ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/957/24

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Соловей Л.А.,

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

за участю представників сторін:

від позивача: Яремчук В.Л., виписка з ЄДР (в режимі відеоконференції);

від відповідача: Довгалюк Р.О., ордер серія АМ №1109668 від 09.12.2024;

від третьої особи на стороні позивача: не з`явився;

прокурор: Пустовіт М.Л., службове посвідчення №071192 від 01.03.2023;

розглянув у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Керівника Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Андрушівської міської ради (м.Андрушівка Бердичівського району Житомирської області)

до Фізичної особи-підприємця Гриценко Ніни Дмитрівни (м.Андрушівка Бердичівського району Житомирської області)

за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору на стороні позивача: Комунального підприємства Андрушівської міської ради "КОМСЕРВІС" (м.Андрушівка Бердичівського району Житомирської області)

про зобов`язання звільнити земельну ділянку.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Керівник Бердичівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Андрушівської міської ради звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом, у якому просить суд зобов`язати ФОП Гриценко Ніну Дмитрівну звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки, яка перебуває в комунальній власності Андрушівської міської територіальної громади в особі Андрушівської міської ради, площею13,5кв.м з кадастровим номером 00:01:009:0053 шляхом проведення демонтажу тимчасових споруд №77-78 за власний рахунок.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач за відсутності правовстановлюючих документів використовує частину земельної ділянки з кадастровим номером 00:01:009:0053 шляхом встановлення тимчасової споруди. ФОП Гриценко Н.Д. не видавався паспорт прив`язки на встановлення тимчасової споруди на вказаній земельній ділянці, та з відповідною заявою остання до Андрушівської міської ради не зверталась. Рішення органів місцевого самоврядування про передачу у власність або надання у користування (оренду) у ФОП Гриценко Н.Д. відсутні, що є порушенням ст.ст.116,123,124, 212 Земельного кодексу України та ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель".

Разом із позовною заявою керівник Бердичівської окружної прокуратури подав клопотання від 13.09.2024 №50-90-4750вих-24 про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Комунального підприємства Андрушівської міської ради "КОМСЕРВІС", оскільки останнє є постійним користувачем частини земельної ділянки з кадастровим номером 00:01:009:0053, і, у разі задоволення позову, звільнення спірної земельної ділянки від споруди надасть можливість підприємству у повній мірі використовувати її за призначенням (т.1, а.с.91-92).

Ухвалою суду від 19.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Комунальне підприємство Андрушівської міської ради "КОМСЕРВІС", призначено підготовче засідання на 15.10.2024.

Ухвалою суду від 15.10.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, по 18.12.2024 (включено), відкладено підготовче засідання на 25.11.2024.

Ухвалою суду від 25.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/957/24 до судового розгляду по суті на 13.01.2025.

01.01.2025 від представника відповідача надійшло клопотання від 31.12.2024 про залишення позовної заяви без розгляду, яке обґрунтоване тим, що дане провадження підлягає залишенню без розгляду на підставі п.8 ч.1 ст. 226 ГПК України, як таке, відкрите за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст.ст. 162, 164, 172, 173 цього Кодексу, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк (т.1, а.с.131-132).

01.01.2025 від представника відповідача надійшло клопотання від 31.12.2024 про закриття провадження у справі, з посиланням на висновки Великої палати Верховного суду в подібній на його думку справі №914/1092/18 та необхідність закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.231 ГПК України, оскільки дана справа №906/957/24 не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства (т.1, а.с.134-135).

01.01.2025 від представника відповідача надійшло клопотання від 31.12.2024 про поновлення строку для подання відзиву та відзив на позовну заяву від 31.12.2024 у якому зазначено, що в межах даної справи відсутні докази, які б підтверджували розміщення тимчасових споруд відповідача саме на земельній ділянці за кадастровим номером 00:01:009:0053; рішення про демонтаж тимчасових споруд приймались Виконавчим комітетом Андрушівської міської ради, а не безпосередньо позивачем, відтак рішення про демонтаж, прийняті поза компетенцією Виконавчого комітету Андрушівської міської ради, що не може створювати законних наслідків, в тому числі і для відповідача; акт зовнішнього огляду від 02.09.2024 є не належним доказом, що відповідно має наслідком відсутності підстав вважати дотриманим вимоги визначені рішенням Виконавчого комітету Андрушівської міської ради від 23.12.2022 № 272 (т.1, а.с.139-142).

