яка інша позиція була б рівнозначною санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

У контексті скасування помилково наданого права на майно принцип «належного урядування» може не лише покладати на державні органи обов`язок діяти невідкладно, виправляючи свою помилку, а й потребувати виплати відповідної компенсації чи іншого виду належного відшкодування колишньому добросовісному власникові (Москаль проти Польщі, заява № 10373/05.

Поруч з утвердженою у практиці ЄСПЛ юридичною концепцією про наслідки помилок адміністративних органів у правовідносинах з приватними особами, у результатах тлумачення та застосування цією міжнародною судовою установою принципу належного врядування склались декілька інших фундаментальних правових позицій

Привертає увагу у контексті фундаментальних правових позицій, що випливають з принципу належного врядування, й те, що ЄСПЛ суворо дотримується бачення держави як єдиного механізму та завжди констатує порушенням державою вимог належного врядування її неспроможність забезпечити реалізацію конвенційних прав та обов`язків приватних осіб через неналежну комунікацію між державними органами.

За підсумками дослідження практики ЄСПЛ колегія суддів зауважує, що ця міжнародна судова установа не приймає аргументи на кшталт «ліва рука не знає, що робить права». Це було чітко продемонстровано у справі «Товариство з обмеженою відповідальністю «Дачіа» проти Молдови».

Неодноразово порушувалось й пов`язане з міжвідомчою взаємодією питання про відповідальність держави за достовірність інформації у публічних реєстрах. Зокрема, у справі «Дзірніс проти Латвії» заява № 25082/05, п. 84-85)

Колегія суддів зауважує, що Апелянтом не спростовано встановлені судом першої інстанції фактичні обставини справи в частині того, що, навіть після отримання повідомлення від боржника щодо надання судом розстрочення виконання судового рішення у справі №904/2345/24 та графіку здійснення платежів, згідно з яким перший платіж за виконавчим документом має бути здійснений боржником лише 30.04.2025, державним виконавцем не було вчинено будь-яких дій щодо належного виконання своїх обов`язків стосовно судового рішення, виконання якого було розстрочено судом. З наданих боржником виписок по особовому рахунку вбачається, що списання грошових коштів на виконання наказу №904/2345/24 виданого 18.03.2025 Господарським судом Дніпропетровської області з рахунку боржника здійснювалося 01.04.2025, 02.04.2025 та 03.04.2025. Загальна сума стягнутих грошових коштів у вказаний період складає 6 502 460 грн. 96 коп.

Вирішуючи питання щодо подібності правовідносин від 12.03.2020 у справі № 697/154/17, від 23.04.2024 у справі № 580/3571/19, від 04.08.2020 у справі № 200/13920/19-а, від 31.07.2019 у справі № 5023/10655/11, колегія звертається до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 12.10.2021 зі справи № 233/2021/19.

Так, Велика Палата Верховного Суду в зазначеній постанові задля юридичної визначеності в застосуванні приписів процесуального закону, які зобов`язують визначати подібність правовідносин, конкретизувала висновки Верховного Суду щодо тлумачення поняття «подібні правовідносини», що полягає у тому, що на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то в такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що термін «подібні правовідносини» може означати як ті, що мають лише певні спільні риси з іншими, так і ті, що є тотожними з ними, тобто такими самими, як інші. Таку спільність або тотожність рис слід визначати відповідно до елементів правовідносин. Із загальної теорії права відомо, що цими елементами є їх суб`єкти, об`єкти та юридичний зміст, яким є взаємні права й обов`язки цих суб`єктів. Отже, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Верховний Суд зазначав, що для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається, а судом вона (норма права) застосована без урахування такого висновку.

Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах. При цьому, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню господарськими судами під час вирішення спору.

Отже, формування Верховним Судом висновку має стосуватися спірних конкретних правовідносин, ураховуючи положення чинного законодавства та встановлені судами під час розгляду справи обставини.

Касаційний господарський суд зазначав, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а, отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

Верховний Суд у прийнятті даної постанови керувався й принципом res judicata, базове тлумачення якого вміщено в рішеннях Європейського суду з прав людини від 09.11.2004 у справі "Науменко проти України", від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України", в яких цей принцип розуміється як елемент принципу юридичної визначеності, що вимагає поваги до остаточного рішення суду та передбачає, що перегляд остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду не може здійснюватись лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі, а повноваження судів вищого рівня з перегляду (у тому числі касаційного) мають здійснюватися виключно для виправлення судових помилок і недоліків. Відхід від res judicate можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини, наявності яких у даній справі скаржником не зазначено й не обґрунтовано.

Разом з тим Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

Відповідно до частини 1 статті 271 Господарського процесуального кодексу України, апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарсього процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин. Доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2025 у справі №904/2345/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

Відповідно до п.19 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання апеляційної та касаційної скарг на ухвалу суду, постановлену за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, або приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2025 у справі №904/2345/24 - залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 21.04.2025 у справі №904/2345/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 25.12.2025

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя Т.А. Верхогляд