РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

22.12.2025Справа № 910/15043/21 (363/3974/20)

За позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_82 , ОСОБА_83 , ОСОБА_84 , ОСОБА_85 , ОСОБА_86 , ОСОБА_87 , ОСОБА_88 , ОСОБА_89 , ОСОБА_90 , ОСОБА_91 , ОСОБА_92 , ОСОБА_93 , ОСОБА_94 , ОСОБА_95 , ОСОБА_96 , ОСОБА_97 , ОСОБА_98 , ОСОБА_99 , ОСОБА_100 , ОСОБА_101 , ОСОБА_102 , ОСОБА_103 , ОСОБА_104 , ОСОБА_105 , ОСОБА_106 , ОСОБА_107 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 , ОСОБА_126 , ОСОБА_127 , ОСОБА_128 , ОСОБА_129 , ОСОБА_130 , ОСОБА_131 , ОСОБА_132 , ОСОБА_133 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 ОСОБА_136 , ОСОБА_137 , ОСОБА_138 , ОСОБА_139 , ОСОБА_140 , ОСОБА_141 , ОСОБА_142 , ОСОБА_143 , ОСОБА_144 , ОСОБА_145 , ОСОБА_146 , ОСОБА_147 , ОСОБА_148 , ОСОБА_149 , ОСОБА_150 , ОСОБА_151 , ОСОБА_152 , ОСОБА_153 , ОСОБА_154 , ОСОБА_155 , ОСОБА_156 , ОСОБА_157 , ОСОБА_158 , ОСОБА_159 , ОСОБА_160 , ОСОБА_161 , ОСОБА_162 , ОСОБА_163 , ОСОБА_164 , ОСОБА_165 , ОСОБА_166 , ОСОБА_167 , ОСОБА_168 , ОСОБА_169 , ОСОБА_170 , ОСОБА_171 , ОСОБА_172 , ОСОБА_173 , ОСОБА_174 , ОСОБА_175 , ОСОБА_176 , ОСОБА_177 , ОСОБА_178 , ОСОБА_179 , ОСОБА_180 , ОСОБА_181 , ОСОБА_182 , ОСОБА_183 , ОСОБА_184 , ОСОБА_185 , ОСОБА_186 , ОСОБА_187 , ОСОБА_188 , ОСОБА_189 , ОСОБА_190 , ОСОБА_191 , ОСОБА_192 , ОСОБА_193 , ОСОБА_194 , ОСОБА_195 , ОСОБА_196 , ОСОБА_197 , ОСОБА_198 , ОСОБА_199 , ОСОБА_200 , ОСОБА_201 , ОСОБА_202 , ОСОБА_203 , ОСОБА_204 , ОСОБА_205 , ОСОБА_206 , ОСОБА_207 , ОСОБА_208 , ОСОБА_209 , ОСОБА_210 , ОСОБА_211 , ОСОБА_212 , ОСОБА_213 , ОСОБА_214 , ОСОБА_215 , ОСОБА_216 , ОСОБА_217 , ОСОБА_218 , ОСОБА_219 , ОСОБА_220 , ОСОБА_221 , ОСОБА_222 , ОСОБА_223 , ОСОБА_224 , ОСОБА_225 , ОСОБА_226 , ОСОБА_227 , ОСОБА_228 , ОСОБА_229 , ОСОБА_230 , ОСОБА_231 , ОСОБА_232 , ОСОБА_233 , ОСОБА_234 , ОСОБА_235 , ОСОБА_236 , ОСОБА_237 , ОСОБА_238 , ОСОБА_239 , ОСОБА_240 , ОСОБА_241 , ОСОБА_242 , ОСОБА_243 , ОСОБА_244 , ОСОБА_245 , ОСОБА_246 , ОСОБА_247 , ОСОБА_248 , ОСОБА_249 , ОСОБА_250 , ОСОБА_251 , , ОСОБА_252 , ОСОБА_253 , ОСОБА_254 , ОСОБА_255 , ОСОБА_256 , ОСОБА_257 , ОСОБА_258 , ОСОБА_259 , ОСОБА_260 , ОСОБА_261 , ОСОБА_262 , ОСОБА_263 , ОСОБА_264 , ОСОБА_265 , ОСОБА_266 , ОСОБА_267 , ОСОБА_268 , ОСОБА_269 , ОСОБА_270 , ОСОБА_271 , ОСОБА_272 , ОСОБА_273 , ОСОБА_274 , ОСОБА_275 , ОСОБА_276 , ОСОБА_277 , ОСОБА_278 , ОСОБА_279 , ОСОБА_280 , ОСОБА_281 , ОСОБА_282 , ОСОБА_283 , ОСОБА_284 , ОСОБА_285 , ОСОБА_286 , ОСОБА_287 , ОСОБА_288 , ОСОБА_289 , ОСОБА_290 , ОСОБА_291 , ОСОБА_292 , ОСОБА_293 , ОСОБА_294 , ОСОБА_295 , ОСОБА_296 , ОСОБА_297 , ОСОБА_298 , ОСОБА_299 , ОСОБА_300 , ОСОБА_301 , ОСОБА_302

до Товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс (02094, м. Київ, вул. Пожарського, 3; ідентифікаційний код 30160757)

про відшкодування моральної шкоди, припинення протиправної господарської діяльності

В межах справи № 910/15043/21

За заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар» (04074, м. Київ, вул. Резервна, 8, оф. 13, ідентифікаційний номер 44630056)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (02094, м. Київ, вул. Пожарського,3, ідентифікаційний номер 30160757)

про банкрутство

Суддя Чеберяк П.П.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У провадженні Господарського суду міста Києва перебуває справа №910/15043/21 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вінстар» про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» на стадії процедури санації, введеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2025.

У жовтні 2020 року позивачі звернулись до Вишгородського районного суду Київської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Комплекс Агромарс про відшкодування моральної шкоди, припинення протиправної господарської діяльності.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.10.2021 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 29.03.2024 справу №363/3974/20 передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва, в провадженні якого перебуває справа № 910/15043/21 про банкрутство ТОВ Комплекс Агромарс.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.08.2024 прийнято справу №363/3974/20 до розгляду в межах справи №910/15043/21, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. (суддя Івченко А.М.).

04.11.2024 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2024, справу № 910/15043/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» передано судді Чеберяку П.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.01.2025 матеріали справи №910/15043/21 (363/3974/20) передано для розгляду в межах справи №910/15043/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс».

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.01.2025 матеріали справи № 910/15043/21 (363/3974/20) передано на розгляд судді Чеберяку П.П.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.02.2025 прийнято до свого провадження справу № 910/15043/21 (363/3974/20).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 задоволено заяву уповноваженої особи учасників (засновників) Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» Сігала Євгена Яковича про залучення до участі у справі № 910/15043/21 (363/3974/20) в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

04.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшов відзив відповідача на позовну заяву.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ ГПК України.

Відповідно до ч. 8 ст. 252 ГПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (ч. 2 ст. 161 ГПК України).

Розглянувши подані матеріали, суд дійшов до висновку, що наявні в матеріалах справи докази в сукупності достатні для прийняття законного то обґрунтованого судового рішення, відповідно до ст. 236, 252 ГПК України.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Товариство з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» (далі ТОВ «Комплекс Агромарс», відповідач) було зареєстровано 05.09.2007 (), основний вид діяльності - 01.47 розведення свійської птиці, у Вишгородському районі Київської області здійснює виробничу діяльність відокремлена філія «Гаврилівський птахівничий комплекс» Товариства з обмеженою відповідальністю «Комплекс Агромарс» ().

Згідно із ч. 1 ст. 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» об`єкт підвищеної небезпеки - єдиний майновий комплекс підприємства, що включає будь-які будівлі, виробництва (цехи, відділення, виробничі дільниці), окреме обладнання та джерела небезпеки, розташовані в межах території такого об`єкта, який за результатами ідентифікації об`єктів підвищеної небезпеки вважається об`єктом підвищеної небезпеки відповідного класу; оператор - юридична особа або фізична особа - підприємець, яка експлуатує (планує експлуатувати) хоча б один об`єкт підвищеної небезпеки;

За результатами ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки йому встановлюється 1, 2 або 3 клас (абз. 3 ст. 9 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки»).

