ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

22 грудня 2025 рокум. ОдесаСправа № 915/1662/21
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи клопотання Фермерського господарства "ВЛАДАМ" б/н від 01.12.2025 (вх.№4892/25 від 02.12.2025) про ухвалення додаткового рішення до постанови Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.11.2025

у справі №915/1662/21

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБЕРІС ЛТД"

до відповідача: Фермерського господарства "ВЛАДАМ"

про стягнення 581 693 грн

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ІБЕРІС ЛТД" звернулося з позовом до Фермерського господарства "ВЛАДАМ", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача збитки у сумі 581693 грн.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 14.12.2021 відкрито провадження у справі №915/1662/21.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 у справі №915/1662/21 (суддя Адаховська В.С.) у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІБЕРІС ЛТД" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 у справі №915/1662/21 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді Таран С.В., суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В. від 26.11.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБЕРІС ЛТД" залишено без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 у справі №915/1662/21 без змін; витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "ІБЕРІС ЛТД".

02.12.2025 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання Фермерського господарства "ВЛАДАМ" б/н від 01.12.2025 (вх.№4892/25 від 02.12.2025) про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення на користь останнього з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБЕРІС ЛТД" витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 58100 грн.

Дане клопотання мотивоване доведеністю понесення Фермерським господарством "ВЛАДАМ" витрат на професійну правничу допомогу, пов`язану з розглядом даної справи, у сумі 58100 грн.

Враховуючи відсутність у апеляційного господарського суду станом на час подання вищезазначеного клопотання матеріалів справи №915/1662/21, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 на підставі пункту 17.9 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України відкладено вирішення питання щодо можливості розгляду клопотання Фермерського господарства "ВЛАДАМ" б/н від 01.12.2025 (вх.№4892/25 від 02.12.2025) про ухвалення додаткового рішення до надходження матеріалів справи №915/1662/21 з суду першої інстанції, а також зобов`язано Господарський суд Миколаївської області направити на адресу суду апеляційної інстанції матеріали даної справи.

12.12.2025 до апеляційного господарського суду з Господарського суду Миколаївської області надійшли матеріали справи №915/1662/21.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 вирішено здійснювати розгляд клопотання Фермерського господарства "ВЛАДАМ" б/н від 01.12.2025 (вх.№4892/25 від 02.12.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №915/1662/21 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, а також встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "ІБЕРІС ЛТД" строк для подання відзиву на вказане клопотання до 19.12.2025.

18.12.2025 до суду апеляційної інстанції від Товариства з обмеженою відповідальністю "ІБЕРІС ЛТД" надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги №189 від 18.12.2025 (вх.№3497/25/Д8 від 18.12.2025), в якому позивач посилається на те, що наданий відповідачем акт приймання-передачі послуг підписаний зі сторони Фермерського господарства "ВЛАДАМ" особою, повноваження якої не підтверджені, а також на те, що відповідачем безпідставно заявлено до стягнення витрати на професійну правничу допомогу, які становлять єдину суму за розгляд справи у місцевому та апеляційному господарському судах, а не лише у Південно-західному апеляційному господарському суді. Крім того, позивач стверджує про те, що заявлена відповідачем до стягнення сума витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, не відповідає критерію розумності та неспівмірна з обсягом виконаних адвокатом робіт.

Розглянувши клопотання Фермерського господарства "ВЛАДАМ" б/н від 01.12.2025 (вх.№4892/25 від 02.12.2025) про ухвалення додаткового рішення у справі №915/1662/21, Південно-західний апеляційний господарський суд зазначає наступне.

30.11.2021 між Фермерським господарством "ВЛАДАМ" ("Клієнт") та Адвокатським бюро Валешинської О.С. ("Адвокат") укладено договір про надання правової допомоги б/н (далі договір б/н від 30.11.2021), за умовами пункту 1.1 якого Адвокат зобов`язується здійснювати представництво інтересів Клієнта у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального судочинства, у справах досудового врегулювання спорів, а також перед фізичними та юридичними особами, в інших державних органах, у тому числі при здійсненні примусового виконання судових рішень, з будь-яких питань діяльності Клієнта як суб`єкта господарювання, надання консультацій щодо представництва Клієнта. Клієнт уповноважує Адвоката на здійснення ним правничої допомоги відповідно до положень цього договору, зокрема, у судах України всіх інстанцій.

