ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2025 р.

м. Київ

Справа № 911/3093/25

Суддя Черногуз А.Ф., за участю секретаря Москалика О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд бетон" (08114, Київська обл., Бучанський р-н, село Гореничі, вул. Соборна, будинок 270, код 38559662)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квартал будсервіс" (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Софіївська Борщагівка, вулиця Ярошівська, будинок 69, 41474488)

про стягнення 1169988,50 грн,

за участю представників:

позивача: Усіков Сергій Володимирович;

відповідача: не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

Історія розгляду справи.

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд бетон" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квартал будсервіс" про стягнення 1169988,50 грн заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати поставленого Товару та наданих послуг з його транспортування.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.10.2025, зокрема, відкрито провадження у справі та прийнято позовну заяву до розгляду. Призначено проведення підготовчого засідання на 27.10.2025.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 27.10.2025 відкладено розгляд справи на 17.11.2025.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.11.2025 суд, вирішив, в порядку пункту 3 частини 2 статті 185 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 02.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.12.2025 оголошено перерву у судовому засіданні по суті на 09.12.2025.

Через систему «Електронний суд» 08.12.2025 та 09.12.2025 від ТОВ "Гранд бетон" надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи додаткових документів.

Представник відповідача в жодне судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, про дату та час розгляду справи по суті був повідомлений належним чином.

Ухвали Господарського суду Київської області від 08.10.2025, 27.10.2025, 17.11.2025 та 02.12.2025 були надіслані на адресу відповідача, зазначену у позовній заяві, яка збігається з адресою, внесеною до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Вказані поштові відправлення повернулися до суду з відміткою АТ «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».

Суд встановив, що у визначений судом строк для подання відзиву на позов відповідач своїм процесуальним правом не скористався. Відповідач не подавав жодних письмових клопотань, пов`язаних з розглядом спору, не надав заперечень та доказів на спростування вимог позивача. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач не виявляв наміру ознайомлюватися з матеріалами справи, а також не подавав заяв про визнання чи заперечення будь-яких обставин, що мають значення для правильного вирішення спору. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач не реалізував надане йому законом право на участь у судовому процесі та доступ до правосуддя, що не перешкоджає розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

В судовому засіданні 09.12.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Судом оголошено вступну та резолютивну частини рішення у справі.

Фактичні обставини справи та узагальнена позиція позивача

Позивач зазначає, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Гранд Бетон» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Квартал Будсервіс» (Покупець) починаючи з 12.07.2021 склалися господарські правовідносини з поставки товару, відповідно до яких Постачальник здійснював поставку товарного бетону, готових бетонних сумішей, будівельних розчинів, бетонних та залізобетонних виробів та іншої продукції (далі Товар), а Покупець приймав та зобов`язувався оплатити поставлений Товар.

Позивач вказує, що протягом тривалого періоду часу відповідач здійснював оплату за отриману продукцію та надані послуги з її транспортування.

Водночас за поставлений Товар та послуги з його транспортування, оформлені видатковими накладними: - №4994 від 22.05.2025 на суму 345780 грн; - №4995 від 23.05.2025 на суму 67233,60 грн; - №4996 від 24.05.2025 на суму 56966,40 грн; - №4997 від 27.05.2025 на суму 60588 грн; - №4992 від 30.05.2025 на суму 353430 грн; - №6025 від 02.06.2025 на суму 78771,60 грн; - №6026 від 03.06.2025 на суму 60282 грн; - №6027 від 04.06.2025 на суму 56966,40 грн; - №6028 від 07.06.2025 на суму 354960 грн; - №6029 від 13.06.2025 на суму 58446 грн; - №6030 від 14.06.2025 на суму 27158,40 грн; - №7019 від 25.06.2025 на суму 28415 грн, відповідач розрахувався частково.

Зазначені видаткові накладні містять підписи уповноважених представників сторін та підтверджують факт передачі Товару Покупцю.

Відповідно до господарських правовідносин, Покупець був зобов`язаний здійснити оплату поставленого Товару після його прийняття шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника. Однак Відповідач свої зобов`язання з оплати поставленого Товару та наданих послуг належним чином не виконав.

Станом на дату звернення Позивача до суду заборгованість Відповідача за поставлений Товар та його транспортування складає 1169988,50 грн.

У зв`язку з наявною заборгованістю, 08.09.2025 позивач направив відповідачу претензію з вимогою сплатити суму основного боргу, яка була направлена рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідач на вказану претензію не відреагував, заборгованість не погасив.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань в частині оплати наданих послуг, позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Висновки господарського суду.

В силу статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на доступ до правосуддя закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка ратифікована Україною.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплено - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Положеннями статті 16 ЦК України, які кореспондуються зі статтею 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

За змістом ст.ст. 11, 509, 627 ЦК України та ст. 179 Господарського кодексу України (далі ГК України; у редакції, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до статті 629 ЦК Українии договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Укладений договір за своїм змістом є договором поставки та є належною правовою підставою для виникнення у сторін взаємних прав та обов`язків, обумовлених цим договором.

Згідно положень статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки.

Згідно зі статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Дослідивши надані матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.

З наданих позивачем видаткових накладних за спірний період убачається, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за господарськими правовідносинами та поставив Відповідачу товар на загальну суму 1548997,40 грн.

Водночас відповідач здійснив оплату поставленого Товару лише частково, що підтверджується довідкою від 04.12.2025 №54044-33.2/2025 та актом звіряння взаєморозрахунків за період з 01.07.2025 по 31.07.2025, підписаним обома сторонами. Відповідно, заборгованість відповідача перед позивачем за поставлений Товар становить 1169988,50 грн.

Факт отримання Відповідачем Товару підтверджується первинними бухгалтерськими документами видатковими накладними, які оформлені відповідно до вимог чинного законодавства та підписані сторонами з використанням кваліфікованого електронного підпису, що свідчить про прийняття Товару без зауважень щодо його кількості та якості.

Доказів, які б спростовували факт поставки Товару, підтверджували повну оплату отриманої продукції або свідчили про наявність підстав для звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, відповідачем до суду не подано. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано, викладені позивачем обставини та надані докази не спростовано, що відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України суд оцінює з урахуванням принципу змагальності та диспозитивності.

Таким чином, суд дійшов висновку про встановлення факту належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо поставки Товару та порушення Відповідачем зобов`язань у частині своєчасної та повної оплати отриманого Товару.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

З огляду на викладене, оцінивши подані у справі докази за внутрішнім переконанням на підставі їх всебічного, повного та об`єктивного дослідження у сукупності, з урахуванням обов`язку кожної сторони доводити обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 1169988,50 грн є обґрунтованими, підтверджуються належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані та підлягають задоволенню.

Витрати зі сплати судового збору за розгляд позову, відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають покладенню на відповідача

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Квартал будсервіс" (08131, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, село Софіївська Борщагівка, вулиця Ярошівська, будинок 69, 41474488) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд бетон" (08114, Київська обл., Бучанський р-н, село Гореничі, вул. Соборна, будинок 270, код 38559,50 грн боргу та 14039,87 грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України.

Рішення підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 254-256 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 30.12.2025.

Суддя А.Ф. Черногуз