ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 922/3312/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Губенко Н. М., Студенця В. І.

за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А.В.,

представники сторін у судове засідання не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Садівничого товариства "Студенок"

на рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2025

(суддя Лаврова Л. С.)

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2025

(головуюча - Медуниця О. Є., судді - Істоміна О. А., Лакіза В. В.)

у справі за позовом Садівничого товариства "Студенок"

до відповідачів: 1) Державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області;

2) Харківської районної державної адміністрації Харківської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: "Садівниче товариство - "Студєнок""

про визнання незаконною та скасування реєстраційної дії,

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. Садівниче товариство "Студенок" (далі - позивач, скаржник) звернулося до Господарського суду Харківської області з позовом до Державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області та Харківської районної державної адміністрації Харківської області (з урахуванням клопотання про залучення до розгляду справи співвідповідача, задоволеного ухвалою Господарського суду Харківської області від 10.02.2025), згідно з яким просило визнати незаконною та скасувати реєстраційну дію щодо запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань датою запису 23.02.2017 №0027686 "Садівниче товариство - "Студєнок"" код 41171860 (далі - третя особа). Судові витрати просило віднести за рахунок Харківської районної державної адміністрації Харківської області.

2. В обґрунтування позову позивач посилається на незаконність державної реєстрації третьої особи, яка має аналогічну назву та місцезнаходження з позивачем, й фактично утворено на базі вже зареєстрованого позивача, оскільки рішення загальних зборів позивача з цього приводу не приймалося, а законом чи статутом не передбачено перехід майна (активів), прав та обов`язків позивача до третьої особи.

Фактичні обставини справи, установлені судами

3. 21.09.2021 головою правління СТ "Студенок" у відомостях Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань виявлено державну реєстрацію СТ "Студєнок" (), номер запису 0027686.

4. СТ "Студєнок" зареєстроване за тією ж юридичною адресою (місцезнаходженням), що і СТ "Студенок" (), а саме: Харківська область, Харківський р-н, смт.Васищево, вул.Орешкова 1. Організаційно-правова форма - обслуговуючий кооператив. Засновниками СТ "Студєнок" є два члени СТ "Студенок" - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , а також колишній член товариства - ОСОБА_3 .

5. 26.09.2021 проведені загальні збори членів СТ "Студенок". Зборам членів СТ "Студенок" на голосування було поставлене питання щодо відсутності прийняття будь-яких рішень зборами щодо утворення СТ "Студєнок", дозволу щодо його реєстрації чи передачі йому в цілому чи частини активів (майна), прав чи обов`язків СТ "Студенок". Зборами членів товариства прийнято, що відповідних рішень не приймалось.

6. Позивач стверджує, що Інформаційне повідомлення про державну реєстрацію СТ "Студенок" від 22.03.2001 за підписом та печаткою Васищевського селищного голови свідчить про те, що найменування українською мовою СТ "Студенок" відповідає найменуванню російською мовою СТ "Студенок".

7. СТ "Студенок" наділене правом згідно зі Статутом розпоряджатися земельною ділянкою в межах 7,97 га, виділених для створення колективного саду, тобто є законним володільцем земель 7,97 га. За твердженнями позивача, створення СТ "Студєнок" на базі зареєстрованого СТ "Студенок" є таким, що суперечить положенням законодавства. Підставою створення СТ "Студєнок" не могло бути рішення загальних зборів СТ "Студенок", адже такі рішення не приймались, а законом чи статутом не передбачено переходу майна (активів) прав та обов`язків СТ "Студенок" до СТ "Студєнок". Збори членів СТ "Студенок" від 26.09.2021 підтвердили відсутність будь-яких рішень зборів про створення СТ "Студєнок" та передачу будь-якій юридичній особі своїх активів (майна) у цілому чи частково.

8. На переконання позивача, оскільки СТ "Студенок" жодних рішень щодо створення СТ "Студєнок" не приймало, будь-яких законних повноважень реєстраційній службі Харківської районної державної адміністрації для проведення державної реєстрації СТ "Студєнок" не надавало, державна реєстрація проведена за недостовірною інформацією.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

9. 28.04.2025 Господарський суд Харківської області ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2025, про відмову в задоволенні позову.