Клієнт делегує Адвокату як представнику всі без винятку права та повноваження, що належать або належатимуть Клієнтові як позивачеві, відповідачеві, третій особі, стягувачеві, боржнику, особі з іншим процесуальним станом та статусом, визначені та надані законодавством України, зокрема, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", Цивільним процесуальним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України, Законом України "Про виконавче провадження", іншими законами та договором. Клієнт надає Адвокату право: самостійно брати участь та здійснювати процесуальні дії, щодо яких відсутня необхідність особистої участі Клієнта; самостійно подавати та отримувати будь-які документи; складати заяви, скарги, процесуальні та інші документи, у тому числі позовні заяви, підписувати їх від свого імені; оскаржувати у визначеному чинним законодавством України дії, бездіяльність, рішення органів, службових або посадових осіб тощо; оскаржувати рішення, ухвали, постанови судів; підписувати, подавати, оголошувати листи, скарги, пропозиції, клопотання, інші документи; подавати на примусове виконання виконавчі документи та самостійно приймати участь у виконавчому провадженні. Повноваження Адвоката Клієнтом не обмежуються (пункт 1.2 договору б/н від 30.11.2021).

В силу підпункту 2.1.1 пункту 2.1 договору б/н від 30.11.2021 Адвокат зобов`язується належним чином і в повному обсязі надавати вказану в даному договорі правову допомогу (послуги) за окремими усними замовленнями Клієнта.

Згідно з підпунктами 2.2.5 пункту 2.2 договору б/н від 30.11.2021 Клієнт зобов`язується відповідно до порядку та строків, що зазначені у додаткових угодах до договору, оплатити Адвокату гонорар та витрати здійснені останнім на виконання даного договору.

Пунктом 3.1 договору б/н від 30.11.2021 передбачено, що гонорар Адвоката за даним договором щодо окремих доручень та замовлень визначається додатковими угодами.

Відповідно до пункту 5.1 договору б/н від 30.11.2021 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печаткою Адвоката та діє протягом одного року.

14.12.2021 між Фермерським господарством "ВЛАДАМ" та Адвокатським бюро Валешинської О.С. укладено додаткову угоду №1 до договору б/н від 30.11.2021 (далі додаткова угода №1 від 14.12.2021), за умовами пункту 1 якої сторони погодили надання правничої допомоги із застосуванням будь-яких необхідних видів такої допомоги Адвокатом Клієнту, у тому числі представництво інтересів Клієнта під час здійснення господарського судочинства у судовій справі №915/1662/21 у всіх інстанціях.

У пункті 2 додаткової угоди №1 від 14.12.2021 вказано, що сторони прийшли до згоди щодо розміру гонорару Адвоката та порядку розрахунків за цією додатковою угодою до договору в наступному порядку:

-фіксована частина у розмірі 58100 грн за правничу допомогу у судовій справі №915/1662/21 в першій та апеляційній інстанціях. У разі відсутності перегляду справи в апеляційному провадженні вартість фіксованої частини зменшується на 30%. Ця фіксована частина сплачується Клієнтом протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням, ухваленого за результатами розгляду справи, законної сили (підпункт 2.1.1);

-фіксована частина у розмірі 20000 грн за правничу допомогу у судовій справі №915/1662/21 в касаційній інстанції. Ця фіксована частина сплачується Клієнтом протягом одного місяця з моменту ухвалення судом касаційної інстанції судового рішення за результатами касаційного перегляду справи (підпункт 2.1.2).

Додатковою угодою №2 від 29.11.2022 до договору б/н від 30.11.2021 внесено зміни до пункту 5.1 вказаного договору, у зв`язку з чим викладено його у новій редакції, згідно з якою цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печаткою Адвоката та діє протягом п`яти років; договір вважатиметься автоматично пролонгованим ще на один рік у разі відсутності повідомлення іншої сторони про припинення дії договору.

