ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/720/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Спаських Н.М., із секретарем судового засідання Лисенко Р.М., за участі представників сторін:

від позивача: Ситник Т. А. - адвокат за ордером;

від відповідача: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Річфілд Хімпостач (м. Черкаси) до MIDDLE EAST TRADING LOJISTIK LTD.STI. (м. Стамбул, Турецька республіка) про стягнення 368412,03 доларів США, що еквівалентно 15 284 578,30 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Річфілд Хімпостач» (вул. Хрещатик, 200, м. Черкаси, 18002, ) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовом до MIDDLE EAST TRADING LOJISTIK LTD.STI. (будівля Атекьой Тауерс А, Блок № 20/1, офіс 109, м. Стамбул, Турецька Республіка) про стягнення коштів по Контракту № 0113/2024 від 20.12.2024, а саме: 336 145, 03 доларів США - основного боргу; 8625 доларів США - пеня за прострочення платежу; 4 751 доларів США як 3% річних; 18 891 доларів США - інфляційні втрати. За доводами позивача, спірні кошти основного боргу відповідач за додатковою угодою від 12.03.2025 мав повернути до 30.04.2025 року, за прострочення нараховано санкції.

Відповідачем визначено MIDDLE EAST TRADING LOJISTIK LTD.STI. (будівля Атекьой Тауерс А, Блок № 20/1, офіс 109, м. Стамбул, район Атекьой 7-8-9-10 Кісім Мах. Чобанчесьме Е-5 Ян Йол Кд,, Турецька республіка, Bakirkoy ).

У відповідності до ст. 75 ЗУ "Про міжнародне приватне право" підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися.

Позов подано до Господарського суду Черкаської області з урахуванням положень ст. 38 ЗУ "Про зовнішньоекономічну діяльність", ст. 75-77 ЗУ "Про міжнародне приватне право" та з урахуванням п. 8.2. контракту між сторонами.

Так, у відповідності до ст. 76 ЗУ "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземними елементом, зокрема, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України.

Пунктом 8.2. договору сторони погодили, що всі розбіжності вирішуються в Арбітражному суді. Місце арбітражу - Київ, Україна. Мова арбітражу - українська. Законодавство щодо третейського судочинства регулює матеріальне та процесуальне право України.

Позивач визначив підсудність спору Господарському суду Черкаської області за місцем своєї реєстрації, де розпочалося виконання договору, оскільки відповідач не має представництва в Україні та належного йому майна на території України (докази протилежного відсутні).

Ухвалою від 19.06.2025 позов прийнято до провадження Господарським судом Черкаської області з урахуванням положень Контракту між сторонами.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження та за правилами законодавства України.

В ході розгляду справи представник позивача позовні вимоги підтримував повністю та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не направив.

Доказів врегулювання спору у справі немає.

Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши наявні у справі письмові докази й оцінивши їх у сукупності, суд задовольняє позовні вимоги лише частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 366 ГПК України, підсудність справ за участю іноземних осіб визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (ст.365 ГПК України).

Правовідносини, пов`язані з усіма видами зовнішньоекономічної діяльності в Україні, регулюються положеннями Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", а питання, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою), зокрема, і питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, визначені Законом України "Про міжнародне приватне право".

З матеріалів справи вбачається, що 20.12.2024 між MIDDLE EAST TRADING LOJISTIK LTD.STI. ( далі - Продавець, відповідач у справі) та Limited Liabiliti Company Richfield Himpostach ( далі - Покупець, позивач у справі) було укладено Контракт № 0113/2024 (а.с. 8-9), у відповідності до якого Продавець зобов`язався передати Покупцеві, а Покупець зобов`язався прийняти і оплатити Карбамід марки Б- N 46 % (HS Code 31021010) згідно з умовами цього Контракту. Країна походження - Туркменістан. Виробник - Завод "Гарабогазкарбамід" ( п. 1.1. Контракту).

Відповідно до п. 3.1. Контракту загальна вартість товару, що поставляється за Контрактом, становить 862 500 доларів США (вісімсот шістдесят дві тисячі п`ятсот), з розрахунку :2500 МТ (дві тисячі п`ятсот) з ціною 345 США/ТМ ( триста сорок п`ять доларів).

Порядок і форма оплати - 100% у продовж 5 банківських днів з моменту виставлення рахунку ( п. 3.3. Контракту) .

Відвантаження товару у січні 2025 року, завантаження лейканом за взаємною згодою між Покупцем і продавцем ( п. 3.7 Контракту).

За твердженням позивача, на виконання умов Контракту відповідачу було сплачено 862 500,00 доларів США, що підтверджено платіжною інструкцією № MLD20242012 від 20.12.2024 (а.с. 11), але відповідач не поставив Товар у встановлені Контрактом строки.