01.01.2025 від представника відповідача надійшло клопотання від 31.12.2024 про витребування доказів; про проведення письмового опитування; про призначення судової земельно-технічної експертизи (т.1, а.с.148-153).

08.01.2025 від Бердичівської окружної прокуратури надійшло заперечення на клопотання представника відповідача від 31.12.2024 про залишення позовної заяви без розгляду та закриття провадження у справі (т.1, а.с.162-164; 168-171).

У судовому засіданні 13.01.2025 суд оголосив перерву до 03.02.2025, згідно з ч.2 ст. 216 ГПК України.

Ухвалою від 03.02.2025 суд постановив: перейти зі стадії розгляду справи по суті до стадії підготовчого провадження у справі №906/957/24; відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача від 31.12.2024 про залишення позовної заяви без розгляду; відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача від 31.12.2024 про закриття провадження у справі; відкласти до наступного судового засідання вирішення питання щодо клопотань представника відповідача від 31.12.2024 про витребування доказів; проведення письмового опитування; призначення судової земельно-технічної експертизи; розгляд справи у підготовчому засіданні призначити на 03.03.2025.

26.02.2025 від Бердичівської окружної прокуратури заперечення №50-90-911вих25 від 24.02.2025 на клопотання представника відповідача про призначення судової земельно-технічної експертизи (т.1, а.с.211-215).

26.02.2025 від Бердичівської окружної прокуратури надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що представник відповідача не долучив докази на підтвердження того, що відповідачу передавалась в користування земельна ділянка з кадастровим номером 00:01:009:0053, тобто ФОП Гриценко Н.Д. використовує у своїй підприємницькій діяльності частину земельної ділянки комунальної власності без будь-яких правових підстав (т.1, а.с.222-227).

У судовому засіданні 03.03.2025 суд оголосив перерву до 14.04.2025, згідно з ч.5 ст. 183 ГПК України.

На електронну адресу суду 14.04.2025 від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив (т.1. а.с.242-243).

Ухвалою суду від 14.04.2025 відкладено до наступного судового засідання вирішення питання щодо про призначення судової земельно-технічної експертизи; клопотання представника відповідача від 31.12.2024 про проведення письмового опитування задоволено; клопотання представника відповідача від 31.12.2024 про витребування доказів задоволено; продовжено строк підготовчого провадження на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; відкладено підготовче засідання на 06.05.2025.

05.05.2025 через систему "Електронний суд" від представника третьої особи на стороні позивача надійшла заява з додатками, в якій містяться відповіді на питання, які були викладені у клопотанні представника відповідача від 31.12.2024 про проведення письмового опитування (т.2, а.с.21-22).

05.05.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача заява з додатками, в якій містяться відповіді на питання, які були викладені у клопотанні представника відповідача від 31.12.2024 про проведення письмового опитування (т.2, а.с.25-26).

Ухвалою суду від 06.05.2025 відкладено вирішення питання щодо клопотання представника відповідача від 31.12.2024 про призначення судової земельно-технічної експертизи, та відкладено підготовче засідання на 03.06.2025.

Ухвалою суду від 03.06.2025 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача від 31.12.2024 про призначення судової земельно-технічної експертизи; закрито підготовче провадження та призначено справу №906/957/24 до судового розгляду по суті на 28.11.2025.

04.07.2025 до суду від відповідачки надійшли письмові пояснення, згідно з якими остання позовні вимоги не визнає, посилаючись, зокрема, на те, що Кооперативний ринок АРСС 13.01.2006 продав їй у дерев`яному ряду дерев`яний прилавок; ФОП Гриценко Н.Д. добросовісно здійснює оплату за торгове місце до місцевого бюджету та сплачує податки. Також повідомляє, що 05.04.2025 не дочекавшись рішення суду представники міської ради демонтували одну тимчасову споруду ФОП Гриценко Н.Д. (т.2, а.с.89-90).

У судовому засіданні 28.07.2025 розпочато розгляд справи по суті та оголошено перерву до 15.09.2025, яку в подальшому було продовжено до 24.09.2025, до 13.10.2025, до 18.11.2025 та відповідно до 11.12.2025.

28.07.2025 від представника відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності (т.2, а.с.114-115).

