РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/813/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні за участю секретаря судового засідання Тарасевич А. М.

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ»,

, вул. Науменка, 42, с. Харкове, Прилуцький район, Чернігівська область, 17270

до відповідача: Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, , вул. Центральна, буд. 3, смт Талалаївка, Прилуцький район, Чернігівська область, 17200

Предмет спору: про визнання права оренди на земельні ділянки,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

від позивача: Шеремет М. П., адвокат;

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ» звернулось до суду з позовом до Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області, у якому просить суд:

1. Визнати право оренди за ТОВ «Тас Агро Північ» щодо:

- земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:2638, яке виникло на підставі Договору оренди № б/н, укладеного 31 серпня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ») та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земельних ділянок державної власності у комунальну, правонаступник - Талалаївська селищна рада) з 15.10.2012 та на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану;

- земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:2639, яке виникло на підставі Договору оренди № б/н, укладеного 31 серпня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ») та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земельних ділянок державної власності у комунальну, правонаступник - Талалаївська селищна рада) з 15.10.2012 та на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану;

- земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:2640, яке виникло на підставі Договору оренди № б/н, укладеного 31 серпня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ») та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земельних ділянок державної власності у комунальну, правонаступник - Талалаївська селищна рада) з 15.10.2012 та на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану;

2. Зобов`язати державного реєстратора зареєструвати право оренди за позивачем:

- земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:2638, що виникло на підставі Договору оренди № б/н, укладеного 31 серпня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ») та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земельних ділянок державної власності у комунальну, правонаступник - Талалаївська селищна рада) з 15.10.2012 та на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану;

- земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:2639, що виникло на підставі Договору оренди № б/н, укладеного 31 серпня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ») та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земельних ділянок державної власності у комунальну, правонаступник - Талалаївська селищна рада) з 15.10.2012 та на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану;

- земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:2640, що виникло на підставі Договору оренди № б/н, укладеного 31 серпня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ») та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земельних ділянок державної власності у комунальну, правонаступник - Талалаївська селищна рада) з 15.10.2012 та на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.08.2025 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 11.09.2025 на 10:00, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, зокрема, відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов.

Ухвала суду від 20.08.2025 була доставлена відповідачу в його Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 21.08.2025 о 08:07, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, останнім днем для подання відповідачем відзиву є 05.09.2025.

27.08.2025 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до суду відзиви на позовну заяву.

04.09.2025 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду додаткові письмові пояснення у справі.

За клопотанням представника позивача ухвалою суду від 10.09.2025 постановлено підготовче засідання 11.09.2025 та усі наступні судові засідання проводити в режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку (https://vkz.court.gov.ua).

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, але у підготовче засідання 11.09.2025 не з`явився.

Підготовче засідання розпочалось о 14:39, тобто через 22 хвилини після відбою сигналу «повітряна тривога», що відповідає зазначеному судом в ухвалі від 20.08.2025 порядку. Будь-яких заяв та клопотань, у тому числі про відкладення судового засідання, від відповідача до суду не надходило.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про те, що розгляд справи відбудеться після закінчення повітряної тривоги та через який саме час, суд доходить висновку, що у цьому конкретному випадку відповідач у справі був належним чином повідомлений про час проведення судового засідання 11.09.2025 об 14:39 та мав можливість взяти участь в ньому.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України підготовче засідання 11.09.2025 проводилось за відсутності відповідача (його представника).

Суд прийняв до розгляду відзиви відповідача та додаткові пояснення позивача щодо цих відзивів, які суд розцінив як відповідь на відзив, а спір вирішується їх урахуванням.

У підготовчому засіданні 11.09.2025 суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.10.2025 на 10:00.

Ухвалою суду від 11.09.2025 повідомлено сторін про час та місце проведення судового засідання 21.10.2025.

20.10.2025 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить заборонити відповідачу Талалаївській селищній раді Прилуцького району Чернігівської області вчиняти будь-які дії та приймати рішення щодо розпорядження (в тому числі, але не виключено: про здійснення поділу земельних ділянок, про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою, надання дозволу на виготовлення проєкту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність або оренду, про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), про передачу у власність, про передачу в оренду чи постійне користування, про зміну конфігурації спірних земельних ділянок, про зміну цільового призначення, про зміну складу угідь, про зміну кадастрового номера та вчиняти інші дії щодо земельних ділянок з кадастровими номерами :05:001:2638, :05:001:2639, :05:001:2640, які знаходяться на території Українського старостинського округу Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області.

У зв`язку із знеструмленням електромережі суду судове засідання, призначене на 21.10.2025 на 10:00, не відбулось.

Ухвалою суду від 23.10.2025 призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 28.10.2025 на 11:00.

У судовому засіданні 28.10.2025 суд розглянув заяву позивача про забезпечення позову.

Подана заява обґрунтована тим, що під час розгляду справи позивач отримав витяги з ДЗК і виявив, що у земельних ділянок були змінені площі: земельна ділянка кадастровий номер :05:001:2638 наразі має площу 51,0927 га, що на 2,5150 га менше; земельна ділянка кадастровий номер :05:001:2639 наразі має площу 27,7208 га, що на 7,7208 га менше.