Відповідно до ст.8 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» суб`єкт господарської діяльності зобов`язаний: вживати заходів, направлених на запобігання аваріям, обмеження і ліквідацію їх наслідків та захист людей і довкілля від їх впливу; забезпечувати експлуатацію об`єктів підвищеної небезпеки з додержанням прийнятного рівня ризику; виконувати вимоги цього Закону та інших нормативно-правових актів, які регулюють діяльність об`єктів підвищеної небезпеки.

Відповідно до санітарної класифікації, закріпленої в Державних санітарних нормах і правилах забудови населених пунктів, затверджених МОЗ України від 19.06.1996, виробництва Відокремлена філія «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» по утилізації трупів тварин відносяться до об`єктів першого класу небезпеки із санітарно-захисною зоною у 1000 м, виробництва з кістко-перемелювання - до об`єктів другого класу небезпеки із санітарно-захисною зоною у 500 м, виробництва, пов`язані з вирощуванням і бойнею птахів - до об`єктів третього класу небезпеки із санітарно-захисною зоною у 300 м.

У структурі Відокремленої філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» є всі три види виробництв.

На думку позивачів, відповідач при здійсненні своєї господарської діяльності не дотримується правил та норм техноекобезпеки, природо-охоронного та санітарно-епідеміологічного законодавства, що призводить до понаднормативного забруднення шкідливими речовинами природнього середовища та становить загрозу для екологічної безпеки, життя та здоров`я позивачів. Так, основною протиправною діяльністю відповідача є функціонування неналежних очисних систем та практика системного незаконного захоронення відходів птахівництва в полях та урочищах регіону.

З огляду на викладене, позивачі зазначають, що внаслідок протиправної виробничої діяльності відповідача, останні переживають душевні страждання, а тому звернулись до суду з позовом про припинення виробничої діяльності Відокремленої філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» до проведення рекультивації земельних ділянок, відновлення гідротехнічних очисних споруд та відшкодування моральної шкоди.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Аналіз наведених вище норм дає змогу дійти висновку, що підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які б підтверджували наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі, насамперед, посилаються на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2019 у судовій справі №755/4448/19 (кримінальне провадження №0001095), згідно якого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ст. 236 КК України (порушення правил екологічної безпеки), було притягнуто до кримінальної відповідальності виконавчого директора ТОВ «Комплекс Агромарс» ОСОБА_303 та директора Філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс» Зазулю Івана Миколайовича.

Відповідач, в свою чергу, зазначає наступне.

Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0001095 встановлено подію, яка відбулась 12.10.2017 близько 00 години 35 хвилин, а саме, тимчасове відключення від мережі електроживлення виробничих площадок (птахоферм) №№24-31 Філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» ТОВ «Комплекс Агромарс», що розташовані в межах Димерської селищної громади Вишгородського району Київської області. В результаті чого зупинилась система вентиляції вказаних птахоферм та в наслідок задухи відбулась загибель значної кількості птиці. Оскільки трупи птиці потрібно було вилучити, проте цех не зміг оперативно переробити усі трупи птиці, службовими особами підприємства було прийнято рішення тимчасово розмістити трупи птиці на території земельної ділянки з кадастровим номером :06:008:0001, а потім з часом переробити та утилізувати.

На початку листопада 2017 року все було утилізовано та вивезено. Надалі на весні 2018 року на цій земельній ділянці було посіяно соняшник і земельна ділянка в подальшому використовувалась лише за призначенням.

Постановою про закриття кримінального провадження від 06.02.2019, що була винесена заступником начальника відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення А. Сьомічем було закрито кримінальне провадження №0001095 стосовно учасників ТОВ «Комплекс Агромарс» Сігала Є.Я. та ОСОБА_304 за ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ст. 236, ч. 4 ст. 28 ч. 2 ст. 240 КК України на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення).

Надалі, в межах кримінального провадження №0001095 до Дніпровського районного суду м. Києва було передано обвинувальний акт за результатом розгляду якого було ухвалено вирок від 19.04.2019 у судовій справі №755/4448/19.