15.09.2025 представник позивача подала заперечення на заяву про застосування строків позовної давності у якому зауважила, що Велика Палата Верховного Суду у п.7.27 постанови від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц виклала висновок про те, що негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Тобто, на негаторний позов не поширюються вимоги щодо позовної давності, оскільки з таким позовом можна звернутися в будь-який час, поки існують правовідносини та порушення (т.2, а.с.120-121).

24.09.2025 подав заяву про поновлення процесуального строку для долучення доказів (т.2, а.с.128-129).

Прокурор і представник позивача підтримали позов та просили задовольнити його у повному обсязі. Позиція позивача з приводу підтримання позову окружної прокуратури відображена також у заявах від 21.11.2024, 10.03.2025, 10.04.2025 (а.с.103-105, 146-148, 166-168).

Відповідачка та її представник заперечили щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи до суду не з`явився, про поважні причини неявки не повідомив, однак суд враховує, що в матеріалах справи міститься заява Комунального підприємства Андрушівської міської ради "КОМСЕРВІС" №422 від 05.11.2024 про розгляд даної справи без участі його представника із зазначенням про те, що третя особа підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити (т.1, а.с.113).

У судовому засіданні 11.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 22.12.2025.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та матеріалів справи, на території Андрушівської міської територіальної громади за адресою: вул.Корольова, м.Андрушівка, Бердичівський район, Житомирська область знаходиться земельна ділянка для будівництва та обслуговування об`єктів торгівлі (категорія - землі житлової та громадської забудови), кадастровий номер 00:01:009:0053, площею 0,2866 га. Вказана земельна ділянка розташована в районі автостанції м.Андрушівка. Право комунальній власності Андрушівської міської територіальної громади в особі Андрушівської міської ради на земельну ділянку зареєстровано 03.09.2013 (т.1, а.с.25-26).

Рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради №115 від 16.04.2021 надано дозвіл Спілці приватних підприємців Андрушівщини замовити роботи із проведення інженерно геодезичних вишукувань земельної ділянки, яка розташована біля автостанції у м. Андрушівка (т.1, а.с.34).

Рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради №204 від 18.08.2021 прийнято безоплатно на баланс Андрушівської міської ради технічний звіт інженерно-геодезичних вишукувань земельної ділянки, яка розташована у м.Андрушівка (т.1, а.с.35-38).

З метою проведення благоустрою земельної ділянки з кадастровим номером 00:01:009:0053 виконавчим комітетом Андрушівської міської ради прийнято рішення №248 від 22.10.2021, яким затверджено схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності в районі автостанції м.Андрушівка, Житомирської обл., техніко-економічні показники тимчасових споруд, кольорове рішення фасадів тимчасових споруд з використанням сучасних високоякісних матеріалів (т.1, а.с.39-42).

Рішенням двадцять шостої сесії Андрушівської міської ради восьмого скликання №35 від 29.11.2022 припинено право постійного користування Комунального підприємства Андрушівської міської ради АНДРУШІВКАБЛАГОУСТРІЙ на вищевказану земельну ділянку комунальної власності у зв`язку з його припиненням та одночасно передано її в постійне користування правонаступнику - Комунальному підприємству Андрушівської міської ради "КОМСЕРВІС" (т.1, а.с.33).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка №392670000 від 28.08.2024), а також інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку, право постійного користування на земельну ділянку з кадастровим номером 00:01:009:0053, площею 0,2866 га зареєстровано за Комунальним підприємством Андрушівської міської ради "КОМСЕРВІС" 05.12.2022 і станом на даний час (а.с.25-28).

На двадцять шостій сесії Андрушівської міської ради восьмого скликання прийнято рішення №1 від 29.11.2022, яким затверджено Програму соціального та економічного розвитку Андрушівської міської ради на 2023 рік, якою передбачено заходи щодо проведення благоустрою земельної ділянки біля автостанції в м.Андрушівка (т.1, а.с.58-62).

Відповідно до акта перевірки виконання вимог рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради №304 від 14.12.2021 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд та створення комісії для складання акта зовнішнього огляду (акта демонтажу) тимчасових споруд", в районі автостанції м.Андрушівка, Бердичівського району, Житомирської області" (зі змінами) від 13.12.2022 вбачається, що на момент перевірки експлуатуються та добровільно не демонтовані 42 самовільно встановленні тимчасові споруди для провадження підприємницької діяльності по вул. Корольова в м. Андрушівка, серед яких у тому числі й тимчасові споруди №77 та №78, які встановлені ФОП Гриценко Н.Д., документи на розміщення тимчасових споруд остання не надавала (т.1, а.с.48-55).

Рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради №272 від 23.12.2022 взято до уваги вищевказаний акт перевірки та зобов`язано власників тимчасово встановлених споруд до 27.01.2023 добровільно провести їх демонтаж та вивезення з даної території; створено комісію для складання акта зовнішнього огляду тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності та затверджено її склад; визнано таким, що втратило чинність рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради від 14.12.2021 №304 (т.1, а.с.43-44).

Рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради №100 від 17.04.2023 внесено зміни до рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради №272 від 23.12.2022, якими, зокрема, встановлено власникам тимчасово встановлених споруд добровільно провести їх демонтаж та вивезення з даної території до 17.05.2023 (т.1, а.с.56).

Комісія Комунального підприємства Андрушівської міської ради "КОМСЕРВІС" попередила власника тимчасових споруд №77-78 ОСОБА_1 про необхідність на виконання рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради №100 від 17.04.2023 у строк до 17.05.2023 демонтувати тимчасову споруду та перемістити її на земельну ділянку Андрушівської міської ради з кадастровим номером :01:009:0092 по вул. Корольова, 10 (біля Будівельного Двору). У разі нездійснення добровільного демонтажу, демонтаж буде проводитись комунальним підприємством у визначені ним дні (попередження про добровільний демонтаж тимчасової споруди №172 від 17.04.2023). Однак ОСОБА_1 від отримання даного попередження відмовилась 17.04.2023 (т.1, а.с.63).

Комунальне підприємство Андрушівської міської ради "КОМСЕРВІС" направило попередження №172 від 17.04.2023 поштовим зв`язком за місцем реєстрації Гриценко Н.Д., про що свідчать наявні в матеріалах справи копії опису вкладення від 17.04.2023, поштової накладної від 17.04.2023 та поштового конверта (т.1, а.с.65-66). Однак, як стверджує прокурор, лист повернувся у зв`язку з відмовою адресата від його отримання.

04.05.2023 комісія КП АМР "КОМСЕРВІС" попередила власника тимчасової споруди №77-78 Гриценко Н.Д. про необхідність до 17.05.2023 демонтувати тимчасові споруди на виконання рішення виконкому №100 від 17.04.2023, однак відповідачка від підпису та отримання попередження відмовилась (т.1, а.с.64).

Відповідно до акта зовнішнього огляду (акта демонтажу) тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності від 05.06.2023, ФОП Гриценко Н.Д. не виконала вимоги рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради №272 від 23.12.2022, а саме добровільно не демонтувала самовільно встановлені тимчасові споруди №77-78 загальною площею - 13,5кв.м. до 17.05.2023 із земельної ділянки, розміщеної на розі вулиць Зазулінського-Корольова (за автостанцією) в м.Андрушівка, яка встановлена самовільно без паспорту прив`язки (т.1, а.с.67-68). Це підтверджується також і актом зовнішнього огляду тимчасових споруд від 02.09.2024 (т.1, а.с.76-77).

За інформацією, повідомленою Андрушівською міською радою у листах від 25.07.2024 №05-11/1748, від 20.08.2024 №05-4/1950, ФОП Гриценко Н.Д. за відсутності правовстановлюючих документів використовує частину земельної ділянки з кадастровим номером 00:01:009:0053 шляхом встановлення тимчасових споруд №77-78; паспорт прив`язки на встановлення тимчасової споруди на вказаній земельній ділянці ФОП Гриценко Н.Д. не видавався, з відповідною заявою про видачу паспорту прив`язки остання до міської ради не зверталась. Будь-які рішення про надання ФОП Гриценко Н.Д. у власність або користування земельної ділянки Андрушівською міською радою не приймались (т.1, а.с.29-32).

Бердичівська окружна прокуратура направляла на адресу Андрушівської міської ради повідомлення від 23.08.2024 №50-90-4357вих-24 про виявлені порушення з наданням можливості відреагувати на них, а у разі невжиття відповідних заходів прокуратурою буде ініційовано позов до суду в інтересах держави в особі даного органу місцевого самоврядування (т.1, а.с.69-73).