Позивач вважає, що відповідач систематично здійснює заходи щодо зменшення площ, а також може намагатись поділити та передати земельні ділянки, що у випадку задоволення позовних вимог безумовно може утруднити реєстрацію права оренди на ці земельні ділянки за позивачем.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості, адекватності та співмірності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглянувши матеріали поданої заяви, суд встановив, що відомості Державного земельного кадастру щодо зазначеної площі земельних ділянок внесені на підставі даних технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок від 21.01.2011. Зазначене свідчить про відсутність будь-яких змін у Державному земельному кадастрі з моменту відкриття провадження у цій справі, тобто під час її розгляду.

Водночас позивач не навів жодних обставин та не подав доказів того, що під час розгляду справи відповідач вчиняв дії, спрямовані на зміну площі земельних ділянок.

За таких обставин вбачається лише невідповідність між відомостями Державного земельного кадастру та даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо договорів оренди земельних ділянок.

Законом України «Про Державний земельний кадастр» передбачена можливість існування розбіжностей між інформацією, що міститься у паперовій технічній документації, та даними в електронному вигляді. При цьому відповідно до положень ст. 5 зазначеного Закону пріоритет мають відомості на паперових носіях.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що саме зазначена обставина є більш імовірною причиною виявленої невідповідності площі земельних ділянок, а вжиття заходів забезпечення позову жодним чином не впливає на цю ситуацію.

У судовому засіданні 28.10.2025 суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову у зв`язку з її необґрунтованістю.

У судовому засіданні 28.10.2025 суд оголосив перерву до 25.11.2025 до 11:00.

25.11.2025 представник позивача через підсистему «Електронний суд» подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин щодо зміни площі земельних ділянок.

У судовому засіданні 25.11.2025 суд відповідно до ч. 4 ст. 74 ГПК України постановив ухвалу, якою зобов`язав позивача надати технічну документацію щодо встановлення площі земельної ділянки як на момент її формування та укладення спірних договорів оренди, так і на теперішній час; зобов`язав відповідача надати всю наявну в нього технічну документацію щодо площі спірних земельних ділянок до наступного судового засідання; відклав судове засідання на 09.12.2025 на 10:40.

Ухвалою суду від 26.11.2025 повідомлено сторін про час та місце проведення судового засідання 09.12.2025.

08.12.2025 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення у справі.

09.12.2025 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до суду додаткові пояснення у справі, у яких просить долучити до матеріалів справи технічну документацію із землеустрою.

Відповідач був належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, але у судове засідання 09.12.2025 не з`явився.

До початку судового засідання представник відповідача Олег В`ялий надіслав на електронну пошту непідписане КЕП клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю явки представника у судове засідання через те, що маршрут Талалаївка-Чернігів не виїхав в рейс.

Аналогічне клопотання надійшло від відповідача, підписане головою селищної ради Величком Ю. І., і через підсистему «Електронний суд».

Щодо клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, яке надійшло на електронну пошту суду.

Відповідно до ч. 8 ст. 6 ГПК України особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням кваліфікованого електронного підпису або із застосуванням засобів електронної ідентифікації, що мають високий рівень довіри, відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Проте представник відповідача, який має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, направив клопотання до суду в електронній формі не за допомогою ЄСІТС, а використав для цього електронну пошту.

Таким чином, відповідач не дотримав порядку подання документів в електронній формі.

Крім того, надіслане відповідачем клопотання не підписано кваліфікованим електронним підписом, а відтак вказане клопотання не вважається таким, що підписане відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи вищевикладене, суд постановив ухвалу про повернення клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, яке надійшло на електронну пошту суду від імені представника Олега В`ялого, без розгляду.

Щодо клопотання відповідача, підписане головою селищної ради Величком Ю. І., про відкладення розгляду справи, яке надійшло через підсистему «Електронний суд».

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Пунктом 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України передбачено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки (п. 2 ч. 3 ст. 202 ГПК України).

Відповідач обґрунтував неможливість явки представника у судове засідання невиїздом в рейс автобусу за маршрутом Талалаївка-Чернігів, проте жодних доказів на підтвердження цього суду не надав, як і того, що з м. Талалаївки в межах області до Чернігова курсує виключно один маршрут.

Враховуючи те, що участь відповідача у судовому засіданні обов`язковою не визнавалась, повторну неявку відповідача у судове засідання, а також відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд відмовив у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 09.12.2025 суд прийняв до розгляду та долучив до матеріалів справи додаткові письмові пояснення позивача з доданими до них доказами, оскільки вони подані на вимогу суду.

09.12.2025 після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомив про орієнтовний час його проголошення 11.12.2025 о 09:00.