Так, під час дослідження судом кримінальної справи №755/4448/19 було проаналізовано висновки експертів (№2244/18-48 від 19.03.2019 та №6241/18-48 від 16.04.2019), що містяться в матеріалах кримінальної справи та визнані судом належними та допустимими у відповідності до ст. 85-86 КПК України. За результатами проведеної судової інженерно-екологічної експертизи встановлено, що в результаті тимчасового розміщення побічних продуктів тваринного походження, непризначених для споживання людиною (мертві тушки курей та залишки яєць) та тирси на земельних ділянках з кадастровими номерами :06:008:0001, :09:038:0101, :06:060:0001, :06:183:0001, :07:122:0101 в результаті господарської діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс» забруднення земель, поверхневих та підземних вод не відбулося.

Встановити факт забруднення атмосферного повітря, спричиненого розміщенням вищевказаних побічних продуктів на відкритій ґрунтовій поверхні, відповідний причинно-наслідковий зв`язок та внесок в загальний обсяг забруднення атмосферного повітря в зоні впливу підприємств ТОВ «Комплекс Агромарс» неможливо.

Неможливо і стверджувати, що розміщення побічних продуктів на поверхні або тих, що викинуті з стаціонарних джерел, спричинили перевищень ГДК, зафіксованих в протоколі №119 дослідження повітря населених місць від 18.06.2018, оскільки в зоні впливу підприємств ТОВ «Комплекс Агромарс» наявні й інші джерела утворення, надходження та викидів азоту діоксиду та аміаку, які не належать підприємствам ТОВ «Комплекс Агромарс».

Оскільки вищевказані побічні продукти тваринного походження були вивезені та утилізовані, що підтверджується наявними у матеріалах кримінального провадження №0001095 від 07.11.2017 актами-здачі прийняття робіт (надання послуг), приймальними квитанціями, реєстрами надходження сировини налінію по переробці падежу, прибутковими-видатковими накладними, а вказані земельні ділянки очищені і використовуються за цільовим призначенням, то факт засмічення досліджуваних земельних ділянок не підтверджується, як і факт засмічення земельних ресурсів.

Експертами документально доведено, що на земельних ділянках з кадастровими номерами: :09:038:0101,:06:060:0001, :06:008:0001, 5300:07:122:0101 небезпека для життя, здоров`я людей та для довкілля не створена.

Відповідно до актів відбору проб та протоколів досліджень зразків ґрунту, забруднення присадибних земельних ділянок громадян в селах Гаврилівка, Тарасівщина, Литвинівка, Димер, Рикунь, Катюжанка, Демидів, Синяк, Вороньківка, Раківка Вишгородського району Київської області в результаті господарської діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс» не відбулось, причинно-наслідковий зв`язок між господарською діяльністю ТОВ «Комплекс Агромарс» та окремими негативними результатами досліджень зразків ґрунту присадибних земельних ділянок відсутній.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження відсутні документи, які дозволяють встановити обставини наявності чи відсутності екологічного забруднення навколишнього природного середовища на території земельних ділянок з наступними кадастровими номерами: :09:089:0001; :09:092:0101; :11:168:0107; :11:167:0103; :06:057:0001; :06:035:0001; :06:098:0001; :06:139:0001; :06:032:0001; :06:135:0300:09:089:0001; :09:092:0101; :11:167:0103; :09:038:0101; :08:195:0001; :06:087:0001; :06:178:0001; :06:038:0001; :06:135:0152; :06:181:0001; :06:051:0001; :07:001:0001; :06:039:0001; :06:135:0151; :07:0101.

Відсутні відповідні документи, які дозволяють дійти висновку про будь-які технічні та організаційні причини порушення технологічного процесу виробництва, які б могли спричинити виділення забруднюючих (шкідливих) речовин понад встановлені нормативи і накопичення промислових відходів.

За результатами досліджень зразків води, оформлених протоколами досліджень, випробувань, актами відбору проб, відсутні підстави вважати, що господарська діяльність ТОВ «Комплекс Агромарс» призвела до забруднення підземних та поверхневих вод.