Листом від 02.09.2024 за №05-04/2036 Андрушівська міська рада повідомила, що заходи на звільнення земельної ділянки від споруди, яка самовільно встановлена відповідачем, не будуть вживатись у зв`язку з тим, що через недовиконання бюджету на 2024 рік виділення додаткових коштів на судовий збір не вбачається за можливе (т.1, а.с.74).

Таким чином, оскільки суб`єктом владних повноважень протягом тривалого часу з моменту розміщення спірної тимчасової споруди не здійснено захисту законних інтересів територіальної громади та держави в цілому, Бердичівська окружна прокуратура на виконання вимог ч.4 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" направила на адресу Андрушівської міської ради повідомлення від 13.09.2024 №50-90-4749вих-24 про представництво прокурором інтересів держави у вказаних правовідносинах в її особі (т.1, а.с.79-84).

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з п.3 ч.1ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 4 ст.53 ГПК України унормовано, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст.6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (постанова Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі№826/13768/16, від 05.09.2020 у справі №9901/511/19, від 26.05.2020 у справі№912/2385/18, 06.07.2021 у справі №911/2169/20, 21.06.2023 у справі №905/1907/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 виснувала, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема, подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу.

Прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Сам факт незвернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави у цій сфері та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18).

Статтею 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно з ч.1 ст.143 Конституції України, територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Суб`єктами права на землі комунальної власності, згідно зі ст.80 ЗК України, є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Згідно з ч.5 ст.16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Статтею 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст.25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Частинами 5, 8 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" унормовано, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема, розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу (ч.1 ст.12 ЗК України).

Згідно з ч.1 ст.26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад належать, зокрема, встановлення відповідно до законодавства правил з питань благоустрою території населеного пункту, забезпечення в ньому чистоти і порядку, торгівлі на ринках, додержання тиші в громадських місцях, за порушення яких передбачено адміністративну відповідальність; надання відповідно до законодавства згоди на розміщення на території села, селища, міста нових об`єктів тощо.

Також положеннями ч.1 ст.10 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належать, зокрема, затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів; затвердження правил благоустрою територій населених пунктів.

Виходячи з наведених правових норм та аналізу обставин, встановлених при розгляді даної справи, саме Андрушівська міська рада є уповноваженим державою органом на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах щодо земельної ділянки комунальної власності.

Враховуючи, що компетентним органом жодних заходів, спрямованих на захист інтересів держави, зокрема після отримання повідомлення прокуратури, вжито не було, й порушені інтереси держави залишаються незахищеними, керівник Бердичівської окружної прокуратури, дотримавшись вимог ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру", правомірно та обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Андрушівської міської ради.

Позивач проти подання прокурором позову в його інтересах не заперечив, ініціативи щодо самостійного звернення до суду не висловив, водночас не спростував і твердження прокурора щодо виявлених порушень законодавства, що по-суті вказує на його бездіяльність в цій частині, а відтак і правомірність звернення прокурора з відповідним позовом.

Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності (ч.ч.1-3 ст.78 ЗК України).

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальний власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування, землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

За приписами ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з ч.2 ст.90 ЗК України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною 2 ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 391 ЦК України унормовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на нерухоме майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Інакше кажучи, зайняття земельної ділянки, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цією ділянкою. У таких випадках її власник має право вимагати усунення цих перешкод, зокрема заявити негаторний позов про демонтаж спорудженого на земельній ділянці об`єкта нерухомого майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16).

Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівельної діяльності", тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту. Тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури є Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України відповідно до Положення про Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, затвердженого Указом Президента України від 31.05.2011 №633/211.

На виконання ч.4 ст.28 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244 затверджено Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності (далі Порядок №244).

Згідно з п.1.3 Порядку №244, тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності (далі - ТС) - одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.

Відповідно до п.п.2.1, 2.20, 2.21 Порядку №244, підставою для розміщення ТС є паспорт прив`язки ТС. Встановлення ТС здійснюється відповідно до паспорта прив`язки ТС. Відхилення від паспорта прив`язки ТС не допускається. Паспорт прив`язки ТС - комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС та благоустрій прилеглої території на топографо-геодезичній основі М 1 : 500, інженерне забезпечення, зовнішній архітектурний вигляд ТС та напрям підприємницької діяльності (п.1.4 цього Порядку), типова форма якого поряд з іншими документами затверджена додатком 1 до Порядку, який містить, зокрема, форму схеми розміщення ТС із вказівкою площі земельної ділянки згідно з документами на землекористування.