Відповідачем до апеляційного господарського суду надано копію рішення учасника Адвокатського бюро Валешинської О.С. №23/02/2024-1 від 23.02.2024 щодо зміни назви юридичної особи з "Адвокатське бюро Валешинської О.С." на "Адвокатське бюро "Оксани Беженару" у зв`язку зі зміною прізвища учасника.

Додатковою угодою №3 від 29.11.2022 до договору б/н від 30.11.2021 змінено найменування сторони вказаного договору з "Адвокатське бюро Валешинської О.С." на "Адвокатське бюро "Оксани Беженару".

01.12.2025 між Фермерським господарством "ВЛАДАМ" та Адвокатським бюро "Оксани Беженару" було підписано без зауважень акт приймання-передачі послуг №1-ду до договору б/н від 30.11.2021 та додаткової угоди №1 від 14.12.2021, відповідно до якого Адвокат надав, а Клієнт прийняв правничу допомогу у судовій справі №915/1662/21 у першій та апеляційній інстанціях вартістю 58100 грн.

Договір б/н від 30.11.2021 та додаткові угоди №1 від 14.12.2021, №2 від 29.11.2022 та №3 від 29.11.2022 до нього зі сторони Фермерського господарства "ВЛАДАМ" підписані директором Сенюком С.М., а акт приймання-передачі послуг №1-ду від 01.12.2025 Мельником А.М., який вказаний головою господарства.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Сам факт ухвалення рішення на користь сторони не породжує безумовного обов`язку суду компенсувати їй витрати на правничу допомогу. Судові витрати це не санкція для сторони, що програла, а форма процесуальної компенсації, яка допускається виключно за умови доведення: факту надання послуг; їх зв`язку з конкретною процесуальною стадією; їх вартості; розумності та співмірності. За відсутності будь-якого з цих елементів компенсація є неможливою.

Відповідно до частин першої, третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

В силу приписів частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справах "East/West Alliance Limited" проти України" та "Ботацці проти Італії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою, сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, враховуючи частини п`яту-сьому, дев`яту статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення.

Аналогічна правова позиція об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду викладена в постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі №916/1340/18.

Правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №906/194/18, акцентує увагу на необхідності дослідження документів на підтвердження обсягу витрат на правову допомогу, у тому числі щодо необхідності наявності розрахунку відповідних витрат, а також оцінки можливого фактичного їх понесення, оскільки у зазначеному випадку встановлення факту понесення витрат залежить від доведення факту надання правової допомоги у відповідних обсягах.

Від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, а тому відповідно до вимог чинного процесуального закону цілком достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується зі сталою правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 15.06.2021 у справі №922/2987/20, від 18.05.2021 у справі №923/121/20, від 13.12.2018 у справі №816/2096/17, від 16.05.2019 у справі №823/2638/18, від 09.07.2019 у справі №923/726/18 та від 26.02.2020 у справі №910/14371/18.

Розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі. Чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань. Чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами. Та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (постанова Верховного Суду від 28.11.2019 у справі №914/1605/18).

За змістом частини третьої статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України)

В силу статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За умовами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Отже, надання адвокатом правничої допомоги в порядку представництва у суді здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, положення щодо якого містяться, зокрема, у Главі 63 Цивільного кодексу України. Стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

При цьому сам по собі договір свідчить лише про намір виконання дій в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, у зв`язку з чим за фактом надання послуг (виконання робіт) складаються відповідні первинні документи (зокрема, але не виключно: акт приймання-передачі тощо), якими сторони підтверджують обставину фактичного надання послуг (виконання робіт) однією стороною правочину та їх прийняття (отримання) іншою стороною за відсутності претензій щодо їх обсягів та якості.

Додатково судом враховується, що правнича допомога у справі надається адвокатом, тобто особою, яка здійснює незалежну професійну діяльність щодо забезпечення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту, склала кваліфікаційний іспит, підтвердивши теоретичні знання у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, високий рівень практичних навичок та умінь у застосуванні закону.