У зв`язку з неявкою усіх учасників справи у судове засідання для проголошення рішення на підставі ч. 6 ст. 233 та ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України суд 11.12.2025 підписав скорочене рішення без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договорів оренди від 31.08.2012, укладених на 10 років, в оренді у позивача перебувають земельні ділянки з кадастровими номерами :05:001:2638, :05:001:2639, :05:001:2640. Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2024 у справі №927/603/24, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року №634 від «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» договори оренди спірних земельних ділянок вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. Проте позивач не може зареєструвати відповідні відомості про продовження права оренди у зв`язку з відсутністю рішення суду, яке набрало законної сили, про набуття такого права, що стало підставою для звернення до суду із цим позовом за захистом своїх порушених прав.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, враховуючи таке:

- твердження позивача, що договори оренди спірних земельних ділянок є продовженими (поновленими) на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану на підставі п. 5 Постанови КМУ № 634 від 27.05.2022 року є хибними та вирваними із контексту, оскільки п. 5 зазначеної постанови КМУ передбачає продовження договорів оренди державного та комунального майна, розташованого на визначених територіях, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації, строк дії яких завершується в період воєнного стану, до дати, що настає через шість місяців після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації та визначається із урахуванням переліку визначених територій. Проте Прилуцький район та Талалаївська селищна рада у переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відсутні, що не дає право позивачу вимагати від відповідача (власника земельних ділянок) продовжити на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану договорів оренди землі;

- іншим твердженням позивача стосовно визнання права оренди на спірні земельні ділянки правова оцінка вже надана в рішеннях Господарського суду Чернігівської області від 05.06.2024 у справі №927/49/24 та від 05.12.2024 у справі №927/603/24;

- відповідач не розуміє заявлення саме до нього позовних вимог про зобов`язання державного реєстратора зареєструвати право оренди.

Позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві, та зазначає, що обставини продовження договорів оренди спірних земельних ділянок на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану встановлені у рішенні Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2024 у справі №927/603/24. Наведена відповідачем редакція п. 5 Постанови КМУ № 634 від 27.05.2022 не підлягає застосуванню до спірних правовідносин, оскільки цей пункт викладений в цій редакції на підставі постанови КМУ №614 від 27.05.2025.

Заперечень у встановлений судом строк до суду не надходило.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

Господарський суд Чернігівської області розглядав справу №927/603/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ» до Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області про:

- визнання укладеною додаткової угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки від 31.08.2012, площею 53,6077 га, кадастровий номер :05:001:2638, зареєстрованого відділом Держкомзему у Талалаївському районі Чернігівської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.10.2012 за №02415, на той самий строк (10 років) та на тих самих умовах, що передбачені Договором оренди у запропонованій позивачем редакції;

- визнання укладеною додаткової угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки від 31.08.2012, площею 27,7208 га, кадастровий номер :05:001:2639, зареєстрованого відділом Держкомзему у Талалаївському районі Чернігівської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.10.2012 за №02416, на той самий строк (10 років) та на тих самих умовах, що передбачені Договором оренди у запропонованій позивачем редакції;

- визнання укладеною додаткової угоди про поновлення Договору оренди земельної ділянки від 31.08.2012, площею 8,6715 га, кадастровий номер :05:001:2640, зареєстрованого відділом Держкомзему у Талалаївському районі Чернігівської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 15.10.2012 за №02417, на той самий строк (10 років) та на тих самих умовах, що передбачені Договором оренди у запропонованій позивачем редакції.

Позовні вимоги у справі №927/603/24 були обґрунтовані тим, що відповідачем у місячний строк не прийнято рішення щодо заперечення у поновленні Договорів оренди землі, і оскільки позивач продовжує користуватися земельними ділянками, Договори оренди земельних ділянок є поновленими та той самий строк і на тих же умовах на підставі ч.6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2024 у справі №927/603/24, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2025, у позові відмолено повністю.

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи те, що у справі №927/603/24 та у цій справі беруть участь особи, щодо яких встановлено певні обставини, факти, які встановлені рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2024 у справі №927/603/24 та перевірені судом апеляційної інстанції та входять до предмету доказування в межах даної справи, є преюдиціальними та не підлягають доведенню знову в межах даної справи.

Рішенням суду від 05.12.2024 у справі №927/603/24 встановлені наступні обставини:

« 31 серпня 2012 року, між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» () та Талалаївською районною державною адміністрацією було укладено Договір оренди № б/н, за умовами якого, в оренду Позивачеві передано земельну ділянку площею 53,6077 га, кадастровий номер :05:001:2638 (надалі «земельна ділянка»), яка розташована на території Українського старостинського округу Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (надалі «Договір оренди»). Державну реєстрацію Договору оренди проведено у відділі Держкомзему у Талалаївському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №02415 від 15 жовтня 2012 року.

31 серпня 2012, між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ» () та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земель державної власності у комунальну - Талалаївська селищна рада - Талалаївська селищна рада) було укладено Договір оренди № б/н, за умовами якого в оренду Позивачеві передано земельну ділянку площею 27,7208 га, кадастровий номер :05:001:2639, яка розташована на території Українського старостинського округу Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (надалі «Договір оренди»). Державну реєстрацію Договору оренди проведено у відділі Держкомзему у Талалаївському районні про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за № 02416 від 15 жовтня 2012 року.