Замовник, який має намір встановити ТС, звертається до відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації із відповідною заявою у довільній формі про можливість розміщення ТС (п.2.2 Порядку №244). Перелік документів, які додаються до заяви, наведено у п.2.3 цього Порядку, і є вичерпним.

За змістом п.п.2.4, 2.5 Порядку №244, відповідність намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС (у разі її наявності), будівельним нормам визначає відповідний орган з питань містобудування та архітектури, який утворено у складі виконавчого органу відповідної сільської, селищної, міської ради, районної державної адміністрації, протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви. У разі відсутності у складі відповідного виконавчого органу сільської, селищної, міської ради органу з питань містобудування та архітектури відповідність намірів щодо місця розташування ТС на території сільської, селищної, міської ради визначає орган з питань містобудування та архітектури відповідної районної державної адміністрації за територіальною належністю. У такому випадку строк розгляду заяви становить п`ятнадцять робочих днів.

Для оформлення паспорта прив`язки замовник звертається до органу з питань містобудування та архітектури із додатковою заявою щодо оформлення паспорта прив`язки ТС, до якої додає документи, зазначені у п.2.6 Порядку №244, які замовником отримуються самостійно. Паспорт прив`язки ТС оформлюється органом з питань містобудування та архітектури протягом десяти робочих днів з дня подання зазначеної заяви (п.2.7 Порядку №244).

Відповідно до п.п.2.23, 2.24, 2.25 Порядку, після розміщення ТС замовник подає до виконавчого органу сільської, селищної, міської ради або відповідної районної державної адміністрації письмову заяву за формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку, у якій зазначає, що він виконав вимоги паспорта прив`язки. Паспорт прив`язки виготовляється у двох примірниках. Один примірник зберігається у замовника ТС, другий - у відповідному органі з питань містобудування та архітектури. Відомості паспорта прив`язки вносяться органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради або відповідної районної державної адміністрації в інформаційну базу містобудівного кадастру (для стаціонарних ТС).

Пунктами 2.30, 2.31 Порядку №244 визначено, що у разі закінчення строку дії, анулювання паспорта прив`язки, самовільного встановлення ТС така ТС підлягає демонтажу. Розміщення ТС самовільно забороняється.

Матеріалами справи не підтверджено, що облаштування спірних тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності здійснено відповідачем з дотриманням зазначених вище правових норм. Відповідачка не надала суду доказів на підтвердження передачі їй в користування земельної ділянки з кадастровим номером 00:01:009:0053 та отримання нею паспорта прив`язки на тимчасові споруди №77-78 відповідно до Порядку №244, і такі в матеріалах справи відсутній. Відтак господарський суд вважає, що дані споруди встановлені відповідачем самовільно, без відповідного дозволу.

Відповідачка стверджує, що 13.01.2006 на підставі договору №21 купівлі-продажу основних засобів, укладеного між АРСС Кооперативний ринок та ОСОБА_1 придбала дерев`яний торговий ряд (дерев`яний прилавок).

Однак у договорі не зазначено за якою адресою знаходиться дерев`яний торговий ряд (дерев`яний прилавок), тобто немає поштової адреси та прив`язки до земельної ділянки. Державна реєстрація права власності на кіоск не здійснювалась.

Суд звертає увагу, що наявність договору №21 купівлі-продажу основних засобів від 13.01.2006 та акту приймання-передачі основних засобів від продавця до покупця від 13.01.2006 не створює у відповідачки правомірних підстав для розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності (кіосків) в районі автостанції м. Андрушівка на земельній ділянці з кадастровим номером 00:01:009:0053 комунальної форми власності, а отже, наявність такого договору та акту не звільняє її від обов`язку дотримання вимог законодавства.

Як встановлено судом вище, згідно з рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради №272 від 23.12.2022 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд та створення комісії для складання акта зовнішнього огляду (акта демонтажу) тимчасових споруд" вирішено у зв`язку із необхідністю проведення планових ремонтних робіт на земельних ділянках, що перебувають у постійному користуванні КП АМР "КОМСЕРВІС" на розі вулиць Зазулінського-Корольова (за автостанцією): власникам тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, які самовільно без паспорта прив`язки тимчасової споруди розмістили їх на об`єктах благоустрою м.Андрушівка на розі вулиць Зазулінського-Корольова (за автостанцією) до 27.01.2023 добровільно ппровести їх демонтаж та вивезення із даної території.