Таким чином, укладаючи договір про надання правової допомоги, адвокат не тільки обізнаний про порядок, умови та особливості укладення договору про надання правової допомоги, правові наслідки пов`язані з його виконанням, а також розподілом витрат на професійну правничу допомогу між сторонами за результатами розгляду справи, а й повинен забезпечувати допомогу клієнту щодо отримання відшкодування витрат понесених ним у зв`язку з судовим розглядом справ (в тому числі щодо формування тексту договору, погодження розміру витрат (вартості робіт), підтвердження їх первинними документами тощо.

Суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що на підтвердження факту понесення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі Фермерським господарством "ВЛАДАМ" було надано копії укладених між відповідачем та Адвокатським бюро "Оксани Беженару" договору б/н від 30.11.2021 разом з додатковими угодами №1 від 14.12.2021, №2 від 29.11.2022 та №3 від 29.11.2022 до нього, а також акт приймання-передачі послуг №1-ду від 01.12.2025.

Зі змісту акту приймання-передачі послуг №1-ду від 01.12.2025 вбачається, що зі сторони Фермерського господарства "ВЛАДАМ" він підписаний Мельником А.М., який вказаний головою господарства.

Питання наявності та обсягу повноважень особи, яка підписує первинний документ від імені юридичної особи, не є формальним чи технічним, а стосується фундаментальних засад легітимності цивільного обороту, належності доказів та допустимості підтвердження господарських операцій. Саме через належне підтвердження повноважень підписанта забезпечується правова визначеність, стабільність майнового обороту та можливість використання відповідних документів у судовому процесі.

Колегія суддів враховує, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (частина перша статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №36556788 від 22.12.2025, сформованого на запит суду, головою Фермерського господарства "ВЛАДАМ" є інша особа, а саме: Сенюк С.М., у той час як ОСОБА_1 значиться учасником даної юридичної особи та водночас одним з кінцевих бенефіціарних власників.

Поряд з цим, у матеріалах справи відсутні та відповідачем до суду апеляційної інстанції не подано жодного доказу на підтвердження наявності у Мельника А.М., який відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не є керівником (головою) Фермерського господарства "ВЛАДАМ", повноважень на прийняття від імені відповідача послуг (робіт), у тому числі шляхом підписання акту приймання-передачі послуг №1-ду від 01.12.2025.

За таких обставин, наявний у матеріалах справи акт приймання-передачі послуг №1-ду від 01.12.2025 не є належним та допустимим у розумінні процесуального закону доказом на підтвердження прийняття відповідачем професійної правничої допомоги від Адвокатського бюро "Оксани Беженару".

Водночас, як зазначалося вище, будь-яких інших первинних документів на виконання договору б/н від 30.11.2021 (з урахуванням додаткової угоди №1 від 14.12.2021) відповідачем в межах встановленого частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України строку до апеляційного господарського суду подано не було.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги, зокрема, акту прийому-передачі виконаних робіт, є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності.

Саме така правова позиція Верховного Суду відображена в постанові від 20.07.2021 у справі №922/2604/20.

Крім того, правовий висновок щодо необхідності підтвердження факту надання професійної правничої допомоги актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), оформленими на виконання відповідного договору про надання правової допомоги, міститься у постанові Верховного Суду від 27.07.2021 у справі №671/1957/20.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги відсутність у матеріалах справи належного документального підтвердження надання відповідачу правової допомоги, вартість якої була заявлена до стягнення з позивача (зокрема, первинних документів актів приймання-передачі наданих послуг/виконаних робіт або будь-яких інших документів, що підтверджують прийняття робіт замовником у визначеній сумі), колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у задоволенні клопотання Фермерського господарства "ВЛАДАМ" б/н від 01.12.2025 (вх.№4892/25 від 02.12.2025).

