ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16.12.2025м. СумиСправа № 920/1322/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Шишло Н.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу № 920/1322/25

за позовом Державної екологічної інспекції у Сумській області (вул. Берестовська, буд. 1, м. Суми, 40009)

до відповідача Лебединської міської ради Сумської області (вул. Сумська, буд. 12, м. Лебедин, Сумська область, 42000)

про стягнення 804 773 грн 81 коп.,

представники учасників справи:

від позивача Трофименко Б.Ю.;

від відповідача Звоновський Р.А.;

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 804 773 грн 81 коп. шкоди заподіяної внаслідок засмічення земельних ділянок відходами.

Ухвалою від 06.10.2025 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/1322/25; призначив підготовче засідання з повідомленням сторін на 06.11.2025, 10:30; надав учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

21.10.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 5057 від 21.10.2025), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю. Відповідач зазначає, що сміттєзвалище, що знаходиться в межах села Штепівка ліквідоване працівниками комунального закладу Лебединської міської ради в 10-денний термін після його виявлення. Ліквідація решти несанкціонованих сміттєзвалищ не виконувалась, оскільки вони знаходяться за межами населених пунктів. Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 12 Закону України «Про управління відходами» збирання, перевезення та/або оброблення відходів, власник яких не встановлений, виявлених за межами населених пунктів, організовують місцеві державні адміністрації. Також відповідач зазначає, що об`єми відходів, які зазначені у розрахунках шкоди відрізняються (в основному завищені) від зазначених в актах виявлених безхазяйних відходів на території Лебединської міської територіальної громади від 01.04.2025.

Ухвалою від 03.11.2025 господарський суд задовольнив заяву представника відповідача (вх. № 5759 від 31.10.2025) про участь у судових засіданнях у справі 920/1322/25 в режимі відеоконференції в приміщенні Лебединського районного суду Сумської області.

У судовому засіданні 06.11.2025, за участю представників позивача та відповідача, суд постановив протокольні ухвали про: продовження позивачу, відповідно до ст. 119 ГПК України, строку на подання відповіді на відзив на 7 днів з 06.11.2025; відкладення підготовчого засідання у справі на 25.11.2025 об 11 год. 30 хв.; забезпечення участі представнику відповідача у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

18.11.2025 позивач подав відповідь на відзив (вх. № 5520 від 18.11.2025), в якій просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Позивач зазначає, що земельні ділянки, на яких виявлені несанкціоновані сміттєзвалища, перебувають у межах території Лебединської міської територіальної громади і належать до земель комунальної власності. Органи місцевого самоврядування несуть відповідальність за належний стан земель комунальної власності, у тому числі розташованих за межами населених пунктів, у межах територіальної громади. Саме на відповідача, як органа місцевого самоврядування та власника земель комунальної власності, покладено обов`язок забезпечення належного поводження з відходами та ліквідації несанкціонованих сміттєзвалищ на території громади.

18.11.2025 позивач подав клопотання (вх. № 5997 від 18.11.2025), в якому просить суд на підставі ст. 119 ГПК України поновити строк для подання відповіді на відзив.

24.11.2025 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив (вх. № 5622 від 24.11.2025), в якому просить суд відмовити у задоволенні позову повністю.

У судовому засіданні 25.11.2025, за участю представників позивача та відповідача, суд постановив протокольні ухвали про: продовження позивачу, відповідно до ст. 119 ГПК України, строку для подання відповіді на відзив та прийняття відповіді на відзив (вх. № 5520 від 18.11.2025) до розгляду; закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті на 16.12.2025 о 14 год. 30 хв.; забезпечення участі представнику відповідача у судовому засіданні 16.12.2025 о 14 год. 30 хв. в режимі відеоконференції в приміщенні Лебединського районного суду Сумської області.

08.12.2025 позивач подав клопотання (вх. № 5905 від 08.12.2025), в якому просить суд на підставі ст. 80, 91 ГПК України долучити до матеріалів справи наказ Державної екологічної інспекції України від 31.12.2024 № 185 «Про затвердження Плану перевірок органів місцевого самоврядування, в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, Державної екологічної інспекції України на 2025 рік» та додаток до нього у форматі Exel.

У судовому засіданні 16.12.2025, за участю представників сторін, суд постановив протокольну ухвалу про відмову, відповідно до ст. 80 ГПК України, у прийнятті до розгляду доказів, поданих позивачем разом з клопотанням від 08.12.2025 (мотиви постановленої судом ухвали зафіксовані аудіозаписом судового засідання).

Позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

У період з 12.03.2025 до 28.03.2025 Державною екологічною інспекцією у Сумській області проведена планова перевірка Лебединської міської ради Сумської області та її виконавчих органів в частині здійснення делегованих повноважень органів виконавчої влади, вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природоохоронного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, за результатами якої складений акт від 28.03.2025 № 07/04.