За результатами досліджень зразків води питної, оформлених протоколами досліджень, випробувань, актами відбору проб, результатами досліджень забруднення води питної у приватних колодязях, водопровідних мережах та свердловинах у приватних господарствах громадян у с. Гаврилівка, с. Тарасівщина; с. Рикунь, смт, Димер, с. Раківка, с. Демидів,с. Синяк, с. Вороньківка, с. Литвинівка Вишгородського району, Київської області внаслідок господарської діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс» документально не підтверджується.

З проаналізованих документів, наданих для проведення експертного дослідження, експертами зроблено висновок про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між господарською діяльністю ТОВ «Комплекс Агромарс» та окремими негативними результатами досліджень води питної з приватних колодязів, з водопровідних мереж, з свердловин приватних домогосподарств громадян у с. Гаврилівка, с. Тарсівщина, с. Рикунь, смт. Димер, с. Катюжанка, с Раківка, с. Демидів, с. Синяк, с. Вороньківка, с. Литвинівка Вишгородського району, Київської області.

Експертам також не надано документів, які підтверджують причинно- наслідковий зв`язок між господарською діяльністю ТОВ «Комплекс Агромарс» та перевищенням окремих показників у досліджуваних зразках води відносно вимог, встановлених нормативними документами.

Таким чином, враховуючи висновки за результатами проведених досліджень, водокористування ТОВ «Комплекс Агромарс» не становить небезпеку та немає суттєвих негативних наслідків для навколишнього природного середовища.

Відповідач також звертає увагу суду на те, що у експертних висновках неодноразово наголошено на відсутності причинно-наслідкового зв`язку між забрудненням навколишнього середовища, різними видами антропогенної діяльності, негативними показниками зразків питної води, поверхневих, підземних вод та ґрунтів, атмосферного повітря та господарською діяльністю ТОВ «Комплекс Агромарс», як на земельних ділянках з вищенаведеними кадастровими номерами, так і в межах присадибних ділянок громадян сіл Гаврилівка, Тарасівщина, Литвинівка, Димер, Рикунь, Катюжанка, Демидів, Синяк, Вороньківка, Раківка Вишгородського району, Київської області.

Тобто, з огляду на встановлені у кримінальному провадженні факти, скарги жителів с. Гаврилівка та Катюжанка на поганий стан екології, нібито спричинений виробничою діяльністю ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» не підтверджуються належними доказами.

Крім того, згідно з науковим висновком з оцінки впливу виробництва ТОВ «Комплекс Агромарс» на екологічний стан навколишнього природного середовища в зоні здійснення господарської діяльності, що був складений Інститутом агроекології і природокористування Національної академії аграрних наук України та затверджений протоколом № 9 на засіданні Вченої Ради 31.10.2018, вбачається наступне:

екологічний стан атмосферного повітря в зонах господарської діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс» та на межі житлової забудови населених пунктів відповідає встановленим санітарно-гігієнічним вимогам та не перевищує нормативного рівня;

водокористування ТОВ «Комплекс Агромарс» здійснюється в межах дозволених норм, виробництво не є джерелом забруднення ґрунтових та підземних вод, а реальними причинами забруднення води в криницях громадян є порушення норм їх експлуатації. Екологічний стан води р. Кізка у результаті скиду стічних та зворотніх вод підприємства відповідає встановленим санітарно-гігієнічним вимогам;

використання земельних ділянок, які перебувають у постійному користуванні ТОВ «Комплекс Агромарс» здійснюється з дотриманням цільового призначення та положень законодавства України про охорону навколишнього природного середовища. Екологічний стан ґрунту земельних ділянок сільськогосподарського призначення та присадибних ділянок у зоні господарської діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс» відповідає санітарно-гігієнічним вимогам;

вплив виробничих факторів ТОВ «Комплекс Агромарс» на екологічний стан навколишнього природного середовища, що проявляється у викидах забруднюючих речовин в атмосферне повітря, використані для виробничих цілей питної води, зворотних вод у водні об`єкти, утворенні відходів та побічних продуктів тваринного походження, поводженні з ними, здійснюються в дозволених законодавством нормах, характеризуються як екологічно допустимий і не може створювати небезпеку навколишнього середовища;

вплив виробничої діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс» на стан атмосферного повітря в районах сіл Гаврилівка, Тарасівщина, Рикунь, смт. Димер не встановлено;

вплив виробничої діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс» на санітарний стан ґрунту приватних присадибних ділянок в районах сіл Гаврилівка, Тарасівщина, Рикунь, Раківка, Литвинівка, смт. Димер не встановлено.