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.03.2023 у справі №911/2966/21, в межах якої також було відмовлено у стягненні витрат на професійну правничу допомогу внаслідок непідтвердження надання правових послуг належними та допустимими доказами, адже наданий акт приймання-передачі послуг був оформлений з істотними недоліками.

Крім того, колегія суддів зауважує на тому, що відповідачем заявлено до стягнення 58100 грн вартості правничої допомоги, визначеної як єдина фіксована сума, яка охоплює надання правничих послуг у суді першої та апеляційної інстанцій у межах судової справи №915/1662/21, без будь-якого внутрішнього розмежування вартості послуг за процесуальними стадіями.

Однак, за результатами апеляційного перегляду рішення Господарського суду Миколаївської області від 28.07.2025 у справі №915/1662/21 було залишене без змін, а тому процесуальні повноваження суду апеляційної інстанції обмежуються вирішенням питання про розподіл судових витрат, понесених виключно у зв`язку з апеляційним розглядом справи. Питання компенсації витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи судом першої інстанції, відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України належить до компетенції суду першої інстанції, який розглядав справу по суті. Будь-який інший підхід означав би фактичне розширення повноважень апеляційного суду поза межі, встановлені законом, порушення принципу правової визначеності та створення ситуації, за якої процесуальна пасивність сторони винагороджується судом.

Незвернення Фермерського господарства "ВЛАДАМ" до Господарського суду Миколаївської області із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу є проявом нереалізації стороною свого процесуального права, наслідки якої не можуть бути усунуті шляхом виходу апеляційного суду за межі наданих йому законом повноважень. Суд апеляційної інстанції не наділений правом компенсувати процесуальну пасивність сторони або змінювати встановлений законом порядок розподілу судових витрат.

Поряд з цим, заявляючи до стягнення фіксований розмір гонорару, відповідачем до апеляційного господарського суду не подано детального опису робіт та жодного доказу, який би дозволяв виокремити з цієї суми вартість правничих послуг, наданих саме у зв`язку з апеляційним розгляд даної справи. За відсутності такого опису та розрахунку суд позбавлений можливості встановити обсяг правничої допомоги, наданої в апеляційній інстанції; її зв`язок із відповідною процесуальною стадією; співмірність заявленої суми складності справи та обсягу виконаних робіт.

Колегія суддів зауважує, що у разі, коли стороною заявлено фіксований розмір гонорару без визначеного алгоритму його розподілу між процесуальними стадіями, суд не має права самостійно визначати або конструювати вартість правничих послуг, замінюючи собою волевиявлення сторін договору та фактично створюючи докази замість учасника справи. Такий підхід суперечив би принципам змагальності та диспозитивності господарського процесу.

У разі відсутності алгоритму визначення ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (подібний правовий висновок викладено в додатковій постанові Верховного Суду від 16.02.2023 у справі №911/1779/21).

Таким чином, з огляду на обсяг наданих відповідачем доказів, Південно-західний апеляційний господарський суд об`єктивно позбавлений можливості встановити суму витрат на професійну правничу допомогу, яка була понесена у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, що зумовлює недоведеність Фермерським господарством "ВЛАДАМ" розміру таких витрат та, як наслідок, виступає окремою та самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання Фермерського господарства "ВЛАДАМ" б/н від 01.12.2025 (вх.№4892/25 від 02.12.2025) безвідносно до відсутності належного документального підтвердження надання відповідачу правової допомоги.

Відповідно до приписів статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Отже, здійснюючи розгляд клопотання Фермерського господарства "ВЛАДАМ", апеляційний господарський суд, керуючись приписами статей 126, 129 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання, тобто про відсутність підстав для ухвалення додаткового судового рішення у справі, що є підставою для постановлення відповідної ухвали про відмову в прийнятті додаткового рішення.

Аналогічна позиція викладена у пункті 7.29 постанови Верховного Суду від 03.12.2024 у справі №916/5139/23.

Керуючись статтями 129, 221, 232, 233, 244, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Фермерського господарства "ВЛАДАМ" б/н від 01.12.2025 (вх.№4892/25 від 02.12.2025) відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені статтями 288, 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 22.12.2025.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук