ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Cправа № 902/1449/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни за участю секретаря судового засідання Багулової Є.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця", 21037, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Пирогова, будинок 131, ідентифікаційний код юридичної особи 41835359

до Комунального підприємства "Гайсинводоканал", 23700, Вінницька обл., Гайсинський р-н, місто Гайсин, вул. Паркова, будинок 31, ідентифікаційний код юридичної особи 36595337

про стягнення 6 586,85 гривень

за участю представників:

від позивача - Говдик Т.Я., у порядку самопредставництва

від відповідача - не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 24.10.2025 надійшла позовна заява № б/н від 24.10.2025 (вх. № 1550/25 від 24.10.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" до Комунального підприємства "Гайсинводоканал" про стягнення 6 586,85 гривень збитків.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.10.2025 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 29.10.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 902/1449/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 27.11.2025 об 11:00 год.

11.11.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву № б/н від 11.11.2025 (вх. № 01-34/12192/25 від 11.11.2025) у якому останній щодо позову заперечив з підстав зазначених у відзиві.

12.11.2025 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив № б/н від 12.11.2025 (вх. № 01-34/12233/25 від 12.11.2025).

У судовому засіданні 27.11.2025 суд постановив ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи № 902/1449/25 по суті на 10:00 год. 16.12.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

09.12.2025 до суду від позивача надійшла заява № б/н від 09.12.2025 (вх. № 01-34/13286/25 від 09.12.2025) про долучення документів на виконання вимог суду.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився представник позивача. Відповідач правом участі уповноваженого представника у судовому засіданні не скористався, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином ухвалою від 27.11.2025 про що свідчить відповідна довідка про доставку електронного листа.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України учасників справи було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу сторонам створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а відповідач у свою чергу не скористалися наданим йому правом участі у розгляді справи і його неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

За наслідками розгляду справи, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час проголошення вступної та резолютивної частини рішення суду.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення сторони не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" звернулося до Господарського суду Вінницької області з позовом до Комунального підприємства "Гайсинводоканал" про стягнення 6 586,85 гривень збитків.

На обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" як постачальником та Комунальним підприємством "Гайсинводоканал" як споживачем виникли правовідносини на підставі укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу №ГА-200100 від 28.02.2022 та у частині постачання електричної енергії цей договір діяв з 01.03.2022 року по 31.12.2022 року включно, а в частині проведення розрахунків - до повного їх виконання.

Позивач зауважив, що 07.01.2025 року Керівник Гайсинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Гайсинської міської ради Вінницької області звернувся до Господарського суду Вінницької області з позовом до ТОВ "Енера Вінниця" та до КП "Гайсинводоканал" про визнання додаткових угод до договору №ГА-200100 від 28.02.2022 року про постачання електричної енергії споживачу недійсними та стягнення з ТОВ "Енера Вінниця" 39 521,07 грн. в дохід місцевого бюджету.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20.05.2025 року у справі №902/14/25 позов було задоволено, визнано недійсними додаткові угоди до договору №ГА-200100 від 28.02.2022 та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" на користь Гайсинської міської ради Вінницької області в дохід місцевого бюджету кошти у розмірі 39 521,07 гривень. При цьому, судом було встановлено, що "додаткові угоди № 1 та 2 до договору укладені з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України "Про публічні закупівлі", у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання вказаних додаткових угод недійсними на підставі ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215 Цивільного кодексу України та про задоволення позову в цій частині.

Позивач зазначив, що на підставі діючого податкового законодавства ТОВ "Енера Вінниця" було сформовано розрахунок коригування до податкової накладної №131 від 30.11.2022, складеної за договором ГА-200100 від 28.02.2022 року на зменшення суми ПДВ - 6 586,85 грн. (РК №15 від 06.06.2025), що був направлений КП "Гайсинводоканал" для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач стверджує, що у встановлений законом строк відповідач не здійснив реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних вказаного розрахунку коригування до податкової накладної, внаслідок чого було порушене право позивача на зменшення суми податкових зобов`язань.