Рішенням виконавчого комітету Андрушівської міської ради №100 від 17.04.2023 внесено зміни до рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради №272 від 23.12.2022, якими, зокрема, встановлено власникам тимчасово встановлених споруд добровільно провести їх демонтаж та вивезення з даної території до 17.05.2023.

Вищевказані рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради №272 від 23.12.2022 та №100 від 17.04.2023 прийняті в межах повноважень відповідного виконавчого органу та є чинними.

05.06.2023 та 02.09.2024 складено акти зовнішнього огляду (акта демонтажу) тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності, якими зафіксовано, що Гриценко Н.Д не виконала вимоги рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради від 23.12.2022 №272 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд та створення комісії для складання акта зовнішнього огляду (акта демонтажу) тимчасових споруд" зі змінами (рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради №100 від 17.04.2023), а саме добровільно не демонтувала самовільно встановлену (без паспорта прив`язки) тимчасову споруду №77-78 загальною площею 13,15кв.м., що є грубим порушенням вимог п.2.1. п.2.30 Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затвердженого Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244.

Аргументи представника відповідачки стосовно того, що акт зовнішнього огляду (акта демонтажу) тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності від 02.09.2024 не є належним доказом, судом не приймаються до уваги, оскільки, як вказує прокурор склад комісії для складання актів зовнішнього огляду тимчасових споруд , який був затверджений рішенням виконавчого комітету Андрусівської міської ради №272 від 23.12.2022 не є постійним. Склад комісії, який повторно проводив обстеження спірних тимчасових споруд 02.09.2024 був затверджений розпорядженням голови Андрушівської міської ради на виконання листа Бердичівської окружної прокуратури від 23.08.2024 щодо повторного їх обстеження.

При цьому рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 23.12.2022 №272 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд та створення комісії для складання акта зовнішнього огляду (акта демонтажу) тимчасових споруд" є чинним і підлягає обов`язковому виконанню. Також відповідачка не ставить під сумнів акт зовнішнього огляду (акта демонтажу) тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності від 05.06.2023 підписаний складом комісії, який затверджений рішення виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 23.12.2022 №272 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд" та яким встановлено, що Гриценко Н.Д не виконала вимоги рішення від 23.12.2022 №272 "Про демонтаж самовільно встановлених тимчасових споруд" зі змінами (рішення виконавчого комітету Андрушівської міської ради №100 від 17.04.2023) та не демонтувала самовільно встановлену (без паспорта прив`язки) тимчасову споруду №77-78 загальною площею 13,15кв.м.

Разом з тим, суд не погоджується з твердженнями прокурора та позивача про те, що розміщення тимчасової споруди за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, на якій вона розміщена, може свідчити про самовільне зайняття земельної ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними (ст.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель").

Вирішуючи питання про наявність ознак самовільного зайняття земельної ділянки, необхідно враховувати, що сам лише факт користування земельною ділянкою за відсутності документів, які посвідчують права на неї, не є достатньою підставою для кваліфікації такого використання земельної ділянки, як самовільного її зайняття. У вирішенні таких спорів необхідно встановити наявність у особи в силу закону права на отримання земельної ділянки у власність чи у користування.

Отже, самовільне зайняття земельної ділянки є відмінним від користування земельною ділянкою за відсутності належним чином оформлених документів на неї. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 04.02.2019 у справі №910/22093/17, від 04.04.2019 у справі №910/2655/18, від 24.06.2019 у справі №910/4055/18, від 14.05.2020 у справі №908/394/19, від 28.02.2024 у справі №916/799/23.

Закон України "Про регулювання містобудівної діяльності" та Порядок №244 не містять юридичних приписів щодо обов`язкового попереднього або наступного набуття суб`єктами господарювання будь-яких прав на земельні ділянки, на які вони мають бажання встановити ТС для здійснення підприємницької діяльності. З огляду на п.п.2.3, 2.6, 2.11 Порядку №244 надання документів про відведення земельних ділянок під розміщення ТС не передбачено.