Згідно з актом перевіркою у сфері управління відходами виявлено несанкціоновані сміттєзвалища, які знаходяться за географічними координатами:

- 50.619302, 34.611523 - територія Бишкінського старостинського округу, загальна площа засміченої земельної ділянки складає 2 400 кв.м.;

- 50.547959, 34.326348 - територія Пристайлівського старостинського округу, загальна площа засміченої земельної ділянки складає 5 145 кв.м.;

- 50.432744, 34.366599 - територія Лебединобобрицького старостинського округу, загальна площа засміченої земельної ділянки складає 450 кв.м.;

- 50.787392, 34.332652 - територія Штепівського старостинського округу, загальна площа засміченої земельної ділянки складає 245 кв.м.;

- 50.798892, 34.320337 - територія Штепівського старостинського округу, загальна площа засміченої земельної ділянки складає 248 кв.м.;

- 50.640743, 34.803262 територія Маловисторопського старостинського округу, загальна площа засміченої земельної ділянки складає 45 кв.м.

28.03.2025 позивач звернувся до відповідача з листом про необхідність усунення порушень вимог законодавства, в якому вимагав, в тому числі, забезпечити ліквідацію несанкціонованих звалищ відходів.

01.04.2025, на підставі акту перевірки від 28.03.2025 № 07/04, постійно діючої комісією з питань поводження з безхазяйними відходами на території Лебединської міської територіальної громади (утворена згідно з розпорядженням голови Лебединської міської ради), складені акти виявлення безхазяйних відходів на території Лебединської міської територіальної громади:

- 50.619302, 34.611523 за межами населеного пункту села Бишкінь виявлено несанкціоноване сміттєзвалище твердих побутових відходів орієнтовним об`ємом 100м3, орієнтовною площею 2400 м2.. Склад відходів: скло, папір, полімери, текстиль, відходи зеленого господарства;

- 50.547959, 34.326348 за межами населеного пункту села Пристайлове виявлено несанкціоноване сміттєзвалище твердих побутових відходів орієнтовним об`ємом 350м3, орієнтовною площею 1600 м2.. Склад відходів: скло, полімери, відходи зеленого господарства;

- 50.432744, 34.366599 за межами населеного пункту села Лебединий Бобрик виявлено несанкціоноване сміттєзвалище твердих побутових відходів орієнтовним об`ємом 50м3, орієнтовною площею 500 м2.. Склад відходів: пластик, текстиль, відходи зеленого господарства, папір;

- 50.787392, 34.332652 в межах населеного пункту села Штепівка виявлено несанкціоноване сміттєзвалище твердих побутових відходів орієнтовним об`ємом 60м3, орієнтовною площею 245м2.. Склад відходів: скло, полімери, текстиль, відходи зеленого господарства;

- 50.798892, 34.320337 за межами населеного пункту села Штепівка виявлено несанкціоноване сміттєзвалище твердих побутових відходів орієнтовним об`ємом 70м3, орієнтовною площею 248 м2.. Склад відходів: полімери, скло, папір;

- 50.640743, 34.803262 за межами населеного пункту села Малий Вистороп виявлено несанкціоноване сміттєзвалище твердих побутових відходів орієнтовним об`ємом 50м3, орієнтовною площею 280 м2.. Склад відходів: полімери, скло, пластик, папір, відходи зеленого господарства.

01.05.2025 відповідач повідомив позивача про усунення порушень вимог законодавства, ліквідацію незаконного сміттєзвалища за координатами 50.787392, 34.332652 (Штепівський старостат). Щодо інших сміттєзвалищ відповідач зазначив, що відповідно до підпункту 1 пункту 5 статті 12 Закону України «Про управління відходами» збирання, перевезення та/або оброблених відходів, власник яких не встановлений, виявлених за межами населеного пункту, організовують місцеві державні адміністрації.

18.06.2025 позивач звернувся до відповідача з претензією № 10/13-25Пр, в якій пропонував добровільно відшкодувати нанесену державі шкоду внаслідок незаконного засмічення земельних ділянок відходами в загальній сумі 804 773 грн 81 коп.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не відшкодував шкоду, завдану навколишньому природному середовищу в загальній сумі 804 773 грн 81 коп.

Відповідно до ст. 13, 14 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Статтею 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" визначено, що державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до ст.40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Відносини, пов`язані із запобіганням утворенню та з управлінням відходами, що утворюються в Україні, а також з управлінням відходами, що перевозяться через територію України, вивозяться за її межі та ввозяться в Україну з метою відновлення, у тому числі рециклінгу регулює Закон України "Про управління відходами".

Згідно зі ст. 1 Закону України "Про управління відходами" відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, яких їх власник позбувається, має намір або повинен позбутися.

Відповідно до ст.12 Закону України "Про управління відходами" власник або користувач земельної ділянки, на якій виявлено відходи, власник яких не встановлений, невідкладно, але не пізніше 24 годин з моменту виявлення таких відходів, інформує про це орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади. Орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади із залученням територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів, територіального органу Національної поліції України встановлює утворювача або власника виявлених відходів.

Якщо власник відходів не встановлений, передача відходів до суб`єкта господарювання у сфері управління відходами та усунення негативних наслідків, спричинених відходами, здійснюється за рахунок державного або місцевого бюджету.