За твердженням позивача, листом від 30.07.2025 за вих. №1.2.13-3788 ТОВ "Енера Вінниця" звернулось до відповідача із вимогою щодо відшкодування суми ПДВ, оскільки відповідач не зареєстрував розрахунок коригування до податкової накладної на зменшення суми ПДВ, внаслідок чого позивач зазнав збитків через неможливість відкоригувати податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 6 586,85 гривень. Станом на 15.10.2025 року відповіді на вимогу від відповідача не надійшло.

Позивач зазначив, що не може зменшити суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно сформованого розрахунку коригування у зв`язку з чим несе збитки в розмірі 6 586,85 гривень. Розмір заявлених позивачем до стягнення збитків у сумі 6 586,85 гривень, відповідає розміру вчиненого позивачем коригуванню податкової накладної, яку відповідач у визначений законодавством термін та відповідно до вимог пункту 192.1 статті 192 ПКУ не зареєстрував в ЄРПН.

На переконання позивача, між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати розрахунок коригування та неможливістю позивача зменшити суму податкових зобов`язань з ПДВ, яка фактично є збитками для товариства є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Відповідач у відзиві на позовну заяву проти позову заперечив, зауважив, що КП "Гайсинводоканал" є госпрозрахунковим підприємством та для КП "Гайсинводоканал" не відбулось змін у розрізі коригування суми оплати по договору №ГА-200100 від 28.02.2022 року, коригування первинних документів - актів виконаних робіт, не відбулось зменшення суми вартості послуг наданих ТОВ "Енера Вінниця".

Відповідач зазначив, що КП "Гайсинводоканал" є належним виконавцем згідно зобов`язань щодо оплати по договору №ГА-200100 від 28.02.2022 року відповідно до виставлених рахунків та підписаних актів наданих послуг - та не є отримувачем коштів зазначених у рішенні Господарського суду Вінницької області по справі №902/14/25, не є винуватцем отримання позивачем зазначених збитків.

З урахуванням наведеного, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

Позивач у відповіді на відзив щодо викладеного відповідачем у відзиві заперечив, зазначив, що позивач як і відповідач був учасником справи №902/14/25 та відповідно стороною договору №ГА-200100 від 28.02.2022 року, тому відповідач обізнаний щодо повернення коштів ТОВ "Енера Вінниця" за договором на користь Гайсинської міської ради.

Позивач зауважив, що товариство як сторона правовідносин, що виникли за договором ГА-200100 від 28.02.2022 року виконало його в повному обсязі щодо постачання електричної енергії; виконало рішення суду за яким з товариства стягнути надмірно сплачені кошти; виставило контрагенту коригуючі податкові накладні за виконаним договором у строки визначені ПКУ та у відповідача виник обов`язок щодо її реєстрації в ЄРПН.

Посилаючись на вимоги пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України позивач зазначив, що у разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг податкові зобов`язання постачальника (продавця) підлягають коригуванню на підставі складеного та зареєстрованого в ЄРПН розрахунку коригування. Отримувач (покупець) відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Позивач зауважив, що не може зменшити суму податкових зобов`язань з податку на додану вартість згідно розрахунку коригування у зв`язку з чим несе збитки в розмірі 6 586,85 гривень.

З огляду на твердження відповідача про не отримання коригуючих рахунків та актів прийняття-передавання електричної енергії товариством надано коригуючі рахунки та акти для підтвердження факту здійснення коригування, що на думку позивача також підтверджується розрахунком коригування до податкової накладної.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

За результатами проведеної закупівлі 28.02.2022 року між Комунальним підприємством "Гайсинводоканал" (далі - відповідач, споживач) та переможцем закупівлі Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (далі - позивач, постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № ГА-200100 (далі - договір) (т.1 а.с. 33-40).

Згідно пункту 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2022 році електричну енергію (для власних потреб) (09310000-5 - Електрична енергія за ДК 021:2015 Єдиного закупівельного словника; Еlectric energy (for own needs): 09310000-5 - Еlectric energy National cassifier of Ukraine Unified Procurement Dictionary DK 021:20150 (далі - товар), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цю електричну енергію на умовах цього договору.