Відтак до спірних правовідносин не підлягає застосування ст.212 ЗК України, приписами якої зокрема унормовано, що приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки.

Належним способом захисту у даному випадку прав власника щодо користування та розпорядження земельною ділянкою, на якій розміщена тимчасова споруда без паспорта прив`язки, є вимога про звільнення такої земельної ділянки шляхом проведення демонтажу відповідної тимчасової споруди.

Невжиття відповідачем заходів, спрямованих на звільнення частини земельної ділянки комунальної власності та демонтаж розміщених на ній тимчасових споруд суперечить засадам містобудівної діяльності в Україні та земельному законодавству, що порушує право Андрушівської міської ради на користування та розпорядження відповідною земельною ділянкою в інтересах територіальної громади.

Суд відхиляє інші заперечення відповідачки проти позову як необґрунтовані і такі, що не підтверджуються належними й допустимими доказами. Повідомлення відповідачки про вчинення сторонніми особами злочинних дій щодо його ТС не приймаються судом до уваги, оскільки не охоплюються предметом цього спору.

Щодо клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, позовна давність є строком для подання позову як безпосередньо суб`єктом, право якого порушене (зокрема і державою, що наділила для виконання відповідних функцій у спірних правовідносинах певний орган державної влади, який може звернутися до суду), так і прокурором, уповноваженим законом звертатися до суду з позовом в інтересах держави як носія порушеного права, від імені якої здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах може певний її орган.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Суд зазначає, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

Усунення перешкод державі у здійсненні нею права користування та розпоряджання спірною земельною ділянкою переслідує легітимну мету контролю за використанням відповідного майна згідно із загальними інтересами, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом спірної земельної ділянки.

У даній справі прокурор звернувся до суду в інтересах Андрушівської міської ради, по суті вимоги якого є усунення порушення, яке триває та мало місце на момент звернення до суду та, відповідно, на негаторний позов не поширюється вимога про застосування позовної давності, у зв`язку з чим клопотання представника відповідача залишається судом без задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Згідно з ч.1ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі "Серявін проти України").

Судом досліджено докази, подані учасниками справи, їх аргументи та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень сторін не береться до уваги, оскільки не спростовує вищенаведених висновків суду.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача звільнити частину земельної ділянки, яка перебуває в комунальній власності Андрушівської міської територіальної громади в особі Андрушівської міської ради, площею 13,15 м2 з кадастровим номером 00:01:009:0053 шляхом проведення демонтажу тимчасових споруд №77-78 площею 13,15м2 за власний рахунок, виключивши з вимоги - "самовільно".

Щодо розподілу судових витрат.

За змістом частини 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (до яких відповідно до частини 3 статті 123 цього Кодексу належать витрати на професійну правничу допомогу), покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положення статей 123, 129 ГПК України визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на засаді обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.

Як у п.2 ч.1 ст.129 ГПК, так і у п.3 ч.4 ст.129 ГПК встановлено, що судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, законом встановлений принцип пропорційності розподілу судових витрат (постанова Верховного Суду від 20.03.2024 року у cправі № 910/12731/22).

При зверненні з цим позовом до суду, прокурор сплатив судовий збір у розмірі 3028,00грн, який суд покладає на відповідачку пропорційно - у розмірі 50%, що складає 1514,00грн.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Фізичній особі-підприємцю Гриценко Ніні Дмитрівні ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) звільнити частину земельної ділянки, яка перебуває в комунальній власності Андрушівської міської територіальної громади в особі Андрушівської міської ради (пл.Т.Г.Шевченка, 1, м.Андрушівка, Бердичівський р-н, Житомирська обл., 13401, ), площею 13,15 м2 з кадастровим номером 00:01:009:0053 шляхом проведення демонтажу тимчасових споруд №77-78 площею 13,15м2 за власний рахунок.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Гриценко Ніні Дмитрівні ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Житомирської обласної прокуратури (вул.Святослава Ріхтера, 11, м.Житомир, Житомирська обл., 10008, , МФО 820172, р/р UA0011049 в ДКСУ м.Київ) 1514,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати:

1 - в справу;

2- Бердичівська окружна прокуратура через "Електронний суд";

3- Житомирська окружна прокуратура через "Електронний суд";

4- позивачу через "Електронний суд";

5- представнику відповідача через "Електронний суд";

6-третій особі через "Електронний суд".