Таким чином, вищенаведене спростовує доводи позивачів у незаконній діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс», оскільки суттєвих негативних змін у навколишньому середовищі не відбулось.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі неодноразово звертались до Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, структурних підрозділів Державної екологічної інспекції України, Міністерства екології та природних ресурсів України, Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, Державного космічного агентства України щодо екологічної ситуації в регіоні та порушень природоохоронного та санітарно-епідеміологічного законодавства.

В свою чергу, усі відповіді держаних органів на запити позивачів, пов`язані з подіями, які відбулись у період тимчасового розміщення побічних продуктів тваринного походження, який тривав в період з 12.10.2017 по 20.11.2017 були предметом дослідження у межах судової справи № 755/4448/19.

Так, у зазначеній справі, вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 19.04.2019 було встановлено відсутність забруднення ТОВ «Комплекс Агромарс» атмосферного повітря, ґрунтових та підземних вод, ґрунтів, питної води, доведено, що підприємством не було створено будь-якої небезпеки для життя і здоров`я людей.

Також Державною екологічною інспекцією у Київській області неодноразово здійснювались перевірки щодо дотримання ТОВ «Комплекс Агромарс» норм природоохоронного законодавства, на підставі яких складено відповідні розрахунки розмірів відшкодування збитків. Однак експертами у висновках №2244/18-48 від 19.03.2019 та №6241/18-48 від 16.04.2019 доведено, що ні документально, ні нормативно не підтверджується розмір збитків, визначений Держекоінспекцією, які заподіяні державі в результаті понаднормових викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря ТОВ «Комплекс Агромарс», при відсутності дозвільних документів, розмір шкоди об`єктам довкілля встановити неможливо.

У висновках судової інженерно-екологічної експертизи спеціалістами зазначається, що неможливо підтвердити розмір збитків, оскільки останні не заподіяні через те, що у ТОВ «Комплекс Агромарс» відсутній обов`язок, як у сільськогосподарського товаровиробника, одержувати спеціальні дозволи, що підтверджується, у тому числі, рішеннями судів, які набрали законної сили.

Щодо судових рішень у господарських справах №911/714/17 та № 911/715/17 за позовами прокуратури м. Києва в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Київській області до ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» та Броварської філії, на які посилаються позивачі, відповідач зазначає наступне.

Зі змісту рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2018 у справі №911/714/17 вбачається, що Держекоінспекцією в період з 21.03.2014 по 28.03.2014 було проведено планову перевірку додержання вимог природоохоронного законодавства ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» та Броварської філії, про що складено Акт №240 від 21.03.2014-28.03.2014 (надалі акт).

Судом встановлено, що акт не містить відомостей щодо періоду здійснення відповідачем та його філіями викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря без спеціального дозволу та ідентифікуючих даних щодо об`єктів (стаціонарних джерел), якими здійснювались викиди. Станом на момент проведення перевірки зазначених порушень позивачем не встановлено, відтак суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів прокурора щодо наявності вини та протиправної поведінки відповідача, що виявились у порушенні ст. ст. 10, 11 Закону України «Про охорону атмосферного повітря» - здійсненні без дозвільного викиду забруднюючих речовин в атмосферне повітря та невжитті спрямованих на уникнення шкідливого результату заходів щодо своєчасного отримання зазначених дозволів.

Щодо збитків окремо зазначається, що прокурором та позивачем не доведено обставин наднормативного викиду відповідачем забруднюючих речовин в атмосферне повітря, а тому суд дійшов висновку про відсутність наслідку шкідливого результату у вигляді завдання відповідачем державі збитків та, відповідно необґрунтованість доводів прокурора та позивача щодо зворотного.