Відповідно до пункту 1.3. договору очікуваний обсяг постачання електричної енергії з 01.03.2022 становить 1 550 400 кВт*год та відповідає очікуваному обсягу закупівлі послуг з розподілу електричної енергії у оператора системи розподілу.

За умовами пункту 2.1. договору строк (термін) поставки (передачі) товару: з 01 березня 2022 до 31 грудня 2022 року (включно), при наявності Заяви-приєднання згідно додатку № 1 до договору.

Пунктом 4.1. договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення договору становить 3,330753 грн. з ПДВ за 1 кВт/год.

Згідно з пунктом 4.2. договору ціна за одиницю товару може змінюватися у випадках передбачених ст. 41 ч. 5 Закону України «Про публічні закупівлі» від 25-12-2015 № 922-VIII шляхом оформлення сторонами двосторонньої угони. (Наявність факту коливання ціни товару на ринку підтверджується довідкою (ми) з Торгово-Промислової Палати щодо коливання ціни на ринку) або інших установ, організацій, які уповноважені надавати відповідну інформацію.

Відповідно до пункту 4.3. договору постачальник за цим договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати, що не визначена цим договором.

За умовами пункту 4.4. договору вартість електричної енергії за цим договором визначається з урахуванням суми очікуваної вартості обсягів постачання електричної енергії протягом періоду, вказаного у пункті 2.1. цього договору, та становить; 4 303 333,33 грн. (чотири мільйони триста три тисячі триста тридцять три гривні, 33 копійки), крім того ПДВ (20% ) 860 666,67 грн. (вісімсот шістдесят тисяч шістсот шістдесят шість гривень, 67 копійок), всього з ПДВ - 5 164 000,00 гри. (п`ять мільйонів сто шістдесят чотири тисячі гривень 00 копійок). (Вартість електричної енергії (сума договору) визначається відповідно до пропозиції переможця процедури закупівлі).

Цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами та скріплення підписів печатками сторін (за наявності) та діє з 01 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (пункт 12.1. договору).

Відповідно до пункту 12.2. у разі необхідності внесення змін та доповнень до цього договору кожна із сторін має право звернутися до іншої з відповідною пропозицією. Якщо ці пропозиції викликані прийняттям нормативно-правових актів, які змінюють умови цього договору, сторони зобов`язуються до внесення відповідних змін до договору керуватися вимогами цих нормативних документів.

Згідно з пунктом 1 Комерційної пропозиції ціна за 1 Вт*год електричної енергії, без урахування тарифів на її розподіл, становить 3,330753 грн. з урахуванням ПДВ, (т. 1 а.с. 38).

Відповідно до пункту 5 Комерційної пропозиції термін дії договору: до 31 грудня 2022.

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа № 902/14/25 за позовом виконувача обов`язків керівника Гайсинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Управління Північного офісу Держаудитслужби у Вінницькій області та Гайсинської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" та до Комунального підприємства "Гайсинводоканал" про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 08.09.2022, № 2 від 09.09.2022 до договору № ГА-200100 від 28.02.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Комунальним підприємством "Гайсинводоканал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" на користь Гайсинської міської ради в дохід місцевого бюджету 39 521,07 гривень безпідставно отриманих коштів.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 20.05.2025 року, яке набрало законної сили 20.06.2025 року позов задоволено. Визнано недійсними додаткову угоду № 1 від 08.09.2022, додаткову угоду № 2 від 09.09.2022 до договору № ГА-200100 від 28.02.2022 про постачання електричної енергії споживачу, укладеного між Комунальним підприємством "Гайсинводоканал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" на користь Гайсинської міської в дохід місцевого бюджету 39 521,07 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот двадцять одну гривню, 07 копійок) безпідставно отриманих коштів (т. 1 а.с. 48-57).

