РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2025Справа № 910/13511/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГДМ ТРЕЙД» (90440, Закарпатська обл., Хустський р-н, с. Нижнє Селище, вул. Центральна, 82, ідентифікаційний код 44387510)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС ТРЕЙДІНГ» (01001, м. Київ, вул. Богдана Ступки, 3, офіс 7, ідентифікаційний код 45303300)

про стягнення70 085, 29 грн

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ГДМ ТРЕЙД» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС ТРЕЙДІНГ» про стягнення 70 085, 29 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідач в порушення умов Договору про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 02-24072025 від 24.07.2025 не сплатив кошти за надані послуги міжнародного перевезення, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість в розмірі 63 033, 33 грн, яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Крім того, позивач нарахував до стягнення з відповідача інфляційну складову боргу у розмірі 1 071,57 грн, 3% річних у розмірі 471, 45 грн, пеню у розмірі 2 357, 27 грн та штраф у розмірі 3 151, 67 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/13511/25, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників учасників справи, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Вказана ухвала суду була доставлена до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС ТРЕЙДІНГ» 03.11.2025 о 19:34 год. Дата отримання судом інформації про доставку документа в кабінет ЕС сторони: 04.11.25 10:02, що підтверджується відповідним повідомленням про доставлення процесуального документа.

Частиною 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже, відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи відповідно до ст. 120 Господарського процесуального кодексу України.

У відповідності до вимог статей 165, 251 Господарського процесуального кодексу України, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, встановив.

24 липня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ГДМ ТРЕЙД» (надалі перевізник/позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГТС ТРЕЙДІНГ» (надалі замовник/відповідач) було укладено договір про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 02-24072025 (надалі договір), відповідно до умов якого перевізник зобов`язується прийняти вантаж від замовника або будь-якого іншого вантажовідправника (особи, яка має відповідні повноваження, що надані їй замовником), доставити вантаж з місця відправлення до місця призначення та передати такий вантаж вантажоодержувачу (особі, яка має відповідні повноваження, надані їй замовником), а замовник зобов`язується прийняти такі послуги перевізника та оплатити останньому їх вартість на умовах, визначених даним договором.

За умовами п. 1.2. договору перевізник може надавати послуги перевезення із залученням третіх осіб, при цьому несе відповідальність за їхні дії як за власні. При залученні третіх осіб до виконання обов`язків перевізника за цим договором перевізник письмово інформує про це замовника, а замовник надає згоду на залучення третьої особи до виконання перевезення, після чого всі вказівки Замовника щодо перевезень, заповнення документів, надання інформації може здійснювати така третя особа.

Перевезення здійснюється відповідно до положень Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, Конвенції про договір міжнародного перевезення вантажів (СКТ), Конвенції про міжнародне перевезення вантажів із застосуванням книжки МДП (Конвенція МДП), тощо (п. 1.3. договору).

Відповідно до п. 2.1. замовник зобов`язується подавати перевізнику письмову заявку на перевезення та повідомляти попередню інформацію перевізнику про графік та кількість вантажу, що підлягають експедиції за цим договором та всі необхідні для здійснення перевезення за цим договором документи (інвойси, гарантійні листи, довіреності тощо).

У свою чергу перевізник, за умовами п. 2.2. договору, зобов`язується, зокрема, розглянути та погодити Заявку замовника на перевезення протягом 2 годин з моменту її направлення замовником. У разі відсутності письмових заперечень щодо прийняття Заявки замовника така заявка вважається погодженою перевізником; доставити вантаж з місця відправлення до місця призначення у обсязі та у продовж строків, погоджених сторонами у заявці; своєчасно виставляти рахунки замовнику за перевезення за цим договором та послуги, зазначені у п. 1. даного договору.

У розділі 3 договору сторонами узгоджено розрахунки по договору та умови платежів, зокрема:

3.1. розрахунки за цим договором здійснюються у безготівковій формі у національній валюті України, шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, за реквізитами, зазначеними в цьому договорі;

3.2. попередню оплату послуг перевізника у розмірі 100%, за цим договором замовник здійснює в у національній валюті України, згідно з рахунком, виставленим перевізником замовнику протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторони Акту приймання-передачі наданих послуг, виставленого засобами факсимільного або електронного зв`язку, якщо іншого не зазначено в додатку.

3.4. сторони щомісяця складають та підписують Акт приймання-передачі наданих послуг. Перевізник, який не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за звітним, надсилає на адресу замовника Акт приймання-передачі наданих послуг за попередній місяць. Замовник протягом 5 (п`яти) діб з моменту отримання Акту приймання-передачі наданих послуг повинен підписати його, завірити печаткою та направити перевізнику. У випадку, якщо замовник має зауваження до Акту приймання-передачі наданих послуг, він може протягом 5 (п`яти) діб, з моменту отримання Акту приймання-передачі наданих послуг направити перевізнику письмово мотивовані зауваження до Акту. При цьому строк підписання Акта приймання-передачі наданих послуг продовжується на строк погодження Сторонами зауважень, але не більш ніж на 20 календарних днів. Якщо протягом зазначеного терміну не надходить мотивованих заперечень та/або не надходить підписаний замовником примірник Акту, Акт вважається підписаним та прийнятим без заперечень та підлягає сплаті у повному обсязі.

За доводами позивача перевізником належним чином виконано зобов`язання за договором, що підтверджується Актом надання послуг № 10 від 24.07.2025 року, відповідно до якого позивач надав відповідачу послуги міжнародного перевезення вантажу за маршрутом: м. Констанца (Румунія) державний кордон (ДяковеХалмеу, Україна) автомобілем DAF, НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій Попович Василь, згідно договору перевезень № 02-24072025 від 24.07.2025. Вартість послуг за Актом становить 63 033,33 грн, вказаний акт підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень. Проте відповідач в порушення умов договору, свої зобов`язання з оплати наданих послуг не виконало.