31 серпня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАС АГРО ПІВНІЧ») та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земельних ділянок державної власності у комунальну - Талалаївська селищна рада) було укладено Договір оренди № б/н, за умовами якого в оренду Позивачеві передано земельну ділянку площею 8,6715 га, кадастровий номер :05:001:2640 (надалі «земельна ділянка»), яка розташована на території Українського старостинського округу Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області (надалі «Договір оренди»). Державну реєстрацію Договору оренди проведено у відділі Держкомзему у Талалаївському районні про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №02417 від 15 жовтня 2012 року.

Відповідно до п. 8 Договорів оренди, Договори укладено строком на 10 (десять) років. Таким чином Договори оренди було укладено строком до 15 жовтня 2022 року.

Умовами п. 8 Договорів оренди визначено, що після закінчення строку договору, орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 20 Договорів оренди, передача земельних ділянок орендарю здійснюється у триденний термін після державної реєстрації цього договору за актом приймання-передачі. На підтвердження передачі у користування Позивачеві земельних ділянок надаємо копії Актів приймання-передачі.

Пунктом 9 Договорів оренди визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 4 (чотири) відсотки від нормативної грошової оцінки ріллі.

На підтвердження належного виконання Позивачем умов Договорів оренди, в частині сплати орендної плати, позивачем надано копію податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2021 рік (уточнююча), копію податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2022 рік (уточнююча), копії податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2023 рік (уточнюючі), копію податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) звітна 2024 рік від 16.02.2024, копію витягу з акту документальної позапланової виїзної перевірки від 04.12.2020 №1572/07/30866217 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2017 по 18.11.2020, складений Головним управлінням ДПС у Чернігівській області за наслідками проведення позапланової перевірки у зв`язку з реорганізацією СТОВ АФ «ЗОРЯ», який на стор. 44-47 містить інформацію про те, що за охоплений перевіркою період (01.01.2017-18.11.2020) не встановлено заниження або завищення податкових розрахунків за землю, копії платіжних інструкцій №1574 від 25.02.2021, № 2667 від 24.03.2021, № 3595 від 23.04.2021, № 4726 від 25.05.2021, № 5166 від 20.06.2021, № 8773 від 26.07.2021, №10046 від 27.08.2021, № 11329 від 26.09.2021, № 12599 від 26.10.2021, № 13827 від 26.11.2021, № 14964 від 24.12.2021, № 15108 від 28.12.2021; №1528 від 25.02.2022, № 1755 від 22.04.2022, № 2335 від 26.04.2023, № 2912 від 26.05.2022, № 8440 від 24.06.2022, № 7401 від 26.07.2022, № 8828 від 26.08.2022, №10132 від 27.09.2022, №11418 від 26.10.2022, №12487 від 28.11.2022, №13369 від 12.12.2022, №14165 від 26.12.2022; № 1299 від 23.02.2023, № 2310 від 24.03.2023, № 3557 від 26.04.2023, №4598 від 25.05.2023, № 6023 від 26.06.2023, №7398 від 26.07.2023, № 8667 від 29.08.2023, № 9664 від 28.09.2023, № 10752 від 25.10.2023, № 12195 від 28.11.2023, № 13905 від 27.12.2023, №13906 від 27.12.2023, №13905 від 27.12.2023, № 16148 від 27.02.2024, №17095 від 27.03.2024, №19812 від 25.04.2024, №5240 від 28.05.2024 та копію довідки №1314/АП/25-01-13-06-03-Е від 19.06.2024 про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи.

Використовуючи надане законом та Договором оренди переважне право на поновлення Договорів оренди Позивач, 30.08.2022 звернувся до Талалаївської селищної ради (розпорядник земельних ділянок, які є предметом позову, за наслідками передачі земель державної власності у комунальну - (надалі Відповідач) з листами-повідомленнями Вих. №1374, №1375 та №1376 про поновлення Договорів оренди землі. До листів-повідомлень Позивачем додано проекти додаткових угод.

Листом № 491 від 06.09.2022, Відповідач повідомив Позивача проте, що відповідно до п.б) підпункту 1) пункту 27 «Перехідних положень» Земельного кодексу України встановлено, що вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення:

а) державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органам місцевого самоврядування;

б) приватної власності.

Цим же листом, Талалаївська селищна рада повідомила Позивача про те, що вважає недоцільним поновлення договорів оренди на дані земельні ділянки до закінчення воєнного стану.

08.08.2023, використовуючи надане законом та умовами Договорів оренди переважне право на поновлення Договорів оренди, Позивач звернувся до Відповідача з листами-повідомленнями Вих. №1904, 1905 та 1906 щодо поновлення Договорів оренди. До листів-повідомлень Позивачем додано проекти додаткових угод.

Доказами отримання Відповідачем листів-повідомлення, 08.08.2023 є відмітка Відповідача на листах-повідомленнях про одержання за номером №2886, №2888 та №2887.

У зв`язку з тим, що станом на 23.08.2023, Позивач не отримав від Відповідача будь-яких рішень про поновлення Договорів оренди або заперечень у поновленні Договорів оренди, Позивач повторно звернувся до Відповідача з листами-повідомленнями Вих. № 2037, 2038 та 2039 щодо поновлення Договорів оренди. До листів-повідомлень додано проекти додаткових угод.

Відповідачем отримано листи-повідомлення 23.08.2023, що підтверджується відміткою Відповідача про одержання листів-повідомлень за №3042, №3044 та №3045.

За умовами Додаткових угод, які було додано до листів-повідомлень, Позивачем запропоновано Відповідачеві розглянути можливість поновлення Договорів оренди за збільшеною відсотковою ставкою, зокрема, за умовами Додаткових угод, Позивач запропонував Відповідачеві поновити Договори оренди з виплатою орендної плати на рівні 12 (дванадцяти) відсотків від нормативно грошової оцінки земельних ділянок.

Станом на 23.09.2023, Позивач не отримав від Відповідача повідомлення про прийняте рішення за результатами розгляду листів-повідомлень Позивача щодо переважного права Позивача на поновлення Договорів оренди.

02.10.2023 головою Талалаївської селищної ради винесено розпорядження №400 «Про скликання тридцять першої позачергової сесії Талалаївської селищної ради». На порядок денний засідання винесено 166 питань. Питання щодо поновлення Договорів оренди ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ» площею 53,5077 га, 8,6715 га та 27,7208 га» за № 11-13.

Листом-повідомленням №1482 від 06.10.2023, Талалаївська селищна рада повідомила Позивача про те, що 05.10.2023 на тридцять першій позачерговій сесії восьмого скликання Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області повторно розглянуто проекти рішень: №11-31/VIII «Про поновлення договору оренди землі від 31.08.2012, укладений між Талалаївською РДА та СТОВ «Зоря», правонаступником якого є ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ» на земельну ділянку площею 53,6077 га; №12-31№11-31/VIII «Про поновлення договору оренди землі від 31.08.2012, укладений між Талалаївською РДА та СТОВ «Зоря», правонаступником якого є ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ» на земельну ділянку площею 8,6715 га, №13-31/ VIII «Про поновлення договору оренди землі від 31.08.2012, укладений між Талалаївською РДА та СТОВ «Зоря», правонаступником якого є ТОВ «ТАС АГРО ПІВНІЧ» на земельну ділянку площею 27,7208 га. Проекти рішень про поновлення договорів оренди землі не були прийняті депутатами ради».

Відмову у поновленні договорів оренди землі відповідно до ч. 6 ст. 33 Закону України «Про оренду землі» суд у справі №927/603/24 виснував тим, що 27.05.2022 КМУ прийнято постанову № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» відповідно до пункту 5 якої договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону України «Про оренду державного та комунального майна». Оскільки термін дії Договорів оренди закінчився 15 жовтня 2022 року, тобто у період дії воєнного стану, і в матеріалах справи відсутні повідомлення про непродовження договорів оренди, то договори оренди вважаються продовженим, починаючи з 24.02.2022 на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

ТОВ «Тас Агро Північ» звернулося до Талалаївської селищної ради із листом від 09.07.2025 №2323, у якому, з метою оформлення права користування спірними земельними ділянками, просив підписати додаткові угоди до договорів оренди спірних земельних ділянок, у тому числі щодо строку дії цих договорів.

У своїй відповіді від 22.07.2025 №938 Талалаївська селищна рада зазначила про відсутність підстав для задоволення прохання щодо автоматичного продовження договорів оренди землі.

ТОВ «Тас Агро Північ» звернулось до державного реєстратора прав на нерухоме майно Ладанської селищної ради Чернігівської області із заявами №68380214, №68380153, №68380255 від 12.08.2025 про проведення державної реєстрації права оренди на спірні земельні ділянки.

Рішеннями державного реєстратора прав на нерухоме майно Ладанської селищної ради Чернігівської області Чудо Т. Г. від 14.08.2025 №80386708, №80386602, №80376226 відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з тим, що однією із підстав для державної реєстрації іншого речового права (в тому числі права оренди) є рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно. Однак рішенням Господарського суду Чернігівської області від 05.12.2024, яке набрало законної сили, не встановлено набуття, зміни або припинення іншого речового права (права оренди), яке може бути зареєстровано державним реєстратором.

На підставі рішень Талалаївської селищної ради від 14.06.2024 про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельних ділянок та на замовлення останньої у 2025 році ФОП Шевчук Г. Б. виготовила технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) комунальної власності Талалаївської селищної ради Прилуцького району Чернігівської області площею 51,0927 га, кадастровий номер :05:001:2638; площею 20,0000 га, кадастровий номер :05:001:2639; площею 8,6715 га, кадастровий номер :05:001:2640.

Відповідно до витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.10.2025 площа земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:2638 становить 51,0927 га; земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:2639 - 20,0000 га; земельної ділянки з кадастровим номером :05:001:2640 8,6715 га.