У зв`язку з неможливістю виконати Відповідачем умови Контракту у встановлені строки, за ціною та об`ємом, за його ініціативи, між сторонами укладено додаткову угоду № 1 від 12.03.2025 ( а.с. 10).

Відповідно до п. 1.1. додаткової угоди Продавець зобов`язався продати Покупцеві , а Покупець зобов`язався прийняти та оплатити Карбамід марки Б- N 46 % (HS Code 31021010).

Загальна вартість Товару, що поставляється за Контрактом, вже становить 526 354,97 (п`ятсот двадцять шість тисяч триста п`ятдесят чотири 97 центів) доларів США, з розрахунку: 1422,581 МТ з ціною 370 США/МТ (триста сімдесят доларів) ( п. 3.1. додаткової угоди).

За доводами позивача, що не заперечено відповідачем, позивач сплатив на користь відповідача 862500,00 доларів США, а відповідач поставив по Контракту карбаміду лише на суму 526354,97 доларів США, що підтверджено первинними документами у справі.

На сплачену суму 336 145,03 доларів США позивач товар не отримав.

З урахуванням недопоставки товару по Контракту, згідно п. 3 у п. 3.7. Додаткової угоди № 1 від 12.03.2025 до Контракту, її сторони прийшли до згоди, що надміру сплачені кошти за товар, в сумі 336 145,03 доларів США Продавець-відповідач повинен повернути на розрахунковий рахунок Покупця до 30.04.2025 року.

Отже з приводу спірної суми основного боргу між сторонами виникло зобов`язання на підставі п. 3 Додаткової угоди № 1 від 12.03.2025 (а.с. 10).

Положеннями ст.ст.627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.1 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", зовнішньоекономічний договір (контракт) - це домовленість двох або більше суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності та їх іноземних контрагентів, спрямована на встановлення, зміну або припинення їх взаємних прав та обов`язків у зовнішньоекономічній діяльності.

Згідно з приписами ст.ст.525, 526 ЦК України та ст.193 ГК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною ч.1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ч.1 ст.612 ЦК України).

Позивачем направлено на адресу відповідача претензію від 30.05.2025 (а.с. 21) в якій просить відповідача повернути надміру сплачені кошти в розмірі 336 145,03 доларів США не пізніше 03 червня 2025.

Відповідач відповіді на претензію не надав, кошти в сумі 336 145,03 доларів США не повернув, з чого і виник спір.

Позивач просить суд примусово стягнути з відповідача надміру сплачені кошти в розмірі 336 145,03 доларів США, які сторонами визначено і узгоджено як грошове зобов`язання відповідача перед позивачем у Додатковій угоді № 1 від 12.03.2025 до Контракту від 20.12.2024.

Доказів на заперечення існування вказаного боргу та проти його розміру, відповідачем суду не подано.

Даний борг відповідачем у добровільному порядку не сплачено, строк виконання даного зобов`язання є таким, що настав.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід примусово стягнути 336 145,03 доларів США основного боргу.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 8625 доларів США пені, 4751,00 доларів США як 3% річних та 18 891,00 доларів США інфляційних втрат за прострочення розрахунків по сплаті вказаної суми боргу.

Дані вимоги підлягають до часткового задоволення.

Щодо стягнення пені:

За правилами ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком, правом довірчої власності. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно п. 6.2. Контракту № 0113/2024 від 20.12.2024 передбачено, що у разі невиконання Продавцем умов поставки товару з власної вини, останній сплачує Покупцеві неустойку в розмірі 0,3 % від ціни несвоєчасно поставленої партії за кожен день прострочення поставки, але не більше 1 % від ціни партії Товару, зазначеної в Рахунку - фактурі.

В інвойсі (рахунок-фактура від 20.12.2024 (а.с.11) вказана ціна товару 862 500,00 доларів США.

Згідно п. 3.7. Контракту відвантаження всього товару слід провести в січні 2025 року, що відповідачем прострочено.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ст. 253 Цивільного кодексу України).

Пеня по п. 6.2. Контракту за прострочення поставки обраховується наступним чином:

336 145,03 Х 0,3% х 139 днів = 140 172,46 доларів США, а з обмеженням в 1% від ціни товару 862 500,00 доларів США в інвойсі, її максимальний розмір становить лише 8 625,00 доларів США.

Розрахунок пені є вірним.

Доказів сплати пені у добровільному порядку в справі немає, тому вона належить до примусового стягнення з відповідача за рішенням суду.

Заперечень проти розрахунків позивача відповідачем суду не подано.

З приводу решти вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних в розмірі 4 751 доларів США та 18 891 доларів США інфляційних витрат за прострочення повернення позивачу обумовлених коштів як надміру сплачених за п. 3 Додаткової угоди № 1 до Контракту (а.с. 10) суд приходить до таких висновків:

У відповідності до положень ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Доказами у справі підтверджено прострочення відповідачем повернення позивачу надміру сплачених коштів в сумі 336 145,03 долари США.