Крім того, на виконання вимог ухвали господарського суду Київської області від 06.06.2017 у справі №911/714/17 судовим експертом надано висновок судової інженерно-екологічної експертизи №20779/20780/17-48 від 08.12.2017, згідно якого повідомлено про неможливість визначити розмір збитків, заподіяних державі відповідачем внаслідок викидів забруднюючих речовин в атмосферне повітря за визначені прокурором та позивачем періоди, а також зазначено про невідповідність вимогам Методики використаних відповідачем даних при визначені розміру збитків згідно наданих розрахунків.

Згідно мотивувальної частини рішення Господарського суду Київської області від 30.05.2017 у справі № 911/715/17 судом встановлено, що перевірка, проведена Держекоінспекцією в період з 21.03.2014 по 28.03.2014 з дотримання ТОВ «Комплекс Агромарс» вимог природоохоронного законодавства, не містить інформації щодо факту користування підземними водами, періоду такого користування та обсягів використаних підземних вод і кількості водозаборів.

З огляду на встановлені судом обставини, прокуратурою та позивачем не доведено факту порушення, за яке передбачено відповідальність у вигляді стягнення заявлених у позов збитків, що також спростовано відповідачем, у зв`язку з чим, позов задоволенню не підлягає.

Встановлені Господарським судом Київської області, фактичні обставини вказують на відсутність складу правопорушення у діях ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії «Гаврилівський птахівничий комплекс» та Броварської філії, а нараховані позивачами збитки повністю необґрунтованими.

Отже, суд погоджується з доводами відповідача, що посилання позивачів на рішення у господарських справах № 911/714/17 та № 911/715/17, як і на відповіді держаних органів, що носять загально-інформативний характер, не доводять наявність порушень з боку ТОВ «Комплекс Агромарс» норм природоохоронного законодавства.

Наведене в сукупності свідчить про те, що внаслідок господарської діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс» суттєвих негативних змін у навколишньому середовищі не відбулось, відтак вказана діяльність не є такою, що завдає значної шкоди навколишньому середовищу, життю та здоров`ю позивачів, відтак суд вважає необґрунтованими вимоги позивачів щодо припинення протиправної господарської діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс».

Що стосується вимог позивачів про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (ч.3 ст. 23 ЦК України).

Як зазначено Верховним Судом в постанові від 09.06.2022 у cправі №910/4014/16, при визначенні розміру моральної шкоди слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірним із заподіяною шкодою.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені статтею 1167 Цивільного кодексу України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

З метою обґрунтування своїх вимог, позивачами до матеріалів справи долучено комісійні висновки за результатами психологічного дослідження позивачів (надалі комісійні висновки), що складені на замовлення приватного підприємства «Юридична фірма «Імператив Плюс» та проведені спеціалістами-психологами.

Відповідач зауважує, що вказані спеціалісти-психологи не є експертами в розумінні Закону України «Про судову експертизу» та ГПК України, оскільки до суду не надано відповідних документів про їх кваліфікацію як експертів, дані особи не повідомлені про настання кримінальної відповідальності за надання завідомо неправдивого висновку експерта тощо.

Крім того, ч. 1, 2 ст. 71 ГПК України визначено, що спеціалістом є особа, яка володіє спеціальними знаннями, необхідними для застосування технічних засобів, і призначена судом для надання консультацій та технічної допомоги під час вчинення процесуальних дій, пов`язаних із застосуванням таких технічних засобів (фотографування, складання схем, планів, креслень, відбору зразків для проведення експертизи тощо). Допомога та консультації спеціаліста не замінюють висновок експерта.

Відтак, суд погоджується з позицією відповідача, що зазначені особи не набували процесуального статусу спеціаліста в розумінні ГПК України.

У вказаних комісійних висновках здійснено розрахунки моральної шкоди за методикою встановлення заподіяної моральної шкоди та оцінки розміру компенсації спричинених страждань О.М. Ерделевського.

Водночас, 29.01.2016 рішенням Координаційної ради з проблем судової експертизи при Міністерстві юстиції України вказана методика була виключена з Реєстру методик проведення судових експертиз та внесена до Переліку рекомендованої науково-технічної та довідкової літератури.

При дослідженні висновку експерта суди повинні виходити з того, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватись на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.07.2022 у справі № П/811/4240/14.