10. Суди виходили з того, що позов пред`явлено до неналежних відповідачів, оскільки позивач заявив позовні вимоги до державного реєстратора, який не вчинив дій щодо порушення його прав та інтересів у спірних матеріально-правових відносинах; не є учасником правовідносин, пов`язаних зі створенням та управлінням юридичною особою, стосовно якої до Єдиного державного реєстру вносилися спірні реєстраційні записи; у той же час, позивач не заявив вимоги та не визначив відповідачем саму особу, діями якої фактично могли бути порушені його права позивача (особа, на користь якої вчинялися оспорювані реєстраційні дії). Суди дійшли висновку, що належним відповідачем буде юридична особа, щодо якої були здійснені ці дії (запис), а саме "СТ - "Студєнок", яке залучене до участі у цій справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу.

11. 03.09.2025 позивач надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

12. На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник визначає випадок, передбачений пунктом 1 частини другої статті 287 цього Кодексу.

13. В обґрунтування скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили положення статей 129, 129-1 Конституції України, пункту 7 частини третьої статті 2, статей 18, 326 ГПК України, статей 18, 157 ЦПК України, частин другої, сьомої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

14. Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 805/4506/16а, від 22.08.2018 у справі № 805/4505/16а, від 18.09.2019 у справі № 826/14632/17, від 01.04.2020 у справі № 813/1056/18, стосовно підвідомчості господарському суду спору оскарження дій державного реєстратора особою, корпоративні та майнові права якої порушено за наслідком учинення спірних реєстраційних дій, із визначенням відповідачем у цьому спорі саме суб`єкта державної реєстрації; не врахували висновок Верховного Суду щодо застосування пункту 2 частини першої статті 25 Закону України "Про Державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17.

15. Скаржник зазначає, що ні судом першої інстанції, ні апеляційним господарським судом за наслідком розгляду справи не надано оцінки відсутності жодного із доказів відповідача ХРДА законності проведення державної реєстрації "СТ - "Студєнок"" (), що є порушенням статей 73, 74, 86 ГПК України.

16. При цьому, на думку скаржника, суди першої та апеляційної інстанцій помилково керувалися правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у справах № 823/2042/16, № 570/3439/16-Ц, № 910/7781/19, № 183/1617/16, № 367/2022/15-Ц, № 712/8916/17, № 635/4741/17, при розгляді цієї справи.

17. Скаржник також посилається на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 912/1625/20 та зазначає, що висновки судів попередніх інстанцій про те, що державний реєстратор є неналежним відповідачем у справі, суперечить положенням частини першої статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" і зроблений з порушенням статей 45, 48 ГПК України.

18. Верховний Суд ухвалою від 17.09.2025 відкрив касаційне провадження у справі та призначив касаційну скаргу до розгляду.

19. 01.10.2025 Харківська районна державна адміністрація Харківської області подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення судів попередніх інстанцій в силі.

20. Відзив мотивовано таким:

- правовідносини, якими могли бути порушені права позивача, полягали в оспорюванні ним законності створення та реєстрації юридичної особи "Садівниче товариство - "Студєнок"" (62491, Україна, Харківський р-н, Харківська обл., селище міського типу Васищеве, вулиця Орешкова, будинок, 1, ідентифікаційний код особи 41171860). Суб`єкт реєстраційної діяльності (відповідач) не є учасником правовідносин, пов`язаних зі створенням та управлінням юридичною особою, стосовно якої до ЄДР вносилися спірні реєстраційні записи;

- позов СТ "Студенок" пред`явлено до неналежних відповідачів, оскільки позивач заявив позовні вимоги до державного реєстратора, який не вчинив дій щодо порушення його прав та інтересів у спірних матеріально-правових відносинах; не є учасником правовідносин, пов`язаних зі створенням та управлінням юридичною особою, стосовно якої до Єдиного державного реєстру вносилися спірні реєстраційні записи; також позивач не заявив вимоги та не визначив відповідачем саму особу, діями якої фактично могли бути порушені його права позивача. Належним відповідачем повинно бути СТ "Студєнок";

- заявлення позивачем вимог у справі до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові.