Під час розгляду справи № 902/14/25 судом установлено, що "до договору сторонами внесено зміни шляхом укладення додаткових угод, зокрема:

- додаткової угод № 1 від 08.09.2022 про внесення змін до договору №ГА-200100 від 28.02.2022 закупівлі електричної енергії споживачу, відповідно до пункту 1 якої керуючись ст. 631. ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», у зв`язку з коливанням середньозваженої ціни на ринку, що підтверджується експертним висновком №В-190 від 25.07.2022р.: ДП «Оператор ринку» - https://www.оrее.com.ua/index.рhр/іndexes. сторони дійшли згоди внести зміни в договір (надалі договір) пункт 4.1. розділу 4 до договору викласти у новій редакції: «споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення договору становить 3,622060 гри. з ПДВ за 1 кВт/год.»; пункт 1) ціна (тариф) електричної енергії додатку № 3 «Комерційна пропозиція» до договору викласти у новій редакції: «Ціна за од., з ПДВ 3,622060 грн.

У пунктах 3, 4 додаткової угоди № 1 зазначено, що сторони, керуючись правом наданим ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України встановили, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладання, а саме з 01.09.2022 р. Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної сторони, які мають однакову юридичну силу та є невід`ємною частиною договору № ГА-200100;

- додаткової угоди № 2 від 09.09.2022 про внесення змін до договору №ГА-200100 від 28.02.2022 закупівлі електричної енергії споживачу, відповідно до пункту 1 якої керуючись ст. 631. ст. 651 Цивільного кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», у зв`язку з коливанням середньозваженої ціни на ринку, що підтверджується експертним висновком №В-190 від 25.07.2022р.: ДП «Оператор ринку» - https://www.оrее.com.ua/index.рhр/іndexes.__сторони дійшли згоди внести зміни в договір (надалі договір), пункт 4.1. розділу 4 до договору викласти у новій редакції: «споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за ціною, що на дату укладення договору становить 3,781783 грн. з ПДВ за 1 кВт/год.»; пункт 1) ціна (тариф) електричної енергії додатку № 3 «Комерційна пропозиція» до договору викласти у новій редакції: «Ціна за од., з ПДВ 3,781783 грн.

У пунктах 3, 4 додаткової угоди № 2 зазначено, що сторони, керуючись правом наданим ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України встановили, що умови додаткової угоди застосовуються до відносин між ними, які виникли до її укладання, а саме з 01.09.2022 р. Дана додаткова угода складена у двох примірниках, по одному для кожної сторони, які мають однакову юридичну силу та є невід`ємною частиною договору № ГА-200100;.

30.09.2022 між сторонами підписано додаткову угоду № 3 до договору за умовами пунктів 1, 2 якої сторони керуючись ч. 1 ст. 651 ЦК України прийшли до згоди припинити договірні відносини в частині постачання електричної енергії по договору про постачання електричної енергії споживачу № ГА - 200100 від 28.02.2022 року з 21.10.2022 року".

Під час розгляду справи № 902/14/24 судом встановлено, що "при укладенні додаткової угоди № 1 від 08.09.2022, додаткової угоди № 2 від 09.09.2022 сторонами договору було порушено вимоги пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі» в частині належного підтвердження коливання ціни на ринку у бік збільшення.

При укладенні додаткових угод відповідачем-1 належним чином не обґрунтовано та документально не підтверджено коливання ціни електричної енергії в період виконання умов договору та ціна за одиницю товару загалом була збільшена на 13,54%, що становить більше 10 % від тієї ціни, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що необхідність внесення змін до договору в частині зміни ціни електричної енергії у бік збільшення не можна вважати обґрунтованою та такою, що підтверджена документально.

Враховуючи, що додаткова угода № 1 від 08.09.2022, додаткова угода № 2 від 09.09.2022 року до договору № ГА-200100 від 28.02.2022 закупівлі електричної енергії споживачу укладені з порушенням вимог пункту 2 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі", суд дійшов висновку про наявність правових та фактичних підстав для визнання вказаних додаткових угод недійсними на підставі частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України".

Під час розгляду справи № 902/14/25 судом також було встановлено, що "згідно із комерційною пропозицією (додаток № 3 до договору) ціна за 1 кВт/год становить 3,330753 грн. з ПДВ.

Згідно акту прийняття - передавання товарної продукції - активної електричної енергії за вересень 2022 року постачальником поставлено, а КП "Гайсинводоканал" прийнято 87624 кВт/год. електричної енергії та сплачено 331 374,97 гривень з ПДВ.

З урахуванням ціни електричної енергії погодженої сторонами під час укладення договору відповідач-2 за спожитий обсяг електричної енергії у вересні повинен був сплатити 291 853,90 гривень з ПДВ (3,330753 грн за 1 кВт/год з ПДВ за 87624 кВт/год ).

Таким чином, за договором закупівлі КП "Гайсинводоканал" безпідставно сплачено на користь ТОВ "Енера Вінниця" 39 521,07 гривень (331 374,97 грн-291 853,90 грн. = 39 521,07 грн)., ніж визначено сторонами у договорі без урахування додаткових угод".

Відповідно до приписів частини 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

У постанові Верховного Суду від 18 червня 2024 року у справі № 914/585/22 зазначено, що преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було би не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 17.08.2023 у справі № 910/4316/22, від 16.05.2023 у справі № 910/17367/20, від 29.06.2021 у справі № 910/11287/16.

За наслідками здійснення господарської операції з постачання електричної енергії на підставі акту прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії від 30.09.2022 року № 1410707/264513/1 на суму 331 374,91 гривень з ПДВ позивачем складено та зареєстровано податкову накладну від 30.11.2022 № 131 (т. 1 а.с. 45, 121-122, 123 зворот).

На виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 20.05.2025 року у справі № 902/14/25 позивачем на підставі платіжної інструкції від 06 червня 2025 року № 532644 перераховано на користь Гайсинської міської ради в дохід місцевого бюджету 39 521,07 гривень надмірно сплачених коштів (т. 1 а.с. 44).

23.06.2025 року позивачем складено акт-коригування до акту прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії від 30.09.2022 року № 1410707/264513/1 за змістом якого відкориговано вартість поставленої у вересні 2022 року електричної енергії у бік зменшення до суми 291 853,85 гривень та пропорційно зменшено на 6 586,85 гривень суму ПДВ (т. 1 а.с. 42 зворот).

Позивачем складено та направлено контрагенту КП "Гайсинводоканал" для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 06.06.2025 № 15 до податкової накладної від 30.11.2022 № 131, за змістом якого скориговано зі знаком "-" обсяг постачання без урахування ПДВ на суму 32 934,22 гривень та скориговано ПДВ зі знаком "-" на суму 6 586,85 гривень.

Згідно відмітки, що міститься на розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 06.06.2025 № 15 до податкової накладної від 30.11.2022 № 131 та квитанції від 26.06.2026 року документ доставлено через ДПС Комунальному підприємству "Гайсинводоканал" 26.06.2025 року о 09:38 (т. 1 а.с. 43, 58).

Матеріали справи не містять доказів реєстрації Комунальним підприємством "Гайсинводоканал" в Єдиному реєстрі податкових накладних складеного позивачем розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 06.06.2025 № 15 до податкової накладної від 30.11.2022 № 131.

Листом від 30.07.2025 вих. №1.2.13-3788 позивач звертався до відповідача із вимогою відшкодувати суму ПДВ, посилаючись на те, що Комунальне підприємство "Гайсинводоканал" не зареєструвало розрахунки коригування до податкових накладних на зменшення суми ПДВ, внаслідок чого позивач зазнав збитків через неможливість відкоригувати податкові зобов`язання з ПДВ в сумі 6 586,85 гривень (т. 1 а.с. 46-47).

Не виконання відповідачем передбаченого Податковим кодексом України обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної за наслідками здійсненої між сторонами оподаткованої операції стало підставою для звернення позивача із позовом до суду про стягнення з відповідача збитків у сумі 6 586,85 гривень.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

Предметом спору у цій справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача 6 586,85 гривень збитків, завданих внаслідок не виконання відповідачем передбаченого Податковим кодексом України обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної.

Предметом доказування у цій справі є обставини щодо наявності/відсутності підстав для стягнення на користь позивача збитків, розмір збитків.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Частиною 4 статті 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами суд враховує таке.

Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Частинами 1, 2, 3 статті 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі № 920/715/17 зазначила, що збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного з цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Вирішуючи питання про стягнення збитків, заподіяних неналежним складенням та реєстрацією податкових накладних, суд повинен встановити наявність чи відсутність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин, які виражаються у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо.