Відповідач також звертає увагу суду на те, що у комісійних висновках спеціалісти-психологи, які мають освіту за спеціальністю «практична психологія», надають оцінку діяльності ТОВ «Комплекс Агромарс» з точки зору дотримання останнім норм природоохоронного законодавства та роблять висновки про наявність причинно-наслідкового зв`язку між понаднормативним забрудненням та виробничою діяльністю ТОВ «Комплекс Агромарс».

Верховний Суд у постанові від 12.10.2020 у справі №372/2085/16-ц дійшов висновку, що суди обґрунтовано не взяли до уваги комісійні висновки спеціалістів за результатами психологічного дослідження позивачів, оскільки особи, що його підписали не набували в установленому законом порядку процесуального статусу спеціаліста та вийшли за межі своїх повноважень, оскільки окрім аналізу психологічного стану позивачів надали відповіді на питання, що належать до компетенції суду.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводом відповідача, що комісійні висновки є ідентичними, позбавленими індивідуальності, не містять індивідуальних досліджень психо-емоційного стану кожного позивача та ґрунтуються на методиці, яка виключена із реєстру методик проведення судових експертиз.

Крім цього, звертаючись з позовною заявою до суду позивачі зазначали про незадовільний стан здоров`я, спричинений екологією, яку нібито погіршили незаконні дії відповідача.

Однак позивачами не доведено належними та допустимими доказами обставини, що саме виробнича діяльність відповідача завдала шкоди життю і здоров`ю жителям с. Гаврилівка та с. Катюжанка, оскільки відповідь Вишгородського комунального закладу «Вишгородський районний центр первісної медико-санітарної допомоги» №64 від 27.07.2018, на яку посилаються позивачі, як на підставу обґрунтування своїх вимог, не містить жодних вказівок на ТОВ «Комплекс Агромарс» в особі філії ВП «Гаврилівський птахівничий комплекс», як причину збільшення захворювань певних категорій у порівнянні з минулими роками.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки завдавача та причинний зв`язок такої поведінки із завданою шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 01.09.2020 у справі №372/2165/16-ц, від 16.09.2020 у справі №372/569/17, від 23.09.2020 у справі №372/2493/17, від 29.09.2020 у справі №372/2084/16-ц та від 30.09.2020 у справі №372/3580/16-ц.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц дійшла висновку, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Таким чином, при вирішенні даного спору позивачі повинні були довести не тільки сам факт забруднення довкілля відповідачем, а і причинно-наслідковий зв`язок між порушенням норм та негативними наслідками для приватного та сімейного життя позивачів, що як наслідок завдає їм моральних страждань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 18.11.2020 у справі №372/2338/16 щодо застосування ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України, п. 1,3 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, ч. 1,2,5 ст. 1187 ЦК України зазначено, що при вирішенні вказаного спору позивачі повинні були довести в судовому засіданні не тільки сам факт забруднення довкілля саме відповідачем, а й те, що воно відбувається поза відповідними нормами встановленими державою, яке не притаманне наявному забрудненню в сучасних містах та селищах, яке негативно впливає на користування зручностями останніх, їх приватного та сімейного життя, та як наслідок таке забруднення навколишнього природного середовища призводить до погіршення стану їх здоров`я.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що моральна шкода підлягає відшкодуванню за наявністю у діях особи, яка заподіяла таку шкоду складу цивільного правопорушення, елементами якого є заподіяна шкода, встановлення факту протиправної поведінки такої особи та при умові наявності причинного зв`язку між ними.

Враховуючи вищевикладене, позивачами не доведено жодного з елементів складу цивільного правопорушення, сукупність яких є підставою для відшкодування моральної шкоди, а саме, не доведено протиправність поведінки відповідача щодо позивачів, факт заподіяння відповідачем шкоди позивачам, а також не доведено наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою відповідача та заподіянням шкоди позивачам.

Як наслідок, з огляду на те, що позивачами не доведено наявність складових цивільного правопорушення, що є обов`язковим для покладення на відповідача відповідальності у вигляді відшкодування моральної шкоди, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору у разі відмови в позові покладаються на позивача, водночас позивачі звільнені від сплати судового збору на підставі п. 2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», як наслідок, у даному випадку розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Копію рішення направити сторонам та керуючому санацією.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Чеберяк