З метою досудового врегулювання спору, позивач направляв на адресу відповідача претензію № 01/09-24 від 24.09.2025, в якій вказав на порушення відповідачем умов договору, вказав суму заборгованості за прострочення оплати наданих послуг. Проте, відповідно до інформації з сайту АТ «Укрпошта», спроба вручення листа виявилась невдалою, у зв`язку з чим відправлення повернуто відправнику, що і стало підставою для звернення суду з даним позовом.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно ст. 9 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Частиною 2 ст. 14 Закону України Про транспортно-експедиторську діяльність за невиконання або неналежне виконання обов`язків, які передбачені договором транспортного експедирування і цим Законом, експедитор і клієнт несуть відповідальність згідно з Цивільним кодексом України, іншими законами та договором транспортного експедирування.

Отже, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача доставити довірений йому вантаж до пункту призначення, а відповідач зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Як вбачається з матеріалів справи, факт надання послуг перевезення за договором про перевезення вантажів автомобільним транспортом № 02-24072025 від 24.07.2025 підтверджується Актом надання послуг № 10 від 24.07.2025, відповідно до якого перевізник надав замовнику послуги міжнародного перевезення вантажу за маршрутом: м. Констанца (Румунія) державний кордон (Дякове Халмеу, Україна) автомобілем DAF, НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , водій Попович Василь, згідно договору перевезень № 02-24072025 від 24.07.2025 на загальну суму 63 033,33 грн.

Вказаний акт підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень.

На виконання умов договору позивачем також було виставлено рахунок на оплату № 58 від 24.07.2025 на суму 63 033,33 грн.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що у п. 3.2. договору сторонами узгоджено, що попередню оплату послуг перевізника у розмірі 100%, за цим договором замовник здійснює в у національній валюті України, згідно з рахунком, виставленим перевізником замовнику протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати підписання сторони Акту приймання-передачі наданих послуг, виставленого засобами факсимільного або електронного зв`язку, якщо іншого не зазначено в додатку.

Згідно із ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не подано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано, хоча про розгляд справи відповідач повідомлений належним чином.

Враховуючи, що факт наявності боргу у відповідача перед позивачем за договором належним чином доведений та документально підтверджений, а строк оплати за договором є таким, що настав, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо стягнення з відповідача основного боргу у розмірі 63 033,33 грн.

Крім того, позивач просить суд стягнути з інфляційну складову боргу у розмірі 1 071,57 грн, 3% річних у розмірі 471, 45 грн, пеню у розмірі 2 357, 27 грн та штраф у розмірі 3 151, 67 грн.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або Законом.

Стаття 611 ЦК України передбачає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, якими зокрема є сплата неустойки.

Згідно з ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 Господарського кодексу України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19.

Пунктом 4.3. сторони погодили, що у разі прострочення замовником здійснення платежу за надані перевізником послуги замовник на вимогу перевізника сплачує пеню облікової ставки НБУ від суми, що підлягає оплаті за кожен день прострочення. А за прострочення більш ніж на 30 календарних днів замовник виплачує додатково штраф у розмірі 5 (п`ять) відсотків від простроченої суми оплати.

Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення оплати за надані послуги перевезення , позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню у розмірі 2 357,27 грн та штраф у розмірі 3 151,67 грн на підставі пункту 4.3. договору.

Окрім цього, оскільки відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 669,11 грн.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку ст. 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду №910/12604/18 від 01.10.2019 та у постанові Верховного Суду України у постанові №3-12г10 від 08.11.2010).

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу та 3% річних, суд дійшов висновку про їх обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу у розмірі 3 151,67 грн та 3 % річних у розмір 471,45 грн підлягає задоволенню у повному обсязі.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені суд встановив, що розмір пені становлять суму більше, ніж заявлено позивачем, однак, приймаючи до уваги, що суду не надано право виходити за межі позовних вимог, до стягнення підлягає сума у заявленому позивачем розмірі, а саме 2 557,27 грн.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його часткову обґрунтованість. Зокрема, судом за допомогою системи ЛІГА Закон здійснено розрахунки інфляційних втрат за період з 01.08.2025 по 30.10.2025, яка за розрахунком судустановить 630,52 грн, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню. В іншій частині слід відмовити.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували позовні вимоги, або свідчили про відсутність у нього обов`язку щодо сплати заборгованості, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на положення Закону України Про судовий збір, оскільки позивач звернувся до суду з позовом в електронній формі через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви має визначатись з урахуванням наведених приписів.

Однак, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір без урахування коефіцієнту 0,8.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. 129, 231, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГТС ТРЕЙДІНГ» (01001, м. Київ, вул. Богдана Ступки, 3, офіс 7, ідентифікаційний код 45303300) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ГДМ ТРЕЙД» (90440, Закарпатська обл., Хустський р-н, с. Нижнє Селище, вул. Центральна, 82, ідентифікаційний код 44387510) заборгованість у розмірі 63 033 грн 33 коп., пеню у розмірі 2 357 грн 27 коп., штраф у розмірі 3 151 грн 67 коп., 3 % річних у розмірі 471 грн 45 коп., інфляційні втрати у розмірі 630 грн 52 коп. та витрати зі сплаті судового збору у розмірі 2 407 грн 16 коп.

3. В іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ позивачу після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повний текст складено 23.12.2025

Суддя Л.Г. Пукшин