При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Правова природа вимоги про відшкодування збитків (майнової шкоди) передбачає доведення позивачем наявності шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди та причинного зв`язку між такою поведінкою та заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні шкоди.

Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі № 916/334/22 дійшов висновків про те, що саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. Твердження позивача щодо наявності підстав для стягнення збитків, зокрема в контексті наявності збитків та їх розміру, протиправності поведінки заподіювача збитків та існування причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, ураховуючи принципи змагальності, диспозитивності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, підлягає доведенню саме позивачем. Хоча обов`язок відповідача зареєструвати податкову накладну (розрахунок коригування до податкової накладної) є обов`язком платника податку у публічно-правових відносинах, але саме невиконання цього обов`язку може завдати покупцю збитків (п. 7.23 постанови Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 01.12.2023 у справі № 926/3347/22).

Судом установлено, що позивач та відповідач є платниками податку на додану вартість, зокрема і в періоді виникнення спірних правовідносин.

За наслідками здійснення господарської операції з постачання електричної енергії на підставі акту прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії від 30.09.2022 року № 1410707/264513/1 на суму 331 374,91 гривень з ПДВ позивачем складено та зареєстровано податкову накладну від 30.11.2022 № 131.

На виконання рішення Господарського суду Вінницької області від 20.05.2025 року у справі № 902/14/25 позивачем на підставі платіжної інструкції від 06 червня 2025 року № 532644 перераховано на користь Гайсинської міської ради в дохід місцевого бюджету 39 521,07 гривень надмірно сплачених коштів.

Позивачем складено акт-коригування до акту прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії від 30.09.2022 року № 1410707/264513/1 за змістом якого відкориговано вартість поставленої у вересні 2022 року електричної енергії у бік зменшення до суми 291 853,85 гривень та пропорційно зменшено на 6 586,85 гривень суму ПДВ.

26.06.2025 року позивачем направлено контрагенту КП "Гайсинводоканал" для реєстрації розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 06.06.2025 № 15 до податкової накладної від 30.11.2022 № 131, за змістом якого скориговано зі знаком "-" обсяг постачання без урахування ПДВ на суму 32 934,22 гривень та скориговано ПДВ зі знаком "-" на суму 6 586,85 гривень.

Згідно відмітки, що міститься на розрахунку коригування та квитанції від 26.06.2026 року документ доставлено через ДПС Комунальному підприємству "Гайсинводоканал" 26.06.2025 року о 09:38.

Відповідно до пункту 44.1 статті 44 Податкового кодексу України (далі ПК України, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим пункту 44.1 статті 44 ПК України.

Згідно пункту 14.1.156. статті 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

За змістом пункту 14.1.156-1. статті 14 ПК України податкове зобов`язання (для цілей розділу V цього Кодексу) - загальна сума податку на додану вартість, одержана (нарахована) платником податку в звітному (податковому) періоді, та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом.

Приписами підпункту "а" пункту 185.1. статті 185 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.7 статті 201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу (пункт 201.8. ПК України).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Особливості визначення бази оподаткування в окремих випадках (порядок коригування податкових зобов`язань та податкового кредиту) врегульовано статтею 192 ПК України.

За змістом пункту 192.1 статті 192 ПК України, якщо після постачання товарів/послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.

Розрахунок коригування, складений постачальником товарів/послуг до податкової накладної, яка складена на отримувача - платника податку, підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних:

постачальником (продавцем) товарів/послуг, якщо передбачається збільшення суми компенсації їх вартості на користь такого постачальника або якщо коригування кількісних та вартісних показників у підсумку не змінює суму компенсації;

отримувачем (покупцем) товарів/послуг, якщо передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, для чого постачальник надсилає складений розрахунок коригування отримувачу.

Згідно пункту 192.1.1. статті 192 ПК України, якщо внаслідок такого перерахунку відбувається зменшення суми компенсації на користь платника податку - постачальника, то:

а) постачальник відповідно зменшує суму податкових зобов`язань за результатами податкового періоду, протягом якого був проведений такий перерахунок;

б) отримувач відповідно зменшує суму податкового кредиту за результатами такого податкового періоду в разі, якщо він зареєстрований як платник податку на дату проведення коригування, а також збільшив податковий кредит у зв`язку з отриманням таких товарів/послуг.

Постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунку коригування до податкової накладної.

Пунктом 201.10 ПК України визначено, що підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

При цьому, тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням граничних строків визначених абзацами другим четвертим пункту 89 підрозділу 2 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, а саме:

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 18 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

Відповідно до пункту 192.3. статті 192 ПК України результат перерахунку податкових зобов`язань і податкового кредиту постачальника та отримувача відображається у складі податкової декларації за звітний податковий період у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Із системного аналізу наведених норм ПК України вбачається, за наявності підстав для проведення коригування податкової накладної, яке передбачає зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг, постачальник зобов`язаний скласти розрахунок коригування та направити його покупцю для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у терміни встановлені для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних розрахунків коригування до податкових накладних.

При цьому розрахунок коригування до податкової накладної має бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних отримувачем покупцем товару протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем) та не пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.

У разі зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, податкове законодавство не передбачає обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних постачальником товару.

Приймаючи до уваги, що внаслідок зменшення суми компенсації вартості товару постачальнику, позивач склав розрахунок коригування до зареєстрованої податкової накладної та не пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування направив його для реєстрації покупцю відповідач повинен був протягом 18 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем) здійснити у Єдиному реєстрі податкових накладних його реєстрацію.

Згідно пункту 192.1.1. статті 192 ПК України постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань лише після реєстрації в ЄРПН розрахунку коригування до податкової накладної.

Тобто, постачальник має право зменшити суму податкових зобов`язань залежно від своєчасності реєстрації розрахунку коригування на зменшення отримувачем (покупцем) з урахуванням вищезазначених строків, а саме у звітному (податковому) періоді, в якому такий розрахунок коригування до податкової накладної складено (у разі своєчасної реєстрації отримувачем (покупцем)) або зареєстровано (у разі несвоєчасної реєстрації отримувачем (покупцем)).

Оскільки саме від покупця, на якого законом покладений обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, залежить реалізація постачальником означеного вище майнового інтересу, пов`язаного зі зменшенням суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість за наслідками господарської операції, покупець є відповідальним перед своїм контрагентом за наслідки невчинення цих дій.

Доводи відповідача про нездійснення реєстрації розрахунку коригування у зв`язку з тим, що позивачем повернуті за рішенням суду кошти не відповідачу, а Гайсинській міській раді, суд відхиляє, оскільки обов`язок покупця здійснити реєстрацію розрахунку коригування до податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних у разі зменшення суми компенсації вартості товару на користь постачальника є безумовним, який не залежить від факту повернення коштів постачальником або інших чинників.

Пунктом 6 статті 3 ЦК України закріплений принцип справедливості, добросовісності та розумності. За висновками Великої Палати Верховного Суду (зокрема постанови від 19.05.2020 у справі № 910/719/19, від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц), зазначений принцип включає, зокрема обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість та добросовісно вести переговори; сторони повинні діяти правомірно, зокрема, поводитися добросовісно, розумно враховувати інтереси одна одної, утримуватися від недобросовісних дій чи бездіяльності.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 01.12.2023 у справі № 926/3347/22 виснував, що в контексті доказування такої складової цивільного правопорушення як протиправна поведінка заподіювача збитків, відсутність матеріалів податкової перевірки (акта або рішення) відповідного контролюючого органу, не може звільняти продавця від відповідальності за завдані покупцю майнові збитки, а господарський суд у такому випадку має як самостійно оцінити надані докази, зокрема ті, що стосуються реєстрації податкових накладних, так і самостійно здійснити оцінку дій чи бездіяльності продавця, у тому числі щодо порушення ним податкового законодавства.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 01.12.2023 у справі № 926/3347/22 зазначив, що як обов`язок платника податку скласти та зареєструвати податкову накладну, так і обов`язок особи, якою заподіяно шкоду, відшкодувати її (зокрема шляхом відшкодування збитків) передбачені законом (стаття 201 Податкового кодексу України, статті 1168, 1192 Цивільного кодексу України), а тому не можуть встановлюватись договором.