21. Позивачем подано відповідь на відзив, який мотивовано, зокрема, таким:

- згідно з частиною четвертою статті 16 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" найменування юридичної особи не може бути тотожним найменуванню іншої юридичної особи (крім органів місцевого самоврядування), а наявність тотожного найменування - слугує підставою для відмови у державній реєстрації згідно з частиною восьмою статті 28 вказаного закону, як те зобов`язаний був зробити суб`єкт державної реєстрації;

- положеннями частин четвертої, п`ятої статті 6 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" передбачені повноваження державного реєстратора, згідно з якими він зокрема проводить реєстраційну дію за відсутності підстав для відмови у державній реєстрації шляхом внесення запису в ЄДР;

- у випадку державної реєстрації юридичної особи СТ "Студєнок" допущено порушення законодавства саме державним реєстратором, що призвело до дублювання адреси та назви позивача, а тому державний реєстратор є належним відповідачем.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

22. Відповідно до положень статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

23. Здійснюючи касаційне провадження, Суд зазначає таке.

24. Згідно з частиною першою статті 2 ГПК України до завдань господарського судочинства віднесено справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

25. Відповідно до частини другої статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

26. Згідно з частиною першою статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

27. Об`єктом судового захисту відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України є саме порушене, невизнане або оспорюване право чи інтерес.

28. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи. Саме така особа, яка спричинила ці наслідки для позивача щодо його права, є стороною у спірному правовідношенні.

29. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 14 ГПК України).

30. Частиною першою статті 45 ГПК України унормовано, що сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу, зокрема, фізичні і юридичні особи.

31. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача як сторони у справі, а також зміст позовних вимог (пункти 2, 4 частини третьої статті 162 ГПК України).

32. Отже, визначення відповідачів, предмета і підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, на яку доречно послався Господарський суд Харківської області за змістом оскаржуваного рішення.

33. Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17.

34. Відтак, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача. Подібний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20.

35. Правові висновки Великої Палати Верховного Суду про те, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи), викладені у постановах від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц та від 04.02.2020 у справі № 910/7781/19.

36. Вирішуючи питання узгодження правових позицій Великої Палати Верховного Суду у питанні належності відповідача у спорах з оскарження реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20 не вбачала підстав для відступу від наведених висновків Великої Палати Верховного Суду.

37. Судами попередніх інстанцій встановлено, що СТ "Студенок" звернулося з позовом до відповідача-1, Державного реєстратора Харківської районної державної адміністрації Харківської області та відповідача-2, Харківської районної державної адміністрації Харківської області та просить суд визнати незаконною та скасувати реєстраційну дію щодо запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань датою запису 23.02.2017 № 0027686 СТ "Студєнок" код 41171860.

38. Як обґрунтовано зазначено судами попередніх інстанцій, правовідносини, якими могли бути порушені права позивача, полягали в оспорюванні ним законності створення та реєстрації юридичної особи СТ "Студєнок". При цьому, суб`єкт реєстраційної діяльності (відповідач) не є учасником правовідносин, пов`язаних зі створенням та управлінням юридичною особою, стосовно якої до Єдиного державного реєстру вносився спірний реєстраційний запис.

39. Сторонами такого спору має бути позивач, як особа, яка вважає свої права порушеними діями третьої особи, та особа, на користь якої вчинялися оспорювані реєстраційні дії (СТ "Студєнок").

40. Суб`єкт реєстраційної діяльності не є належним відповідачем у спорах, пов`язаних зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, стосовно якої до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вносився спірний реєстраційний запис. Належним відповідачем буде юридична особа, щодо якої були здійснені ці дії (запис), а саме СТ "Студєнок", яке залучене до участі у цій справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06.09.2023 у справі № 826/18028/16.

41. Відповідно до частини другої статті 48 ГПК України, якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

42. Судами попередніх інстанцій встановлено та не заперечується скаржником, що позивач не звертався до Господарського суду Харківської області із клопотанням про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача, а саме юридичної особи СТ "Студєнок".

43. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 48 ГПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 372/51/16-ц.

44. Звернення з позовом до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у позові. Аналогічна правова позиція наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20.

45. З огляду на наведене та враховуючи, що поданий позивачем позов у силу наведених висновків Великої Палати Верховного Суду є позовом, пред`явленим до неналежних відповідачів, суди попередніх інстанцій дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні такого позову.

46. Стосовно підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої 287 ГПК України Верховний Суд зазначає таке.

47. Щодо доводів скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05.06.2018 у справі № 805/4506/16-а, від 22.08.2018 у справі № 805/4505/16-а, від 18.09.2019 у справі № 826/14632/17, від 01.04.2020 у справі № 813/1056/18, стосовно підвідомчості господарському суду спору оскарження дій державного реєстратора особою, корпоративні та майнові права якої порушено за наслідком учинення спірних реєстраційних дій, із визначенням відповідачем у цьому спорі саме суб`єкта державної реєстрації, а також доводів про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 2 частини першої статті 25 Закону України "Про Державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17, від 01.07.2021 у справі № 912/1625/20 колегія суддів зазначає наступне.