Збирання, перевезення та/або оброблення відходів, власник яких не встановлений організовують: 1) виявлених за межами населених пунктів - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації; 2) виявлених у межах населених пунктів - органи місцевого самоврядування. Збирання, перевезення та/або оброблення таких відходів здійснюють суб`єкти господарювання у сфері управління відходами.

Суд зазначає, що позивач звернувся з позовом до Лебединської міської ради Сумської області, як власника земель комунальної власності, на яких було виявлено сміттєзвалища, про відшкодування шкоди, завданої засміченням земельних ділянок, а не з вимогою про ліквідацію сміттєзвалищ.

Статтею 35 Закону України "Про охорону земель" передбачено, що власники і землекористувачі при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України, проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів, забезпечувати захист земель від пожеж, ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Одним з основних принципів державної політики у сфері охорони земель є відшкодування збитків, заподіяних порушенням законодавства України про охорону земель (ст. 3 Закону).

Згідно зі ст. 91 Земельного кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Відповідно до ст. 211 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність, зокрема, за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Згідно зі ст. 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Статтею 56 Закону України "Про охорону земель" встановлено, що юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Частиною 1 статті 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, шкода, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, вина. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

На підтвердження факту засмічення земель позивач подав акт перевірки від 28.03.2025, який містить відомості про виявлені несанкціоновані сміттєзвалища на території Лебединської міської територіальної громади, їх місце розташування і площу засмічених земельних ділянок.

Розрахунок шкоди здійснений позивачем на підставі акту перевірки від 28.03.2025, відповідно до Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, затвердженої Наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища та ядерної безпеки України від 27.10.1997 № 171.

Ця Методика встановлює порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання та фізичними особами, через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, допущеного внаслідок дії чи бездіяльності.

Відповідно до п. 1.3 Методики вона застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів.

У пунктах 3.1-3.3 Методики визначено, що:

- землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх граничнодопустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення) (пункт 3.1);

- землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища (пункт 3.2);

- факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель (пункт 3.3).

Відповідно до пункту 3.4 Методики визначення обсягу забруднення земельних ресурсів у кожному випадку є самостійним завданням через різноманітність геоморфологічних, геологічних та гідрологічних умов. За наявності інформації про кількість (об`єм, маса) забруднюючої речовини, яка проникла у певний шар землі, визначаються площа, глибина проникнення.

Згідно з пунктами 3.5, 3.5.1 Методики при виявленні засмічення визначаються на місці обсяги засмічення відходами та інші показники, які необхідні для визначення розмірів шкоди. Об`єм відходів (куб.м), що спричинили засмічення, встановлюють за об`ємними характеристиками цього засмічення через добуток площі засмічення земельної ділянки та товщини шару цих відходів. Товщину шару відходів ділянки визначають вимірюванням.

Таким чином, засмічення земельної ділянки призводить або може призвести до забруднення навколишнього середовища (наприклад землі, надр, води, атмосферного повітря, тощо), в той час як забруднення земельної ділянки, яке відбувається у випадку проникнення певних забруднюючих речовин безпосередньо у ґрунт, призводить до негативних змін саме землі (ґрунту).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду у постанові від 14 жовтня 2024 року у справі № 912/4/24, умовою кваліфікації такого правопорушення, як засмічення земель, що є підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, спричиненої таким засміченням, є доведення факту виявлення на відкритому ґрунті сторонніх предметів і матеріалів, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища. Отже, забруднення або можливе забруднення навколишнього природного середовища є кваліфікуючими ознаками такого правопорушення, як засмічення земель, за яке передбачено відповідальність у вигляді відшкодування шкоди.

Тобто, заявляючи вимоги про відшкодування шкоди внаслідок засмічення земельної ділянки позивачу необхідно довести, що таке засмічення призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища (наприклад землі, надр, води, атмосферного повітря, тощо), відобразивши відповідне, зокрема, в оформленому відповідно до пункту 3.3 Методики акті перевірки, що підтверджує факт засмічення земельної ділянки та є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог природоохоронного законодавства суб`єктами господарювання.

Суд встановив, що в акті перевірки від 28.03.2025 зафіксований факт виявлення незаконних сміттєзвалищ на земельних ділянках комунальної власності; визначена загальна площа засмічених земельних ділянок.

Водночас, висновку про те, що сміттєзвалища на земельних ділянках комунальної власності є засміченням, яке призвело або могло призвести до забруднення навколишнього природного середовища, до погіршення якісного стану земель, акт не містить.

Більше того, акт перевірки не містить показників, які необхідні для визначення розмірів шкоди відповідно до Методики, зокрема щодо складу відходів, товщини шару відходів (для визначення об`ємів), категорії земель.

Дані щодо складу відходів, їх об`єму зафіксовані в актах від 01.04.2025, складених комісією відповідача. Водночас позивач не визнає обставин, зафіксованих у цих актах, оскільки вони складені без участі представника екологічної інспекції.

За встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позивач не довів факту засмічення земель, що могло б бути підставою для настання відповідальності та відшкодування шкоди, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову за його необґрунтованістю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 13, 123, 129, 232, 233, 236, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до ст. 241, 256, 257 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 26.12.2025.

СуддяД.В. Вдовенко