У листі Талалаївської селищної ради від 28.11.2025 №1698 зазначено, що:

- в процесі виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:2638, було встановлено, що частина земельної ділянки накладається на уже сформовані та передані у власність земельні ділянки (кадастрові номери :05:001:2038, :05:001:2039, :05:001:2809, :05:001:1877, :05:001:2607, :05:001:2853 та ділянки, які ще не внесені до ДЗК). Дані ділянки громадяни отримали як власники земельних часток (паїв) в 2006 році. Тобто на момент формування земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:2638, ці ділянки вже були у власності громадян, що враховувалось при виготовленні попередньої документації із землеустрою;

- при виготовленні ПП «Геопроєкт» технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:2638, межі формувалися за фактичним використанням та з врахуванням накладок, в зв`язку з цим її площа змінилася та становить 51,0927 га;

- в процесі виготовлення технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:2639, було встановлено, що частина ділянки накладається на уже сформовані та передані у власність земельні ділянки (кадастрові номери :05:001:1565, :05:001:1736, :05:001:1619, :05:001:1684, :05:001:1681) Дані ділянки громадяни отримали як власники земельних часток (паїв) в 2006 році. Тобто на момент формування земельної ділянки за кадастровим номером :05:001:2639 ці ділянки вже були у власності громадян, що не враховувалось при виготовленні попередньої документації із землеустрою;

- при виготовленні ПП «Геопроєкт» технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки, кадастровий номер :05:001:2639, межі формувалися за фактичним використанням та з врахуванням накладок, в зв`язку з цим площа змінилась та становить 20,0000 га.

Оцінка суду.

Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під захистом легітимного інтересу розуміється відновлення можливості досягнення прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом.

Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Під ефективним способом необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України одним із спосіб захисту прав юридичних осіб на земельні ділянки є визнання прав.

Позов про визнання права подається у випадках, коли належне певній особі право не визнається, оспорюється іншою особою або у разі відсутності в неї документів, що засвідчують приналежність їй права. Тобто метою подання цього позову є усунення невизначеності у суб`єктивному праві, належному особі, а також створення сприятливих умов для здійснення суб`єктивного права особою. Такі позови можуть подаватися щодо визнання права власності чи інших речових прав на певне майно.

Частиною 1 ст. 93 Земельного кодексу України визначено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Згідно зі статтею 396 Цивільного кодексу України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Тобто орендареві забезпечується захист його права на майно, одержане ним за договором оренди, нарівні із захистом, встановленим законодавством щодо захисту права власності.

Підставою цього позову є неможливість здійснення державної реєстрації права оренди спірних земельних ділянок, які перебувають в оренді у відповідача на підставі договорів оренди земельних ділянок від 31.08.2012, строк дії яких, як визначив суд у рішенні від 05.12.2024 у справі №927/603/24, що набрало законної сили, вважається продовженим, починаючи з 24.02.2022 на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану. Проте державний реєстратор прав на нерухоме майно відмовив у державній реєстрації права оренди спірних земельних ділянок, оскільки вказаним рішенням не встановлено набуття, зміни або припинення іншого речового права (права оренди).

Приписами частини 4 статті 75 ГПК України, зокрема, передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність означає обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили, в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Правила про преюдицію спрямовані не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, у розумінні положень частини 4 статті 75 ГПК України однією із цілей цієї норми законодавець визначив, у тому числі, уникнення можливості різних висновків і тлумачень щодо наявних між сторонами обставин і правовідносин, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень.

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії».

Враховуючи те, що суд не може здійснювати ревізію судових рішень у справі №927/603/24, які набрали законної сили, оскільки це буде порушенням принципу юридичної визначеності, правові висновки щодо наявного у позивача права та щодо продовження договорів оренди земельних ділянок, починаючи з 24.02.2022 на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, є остаточними та не підлягають перегляду.

За наведених обставин суд відхиляє доводи відповідача про те, що спірні договори оренди не були продовжені.

Відповідно до положень статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із частиною 1 статті 4 вказаного Закону державній реєстрації підлягають, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

За змістом статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Отже, державна реєстрація права оренди на земельну ділянку за особою - це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття відповідних речових прав на таке майно.

Відповідно до п. 1, 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Проте з огляду на відсутність укладеного між позивачем та відповідачем правочину щодо продовження спірних договорів оренди земельних ділянок (оскільки автоматична пролонгація не потребує укладення таких правочинів), а також з урахуванням того, що резолютивна частина рішення суду від 05.12.2024 у справі №927/603/24 не містить визнання за позивачем права оренди (з огляду на те, що це не було предметом позову у зазначеній справі) і, відповідно, не є рішенням про набуття речового права (права оренди) на спірні земельні ділянки, зазначене унеможливлює здійснення державної реєстрації права оренди спірних земельних ділянок за позивачем.

Таким чином, за встановлених судом обставин автоматичної пролонгації договорів оренди від 31.08.2012 та продовження права оренди спірних земельних ділянок для позивача, а також неможливість здійснення державної реєстрації права оренди спірних земельних ділянок, суд дійшов висновку про наявність у позивача порушеного права (охоронюваного законом інтересу), яке підлягає судовому захисту та наявність підстав для задоволення позову.