Наведені висновки Верховного Суду хоча і стосується обов`язку постачальника з реєстрації податкової накладної, на думку суду є релевантними і до спірних правовідносин, оскільки обов`язок покупця у разі зменшення компенсації вартості товару здійснити реєстрацію складеного постачальником розрахунку коригування є зустрічним обов`язком покупця до первісного обов`язку постачальника як платника податку скласти та зареєструвати податкову накладну.

Судом установлено, що у матеріалах справи відсутні належні докази реєстрації відповідачем складеного позивачем та направленого відповідачу розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 06.06.2025 № 15 до податкової накладної від 30.11.2022 № 131.

Як уже було зазначено, згідно пункту 192.1 статті 192 ПК України розрахунок коригування до податкової накладної не може бути зареєстрований в Єдиному реєстрі податкових накладних пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування.

Нормами ПК України не передбачено виключень щодо можливості реєстрації розрахунку коригування в ЄРПН пізніше 1095 календарних днів з дати складання податкової накладної, до якої складений такий розрахунок коригування, незалежно від обставин, за яких такий розрахунок коригування складається.

Станом на день розгляду справи граничний строк 1095 днів, протягом якого могла бути здійснена реєстрація розрахунку коригування до податкової накладної сплив та відповідач втратив право на зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 6586,85 гривень.

Перешкод для виконання відповідачем такого обов`язку, зокрема зупинення контролюючим органом реєстрації розрахунку коригування судом не встановлено, та відповідачем не спростовано обставини отримання від позивача розрахунку коригування та нездійснення свого обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної.

Таким чином, внаслідок невиконання відповідачем свого обов`язку з реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, позивач не зміг реалізувати своє право на зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість у сумі 6586,85 гривень, що призвело до завдання позивачу збитків у розмірі 6 586,85 гривень.

Отже, має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати розрахунок коригування до податкової накладної та неможливістю зменшення податкового зобов`язання з податку на додану вартість позивачем на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи, що свідчить про наявність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Суд зауважує, що фактичні обставини позову відповідачем не спростовано, доказів реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної в ЄРПН, доказів відсутності можливості своєчасно виконати свій податковий обов`язок щодо дотримання термінів реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної, відсутності вини у нездійсненні реєстрації розрахунку коригування до податкової накладної відповідачем суду не надано.

Розмір завданих відповідачем збитків визначено з огляду на суми коригування загальної вартості товару та податку на додану вартість зазначені в акті-коригування від 23.06.2025 до акту прийняття-передавання товарної продукції-активної електричної енергії від 30.09.2022 року № 1410707/264513/1 та відповідно до скоригованої суми ПДВ у складеному позивачем розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 06.06.2025 № 15 до податкової накладної від 30.11.2022 № 131, що містяться у матеріалах справи та визначено позивачем вірно.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача збитків у розмірі 6 586,85 гривень є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Положеннями частин 1-4 статті 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно вимог 1 статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

Під час розгляду справи, судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, обґрунтувати перед судом переконливість поданих доказів та позицій по справі, скористатись іншими процесуальними правами.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи викладене, суд не надає детальної відповіді на кожний аргумент та довід учасників справи, оскільки такі доводи та аргументи не впливають на висновки суду у цій справі.

Дослідивши фактичні обставини справи, що входять до предмету доказування у цій справі та стосуються кваліфікації спірних відносин, суд дійшов висновку, що відповідачем не спростовано позовних вимог, а судом не виявлено на підставі наявних доказів у справі інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду позивачем згідно платіжної інструкції № 23563 від 14.10.2025 сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 гривень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 гривень покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Комунального підприємства "Гайсинводоканал" (23700, Вінницька обл., Гайсинський р-н, місто Гайсин, вул. Паркова, будинок 31, ідентифікаційний код юридичної особи 36595337) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Вінниця" (21037, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Пирогова, будинок 131, ідентифікаційний код юридичної особи 41835359) 6 586,85 гривень збитків та 2 422,40 гривень судових витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник судового рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повне рішення складено 22 грудня 2025 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2, 3 - сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.