48. У справі № 805/4506/16-а предметом позову було визнання протиправними та скасування реєстраційних дій. Верховним Судом у вказаній справі зазначено про те, що в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що на час проведення першої із зазначених реєстраційних дій він був єдиним учасником Товариства і йому належало 100 % статутного капіталу Товариства, а тому рішення про виключення його зі складу учасників не могло бути прийнято без його участі. При цьому він не брав участі в загальних зборах Товариства та не голосував за рішення про виключення зі складу учасників, адже ще у 2012 році залишив територію України й більше не перетинав державного кордону України. Суди у цій справі, ураховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, дійшли висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

49. У справі № 805/4505/16-а предметом позову було визнання протиправними і скасування реєстраційних дій. Верховним Судом у вказаній справі зазначено про те, що в обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що 20.04.2015 року державним реєстратором Осиповичем І.В. було вчинено реєстраційну дію № 60007833 - зміна складу або інформації про засновників, якою виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців інформацію про позивача як про учасника ТОВ "Терен". Позивач на час проведення реєстраційної дії був учасником ТОВ "Терен", якому належало 99,9% статутного капіталу цього товариства, а тому рішення про виключення його зі складу учасників не могло бути прийняте без нього. Натомість позивач не брав участі в загальних зборах товариства та не голосував за рішення про виключення його зі складу учасників товариства. Крім того, позивач залишив територію України в 2012 році і більше не перетинав державний кордон України. Суди у цій справі, ураховуючи суть спірних правовідносин та їх суб`єктний склад, дійшли висновку про непоширення на цей спір юрисдикції адміністративних судів та необхідність його вирішення в порядку господарського судочинства.

50. У справі № 826/14632/17 предметом позову було визнання дій протиправними та скасування реєстраційних дій. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що оскаржувані реєстраційні дії вчинені протиправно та всупереч вимог статей 4 - 6, 9, 14 - 15, 17, 25 та 28 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", не зважаючи на встановлену судом заборону щодо вчинення реєстраційних дій. Верховним Судом у вказаній справі зазначено про те, що позивачка оскаржила до адміністративного суду дії суб`єкта владних повноважень - державного реєстратора, пов`язані з реєстрацією змін до установчих документів ТОВ "Творча майстерня "Вісак" і ТОВ "Вісак", внесенням відомостей щодо зміни складу їх засновників та керівника, посилаючись при цьому на недотримання цим суб`єктом встановленого законом порядку проведення такої реєстрації. Верховний Суд у вказаній справі зазначив про те, що звернення позивачки до суду із цим позовом зумовлене необхідністю захисту її корпоративних та майнових прав, а не прав у сфері публічно-правових відносин, що виключає розгляд цієї справи в порядку адміністративного судочинства.

51. У справі № 813/1056/18 предметом позову було визнання протиправними та скасування реєстраційних дій. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, здійснюючи реєстраційні дії, пов`язані з реєстрацією змін до складу або інформації про засновників, змін статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євген" та реєстрацією змін статутного або складеного капіталу, змін складу або інформації про засновників Товариства з обмеженою відповідальністю "Спільне українсько-кіпрське підприємство "Лео Порто", відповідачі діяли не у спосіб та не на підставі Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", оскільки реєстрація таких змін пов`язана з невиконанням вимог ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.09.2014 про забезпечення позову в справі № 461/10920/14-ц про стягнення боргу за договором позики. Верховний Суд у вказаній справі зазначив про те, що Виникнення спірних правовідносин у справі, що розглядається, фактично зумовлене укладенням правочинів щодо відчуження часток у статутному капіталі юридичних осіб від однієї особи до іншої та подальшою перереєстрацією цих прав. Аналізуючи зміст наведених вище правових норм та фактичних обставин справи, Суд дійшов висновку, що спір у цій справі підпадає під юрисдикцію господарських судів як за пунктом 3, так і за пунктом 4 частини першої статті 20 ГПК України.

52. У справі № 904/5857/17 предметом позову було визнання неправомірними дій реєстратора щодо проведення реєстраційних дій. Позов (з урахуванням додаткових пояснень) обґрунтовано приписами статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, статті 34 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань", статей 1, 12 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та доводами про незаконність дій державного реєстратора, необхідністю захистити права та інтереси позивача, зумовлені його корпоративними правами, як учасника ТОВ "Нива - 2010". Судом у цій справі зазначено про те, що спір між учасниками юридичної особи або спір учасників юридичної особи з цією юридичною особою щодо скасування запису в ЄДР є корпоративним спором і підлягає вирішенню за правилами господарського судочинства. Відтак, Суд дійшов висновку про те, що вимога про визнання неправомірними дій державного реєстратора з внесення в ЄДР відомостей, щодо достовірності яких виник корпоративний спір, має похідний характер від корпоративного спору та залежить від наявності самого порушеного права, яке підлягає захисту у ефективний спосіб; цей критерій суди, припиняючи провадження, не перевірили.

53. У справі № 912/1625/20 предметом позову було визнання протиправними та скасування реєстраційних дій. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні реєстраційні записи були внесені за відсутності визначених законом підстав для їх внесення, а саме: за відсутності рішень загальних зборів акціонерів Приватного акціонерного товариства "Весна" про зміну місцезнаходження Товариства, його керівника та складу підписантів, а дії державного реєстратора щодо внесення цих записів є протиправними, оскільки були вчинені відповідачем з порушенням частини другої статті 4, частини четвертої статті 17, пунктів 5, 6, 8 частини другої статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань". За твердженням позивача спірні реєстраційні дії були вчинені державним реєстратором з порушенням територіального принципу: поза межами місцезнаходження Приватного акціонерного товариства "Весна", за відсутності визначених частиною четвертою статті 17 зазначеного Закону необхідних документів для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, без перевірки державним реєстратором поданих для державної реєстрації документів на наявність підстав для відмови в державній реєстрації, без урахування того, що документи для державної реєстрації були подані особою, яка не мала на це повноважень. За твердженням позивача вчинення державним реєстратором спірних реєстраційних записів порушує його корпоративні та майнові права, як акціонера та кінцевого бенефіціарного власника Приватного акціонерного товариства "Весна".

54. Проаналізувавши зміст наведених постанов Верховного Суду за критеріями подібності, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, колегія суддів дійшла висновку про неподібність цих справ за змістовним критерієм. Відтак, правовідносини у вказаних справах та у справі, що переглядається, не є релевантними за критеріями подібності.

55. Із місту наведених постанов Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 805/4506/16-а, від 22.08.2018 у справі № 805/4505/16-а, від 18.09.2019 у справі № 826/14632/17, від 01.04.2020 у справі № 813/1056/18 від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17 убачається, що Суд досліджував питання підвідомчості вказаних спорів та дійшов висновку про те, що вказані спори відносяться до юрисдикції господарських судів та підвідомчі їм. Тобто Верховний Суд у цих постановах не надавав оцінку суті позовних вимог та не формував висновку щодо наявності підстав для задоволення позову, або відмови у його задоволенні.

56. Натомість у справі, що розглядається суди розглянули позов по суті та дійшли висновку про те, що позов пред`явлено до неналежних відповідачів, оскільки позивач заявив позовні вимоги до державного реєстратора, який не вчинив дій щодо порушення його прав та інтересів у спірних матеріально-правових відносинах; не є учасником правовідносин, пов`язаних зі створенням та управлінням юридичною особою, стосовно якої до Єдиного державного реєстру вносилися спірні реєстраційні записи.

57. Окрім того, у справах №№ 805/4506/16-а, 805/4505/16-а, 826/14632/17, 904/5857/17, № 912/1625/20 позови були спрямовані на відновлення порушених, на думку позивачів, корпоративних прав.

58. У справі № 813/1056/18 судами встановлено, що позовні вимоги були обґрунтовані тим, що реєстрація змін пов`язана з невиконанням вимог ухвали Галицького районного суду м. Львова від 11.09.2014 про забезпечення позову у справі № 461/10920/14-ц, якою зокрема було накладено арешт на корпоративні права.

59. Натомість у справі, що розглядається судами, не встановлено наявності порушень корпоративних прав позивача, оскільки останній не є учасником Садівничого товариства "Студєнок", а також не встановлено наявності обставин щодо арешту корпоративних прав будь - якої із сторін спору у цій справі.

60. Процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад цих правовідносин або їх специфічний об`єкт. Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19.

61. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування необхідно розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні правовідносини).

62. Водночас, касаційний суд вказує, що неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суди попередніх інстанцій, посилаючись на норму права, застосували її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачили тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі, яка є подібною до справи, що розглядається Судом.

63. Не можна посилатись на неврахування висновку Верховного Суду, як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення.

64. До того ж алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим та залежить в першу чергу від позиції сторін спору, а також доводів і доказів, якими вони обґрунтовують свою позицію. Всі юридично значущі факти, які складають предмет доказування, визначають фактичні обставини у справі, що формуються, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права. Підстави вимог і заперечення осіб, які беруть участь у справі, конкретизують предмет доказування, який може змінюватися в процесі її розгляду.

65. Наведеним спростовуються доводи скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 05.06.2018 у справі № 805/4506/16-а, від 22.08.2018 у справі № 805/4505/16-а, від 18.09.2019 у справі № 826/14632/17, від 01.04.2020 у справі № 813/1056/18, стосовно підвідомчості господарському суду спору оскарження дій державного реєстратора особою, корпоративні та майнові права якої порушено за наслідком учинення спірних реєстраційних дій, із визначенням відповідачем у цьому спорі саме суб`єкта державної реєстрації, а також доводів про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування пункту 2 частини першої статті 25 Закону України "Про Державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 904/5857/17, від 01.07.2021 у справі № 912/1625/20.

66. Щодо доводів скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій помилково керувалися правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у справах № 823/2042/16, № 570/3439/16-Ц, № 910/7781/19, № 183/1617/16, № 367/2022/15-Ц, № 712/8916/17, № 635/4741/17, при розгляді справи, яка переглядається, колегія суддів зазначає наступне.

67. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16, від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 09.02.2021 у справі № 635/4741/17 неодноразово звертала увагу, що поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача.

68. Також, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 823/2042/16, від 12.12.2018 у справі № 570/3439/16-ц та від 04.02.2020 у справі № 910/7781/19 викладено правові висновки про те, що державний реєстратор не є належним відповідачем у спорах про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а ним є особа, щодо якої були здійснені ці дії (записи).

69. При цьому, вирішуючи питання узгодження правових позицій Великої Палати Верховного Суду у питанні належності відповідача у спорах з оскарження реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 910/15792/20 не вбачала підстав для відступу від наведених висновків Великої Палати Верховного Суду.

70. Суди попередніх інстанцій ухвалюючи оскаржувані судові рішення, обґрунтовано покликалися на вказані правові висновки Верховного Суду, оскільки у справі, що розглядається до державного реєстратора пред`явлено позов про визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, вчинених щодо третьої особи, а тому наведені висновки є релевантними до правовідносин у цій справі.

71. Відтак, наведеним спростовуються протилежні аргументи скаржника.

72. Щодо доводів скаржника про те, що ні судом першої інстанції, ні апеляційним господарським судом за наслідком розгляду справи не надано оцінки відсутності жодного із доказів законності проведення державної реєстрації "СТ - "Студєнок"" (), що є порушенням статей 73, 74, 86 ГПК України, колегія суддів зазначає, що у судів попередніх інстанцій в цьому випадку були відсутні правові підстави для надання оцінки будь - яким доказам сторін, оскільки позов пред`явлено до неналежних відповідачів, що є самостійною підставою для відмови у позові.

73. Щодо доводів скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій порушили положення статей 129, 129-1 Конституції України, пункту 7 частини третьої статті 2, статей 18, 326 ГПК України, статей 18, 157 ЦПК України, частин другої, сьомої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", колегія суддів зазначає наступне.

74. Наведені положення Конституції України, ГПК України, Закону України "Про судоустрій і статус суддів" стосуються обов`язковості судових рішень.

75. При цьому, скаржник у касаційній скарзі належним чином не обґрунтував в чому саме полягає порушення судами попередніх інстанцій вказаних норм права.

76. Окрім того, помилковими є посилання скаржника на положення статей 18, 157 ЦПК України, оскільки розгляд цієї справи здійснюється за правилами господарського судочинства, тому положення ЦПК України не підлягають застосуванню в цьому випадку.

77. Вищенаведеним спростовуються доводи скаржника.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

78. Пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

79. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).

80. З огляду на наведене, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2025 у справі № 922/3312/24 без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

Судові витрати

81. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Садівничого товариства "Студенок" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Харківської області від 28.04.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 05.08.2025 у справі № 922/3312/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Н. Губенко

В. Студенець