За таких обставин судове рішення про визнання за позивачем права оренди спірних земельних ділянок є належним та ефективним способом судового захисту у спірних правовідносинах.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про землеустрій» землеустрій проводиться в обов`язковому порядку на землях усіх категорій незалежно від форми власності, зокрема, в разі: встановлення та зміни меж об`єктів землеустрою; організації нових і впорядкування існуючих об`єктів землеустрою.

Землеустрій здійснюється на підставі, зокрема, рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою (у тому числі при розробленні містобудівної документації) (ч. 1 ст. 22 Закону України «Про землеустрій»).

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» Відомості про межі земельної ділянки вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації із землеустрою щодо проведення інвентаризації земель - за результатами інвентаризації земель.

Як встановив суд, після укладення договорів оренди земельних ділянок від 31.08.2012 площа двох спірних земельних ділянок - з кадастровими номером :05:001:2638 та :05:001:2639 була змінена в бік її зменшення, що підтверджується відповідною технічною документацією із землеустрою та витягами з Державного земельного кадастру.

Зміст листа Талалаївської селищної ради від 28.11.2025 №1698 свідчить, що зміна площ зазначених земельних ділянок обумовлена накладенням земельних ділянок на уже сформовані земельні ділянки, які громадяни отримали як власники земельних часток (паїв) ще в 2006 році.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) стаття 1 Першого протоколу до Конвенції закріплює три окремі норми:

(1) виражається у першому реченні першого абзацу, закладає принцип мирного володіння майном і має загальний характер;

(2) викладена у другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності й обумовлює його певними критеріями;

(3) закріплена у другому абзаці та визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна у загальних інтересах.

Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, треба тлумачити у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04), § 166-168).

Критеріями сумісності заходу втручання у право власності із гарантіями статті 1 Першого протоколу до Конвенції є такі обставини:

- чи ґрунтувалося таке втручання на національному законі. Тобто втручання держави у право власності повинно мати нормативну основу у національному законодавстві, яке є доступним для заінтересованих осіб, чітким, а наслідки його застосування - передбачуваними;

- чи переслідувало легітимну мету, що випливає зі змісту зазначеної статті. Якщо можливість втручання у право власності передбачена законом, Конвенція надає державам свободу розсуду щодо визначення легітимної мети такого втручання: або з метою контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів, або для забезпечення сплати податків, інших зборів або штрафів;

- чи є відповідний захід пропорційним легітимній меті втручання у право. Втручання у право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов`язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає втручання в її право власності.

Порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції є, якщо хоча б один із зазначених критеріїв не буде дотриманий. Водночас відсутність такого порушення є тоді, коли дотримані всі три критерії.

Оскільки площі земельних ділянок з кадастровими номером :05:001:2638 та :05:001:2639 були змінені, площ та меж зазначених спірних земельних ділянок, які вказані у договорах оренди, вже не існує в натурі, а право оренди на первісні площі порушить майнові права інших власників земельних ділянок, не може бути задоволена вимога позивача про визнання права оренди на ці земельні ділянки у первісному розмірі - 53,6077 га та 27,7208 га.

Щодо визнання права оренди земельних ділянок з 15.10.2012.

Відповідно до положень ст. 18, 20 Закону України «Про оренду землі» (в редакції до 01.01.2013) укладений договір оренди землі підлягав обов`язковій державній реєстрації, з моменту якої набував чинності.

Враховуючи те, що спірні договори оренди землі були укладені на 10 років та зареєстровані 15.10.2012, строк їх дії становить до 15.10.2022.

Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану» від 24 березня 2022 року внесено зміни до законодавчих актів України, та, зокрема, до Перехідних положень Земельного кодексу України, які, зокрема, доповнено п. 27.

Так, згідно з абзацом першим підпункту 1 пункту 27 Перехідних положень Земельного кодексу України, який набрав чинності 07 квітня 2022 року, під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей: вважаються поновленими на один рік без волевиявлення сторін відповідних договорів і без внесення відомостей про поновлення договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договори оренди, суборенди, емфітевзису, суперфіцію, земельного сервітуту, строк користування земельними ділянками щодо яких закінчився після введення воєнного стану, щодо земельних ділянок сільськогосподарського призначення: державної, комунальної власності, невитребуваних, нерозподілених земельних ділянок, а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності і були передані в оренду органами місцевого самоврядування.

Законом України від 09 жовтня 2022 року, який набрав чинності 19 листопада 2022 року, абзац перший підпункту 1 пункту 27 після слів «воєнного стану» доповнено словами «до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення системи оформлення прав оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення та удосконалення законодавства щодо охорони земель» (тобто цим Законом).

Аналіз наведених положень ЗК України дає підстави для висновку, що у період із 07 квітня 2022 року до 19 листопада 2022 року договори оренди земельної ділянки були поновлені на один рік без волевиявлення сторін договору, строк яких сплинув у цей проміжок часу.