Суд приймає до увагу як належну дату повернення цих коштів --30.04.2025 за умовами п. 3 Додаткової угоди № 1, а не 03.06.2025 по претензії позивача від 30.05.2025 (а.с. 21), оскільки претензія це не домовленість за згодою обох сторін про зміну остаточної дати розрахунку.

Відповідальність по ст. 625 ЦК України передбачена законом, а тому не має значення для можливості її застосування кредитором, чи була вона обумовлена ще і в договорі між сторонами.

Суд, перевіривши нарахування позивачем 3 % річних в програмі Ліга закон встановив, що сума 3 % річних за належний період з 01.05.2025 по 19.06.2025 становить лише 1381,42 доларів США, які і підлягають до стягнення.

Щодо стягнення нарахованих позивачем інфляційних втрат на спірні кошти по додатковій угоді № 1 в сумі 18 891 доларів США, суд не погоджується із позицією кредитора щодо правомірності їх нарахування, виходячи з наступного:

Спір вирішується за законодавством України.

Індекс інфляції (індекс споживчих цін - ІСЦ) - це показник, що характеризує динаміку зміни загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Спостереження за змінами цін (тарифів) проводиться в усіх регіонах країни, в обласних центрах, містах Києві, Сімферополі, Севастополі та інших адміністративно-територіальних одиницях, які відібрані з урахуванням чисельності міського населення, а також представництва у соціально-економічному і географічному положенні регіонів та фактору насиченості споживчого ринку товарами і послугами.

Споживчий набір, на основі якого розраховується ІСЦ, є єдиним для усіх регіонів країни, визначається централізовано Держкомстатом України і ґрунтується на структурі витрат домогосподарств.

Отже зазначена норма ст. 625 ЦК України щодо сплати заборгованості з урахуванням установленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, яке визначене договором у національній валюті - гривні, а не в іноземній або в еквіваленті до іноземної валюти.

За змістом цієї норми індексації на рівень інфляції (як компенсація знецінення грошових коштів) застосовується лише до національної грошової одиниці України гривні.

Якщо зобов`язання виражено в іноземній валюті, або в гривнях з визначенням еквівалента в іноземній валюті, то в першому випадку до іноземної валюти індекс інфляції, що діє на території України не застосовується взагалі, а в другому випадку втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції повністю відновлюються еквівалентом іноземної валюти.

До подібних висновків у аналогічних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі N 6-284цс17. Цей висновок Верховного Суду України був неодноразово застосований Верховним Судом, зокрема: у постановах Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2019 року у справі N 130/1058/16; від 23 жовтня 2019 року у справі N 369/661/15-ц; від 23 вересня 2019 року у справі N 638/4106/16-ц; від 20 лютого 2019 року у справі N 638/10417/15-ц та у постанові Касаційного господарського суду від 11 жовтня 2018 року у справі N 905/192/18.

Судова практика з даного питання є сталою.

Отже якщо основний борг, який стягується за позовом, виражено в іноземній валюті, то позивач взагалі не має права на стягнення інфляційних втрат. Сума боргу в іноземній валюті на індекс інфляції (на відміну від грошової одиниці України) не знецінюється.

З підстав викладеного позивачу слід відмовити у стягненні 18 891 доларів США інфляційних втрат повністю.

Заперечень проти доводів та розрахунків позивача відповідачем суду не надано, борг за позовними вимогами не сплачено.

Правові підстави позову суду доведено зібраними у справі доказами, строк виконання зобов`язання для відповідача на час вирішення спору є таким, що настав. Однак до примусового стягнення з відповідача на користь позивача належить лише 336 145,03 доларів США основного боргу; 8625 доларів США пені; 1381,42 доларів США як 3% річних.

В решті вимог у позові слід відмовити через помилковість та безпідставність їх нарахування.

Оскільки спір виник через неправильні дії відповідача, то на підставі ч. 9 ст. 129 ГПК України з нього на користь позивача слід стягнути 183 416,14 грн. на відшкодування сплаченого судового збору повністю.

Керуючись ст. 238, 240 ГПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з MIDDLE EAST TRADING LOJISTIK LTD.STI. (будівля Атекьой Тауерс А, Блок № 20/1, офіс 109, м. Стамбул, район Атекьой 7-8-9-10 Кісім Мах. Чобанчесьме Е-5 Ян Йол Кд, Турецька республіка, Bakirkoy ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Річфілд Хімпостач (вул. Хрещатик, 200, м. Черкаси, 18002, ) -- 336 145,03 доларів США основного боргу; 8625 доларів США пені; 1381,42 доларів США як 3% річних та 183 416,14 грн. на відшкодування сплаченого судового збору.

В решті вимог у позові відмовити.

Наказ видати.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне судове рішення складено 20 грудня 2025 року

Суддя Н.М. Спаських