Оскільки строк спірних договорів оренди землі спливав 15.10.2022, ці договори були автоматично поновлені строком на один рік, тобто до 15.10.2023.

Проте до 15.10.2023 право оренди позивача спірних земельних ділянок відповідачем не оспорювалось і навпаки визнавалось.

Отже, спірним періодом невизнання права оренди спірних земельних ділянок є з 16.10.2023 і на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, а відтак позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Щодо позовних вимог про зобов`язання державного реєстратора зареєструвати право оренди на спірні земельні ділянки за позивачем суд зазначає, що відповідно до положень п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» судове рішення про визнання права оренди спірних земельних ділянок є підставою для державної реєстрації такого права за позивачем.

Отже, позовна вимога про зобов`язання здійснити державну реєстрацію права оренди не відповідає належному способу захисту.

Крім того, за змістом статті 45 ГПК України сторонами у судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачем у судовому процесі є особа, якій пред`явлено позовну вимогу.

Отже, належним відповідачем є така особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, тоді як неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача належить іншій особі - належному відповідачеві.

Так, належним відповідачем є особа, яка дійсно є суб`єктом відповідного матеріального правовідношення (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27.02.2020 у справі № Б-39/02-09).

Тож визначення позивачем у справі складу сторін має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.

Отже, за позовом про визнання права оренди на земельну ділянку, належним відповідачем є власник земельної ділянки, тобто у спірних правовідносинах Талалаївська селищна рада.

Проте Талалаївська селищна рада не може бути належним відповідачем за позовними вимогами про зобов`язання державного реєстратора зареєструвати право оренди.

При цьому позивач як підставу позову про зобов`язання державного реєстратора здійснити державну реєстрацію права оренди зазначив відмову державного реєстратора у проведенні таких реєстраційних дій.

Однак, по-перше, позивач взагалі не визначив якого саме державного реєстратора необхідно зобов`язати здійснити державну реєстрацію; по-друге, такий державний реєстратор не є учасником у цій справі; по-третє, Талалаївська селищна рада у спірних правовідносинах виступає лише як власник спірних земельних ділянок.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 48 ГПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, залучити до участі у ній співвідповідача.

Після спливу строків, зазначених в частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Отже, вищезазначеною статтею ГПК України передбачена залучення співвідповідача (співвідповідачів) тільки за клопотанням позивача.

Клопотань про залучення співвідповідачем у справі державного реєстратора від позивача до суду не надходило, а суд не вправі самостійно здійснювати таке залучення.

Зважаючи на те, що державний реєстратор, який відмовив у проведенні державної реєстрації спірних земельних ділянок не є відповідачем у справі, суд доходить висновку, що вирішення спору про зобов`язання його здійснити державну реєстрацію права оренди змінить його права та обов`язки.

Таким чином, суд не може вирішувати питання обґрунтованості позовних вимог по суті без залучення до розгляду справи належного відповідача.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

За наведених обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову в частині зобов`язання державного реєстратора зареєструвати право оренди на спірні земельні ділянки.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясуванні усіх питань, винесених на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Крім того, частиною 9 ст. 129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Як встановив суд, у спірних правовідносинах Талалаївська селищна рада виступає суб`єктом владних повноважень, який виконує управлінські функції щодо розпорядження спірними земельними ділянками та є орендодавцем за спірними договорами оренди земельних ділянок.

Разом з тим, позов виник саме через неможливість здійснення державної реєстрації оренди спірних земельних ділянок державним реєстратором, який не був залучений до участі у справі як відповідач, а не внаслідок неправомірних дій Талалаївської селищної ради, а тому суд доходить висновку про покладення судових витрат, понесених з розглядом цієї справи, на позивача.

Керуючись ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ» (, вул. Науменка, 42, с. Харкове, Прилуцький район, Чернігівська область, 17270) право оренди на:

- земельну ділянку, кадастровий номер :05:001:2638, площею 51,0927 га, яке виникло на підставі Договору оренди № б/н, укладеного 31 серпня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ») та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земельних ділянок державної власності у комунальну, правонаступник - Талалаївська селищна рада) з 16.10.2013 та на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану;

- земельну ділянку, кадастровий номер :05:001:2639, площею 20,0000 га, яке виникло на підставі Договору оренди № б/н, укладеного 31 серпня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ») та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земельних ділянок державної власності у комунальну, правонаступник - Талалаївська селищна рада) з 16.10.2023 та на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану;

- земельну ділянку, кадастровий номер :05:001:2640, площею 8,6715 га, яке виникло на підставі Договору оренди № б/н, укладеного 31 серпня 2012 року між Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Зоря» (правонаступником прав та обов`язків якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Тас Агро Північ») та Талалаївською районною державною адміністрацією (після передачі земельних ділянок державної власності у комунальну, правонаступник - Талалаївська селищна рада) з 16.10.2023 та на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану.

3. У решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Шморгуна В. В. відповідно до ч. 4 ст. 116 ГПК України повне рішення складено 29.12.2025.

Суддя В. В. Шморгун