ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025м. ДніпроСправа № 904/5586/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу

за позовом Чернігівської окружної прокуратури (14000, місто Чернігів, вулиця Шевченка, будинок 1)

в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради (15501, Чернігівська область, Чернігівський район, село Новий Білоус, вулиця Свиридинського, будинок 54; ідентифікаційний код 04411898)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (69035, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Діагональна, будинок 8, кімната 21; ідентифікаційний код 39821153)

про стягнення заборгованості за договором поставки №СК57/162-В від 01.12.2022 у загальному розмірі 360 352,43 грн

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції позивача

Чернігівська окружна прокуратура, діючи в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради, звернулася до суду з вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" про повернення суми попередньої оплати, стягнення інфляційних втрат, 3 % річних та пені у загальному розмірі 360 352,43 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором поставки №СК57/162-В від 01.12.2022 у частині повної та своєчасної поставки товару, за який позивачем було здійснено попередню оплату, внаслідок чого у позивача виникло право вимагати повернення сплаченої суми в розмірі 308 540,00 грн.

Прокурор зазначає, що незважаючи на належне виконання своїх договірних зобов`язань, відповідач не забезпечив можливість реалізації отриманих скретч-карток з метою отримання передбаченого договором товару на загальну суму 308 540,00 грн.

Таким чином, у зв`язку із невиконанням зобов`язання щодо фактичного надання товару на зазначену суму та втратою можливості використання скретч-карток як засобу отримання пального, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вартості непоставленого товару в розмірі 308 540,00 грн.

У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, прокурор також нарахував 5 252,48 грн інфляційних втрат, 4 108,23 грн - 3% річних та 42 451,72 грн пені.

2. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України.

З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Судом було з`ясовано, що відповідач має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Враховуючи вказане, ухвала суду від 02.10.2025 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку, а саме:

- відповідачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.

За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є:

1) день вручення судового рішення під розписку;

2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи;

3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення;

4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду;

5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 02.10.2025 вважається врученою відповідачу 03.10.2025, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа в Електронний кабінет відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (а.с.85 на звороті).

Також суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 02.10.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/130706932) надіслано судом 02.10.2025, зареєстровано в реєстрі 03.10.2025 та забезпечено надання загального доступу 06.10.2025, тобто завчасно; отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела - у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Так, ухвалою суду від 02.10.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Враховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду відповідачем (03.10.2025), граничним строком, з урахуванням частин 1, 2, 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, для подання відзиву на позовну заяву було 20.10.2025.

Судом враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.

Крім того, господарським судом встановлено, що на час розгляду справи по суті відповідач змінив місце реєстрації підприємства та згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, сформованого судом 26.11.2025, місцезнаходженням відповідача є: 69035, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Діагональна, будинок 8, кімната 21.

Відповідно до частини 2 статті 31 Господарського процесуального кодексу справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа відноситься до виключної підсудності іншого суду.

Оскільки зміна місця реєстрації відповідача відбулась після відкриття провадження у справі, Господарський суд Дніпропетровської області здійснює розгляд справи по суті.

Отже, станом на 02.12.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Слід зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 02.10.2025, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

01.10.2025 до Господарського суду Дніпропетровської області за допомогою системи "Електронний суд" надійшла позовна заява Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" про стягнення заборгованості за договором поставки №СК57/162-В від 01.12.2022 у загальному розмірі 360 352,43 грн, відповідно до якої позивач просив суд:

- прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін в судове засідання;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" на користь Новобілоуської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області кошти у сумі 360 352,43 грн, з них: 308 540,00 грн заборгованості, 5 252,48 грн інфляційних нарахувань, 4 108,23 грн 3% річних та 42 451,72 грн пені;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" до загального фонду Чернігівської обласної прокуратури сплачений судовий збір у сумі 4 324,23 грн за подання позовної заяви.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.10.2025 справу №904/5586/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.

02.10.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Визнано справу малозначною та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано у позивача в строк до 20.10.2025 оригінали скретч-карток на отримання палива за договором поставки №СК57/162-В від 01.12.2022, копії яких додано ним до позовної заяви - відповідно до частини 6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

03.10.2025 ухвалою господарського суду позовну заяву Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" про стягнення заборгованості за договором поставки №СК57/162-В від 01.12.2022 у загальному розмірі 360 352,43 грн залишено без руху.

07.10.2025 до господарського суду від прокурора Чернігівської окружної прокуратури за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №43790/25 від 07.10.2025) про усунення недоліків.

07.10.2025 ухвалою господарського суду продовжено розгляд справи №904/5586/25 Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" про стягнення заборгованості за договором поставки №СК57/162-В від 01.12.2022 у загальному розмірі 360 352,43 грн за правилами спрощеного позовного провадження. Витребувано у позивача в строк до 20.10.2025 оригінали скретч-карток на отримання палива за договором поставки №СК57/162-В від 01.12.2022, копії яких додано ним до позовної заяви - відповідно до частини 6 статті 91 Господарського процесуального кодексу України.

21.10.2025 до господарського суду від представника позивача, за допомогою засобів поштового зв`язку, супровідним листом №02-20/949 від 13.10.2025 (вх. суду №46191/25 від 21.10.2025) надійшли оригінали витребуваних судом документів.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо повної та своєчасної поставки товару за договором поставки №СК57/162-В від 01.12.2022, укладеним між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест".

Відповідач, отримавши від позивача попередню оплату в розмірі 751 280,00 грн, не забезпечив фактичну можливість реалізації частини оплаченого товару, що призвело до порушення умов договору та необхідності повернення коштів у сумі 308 540,00 грн за непоставлений товар.

У зв`язку з порушенням грошового зобов`язання позивачем також заявлено до стягнення з відповідача 5 252,48 грн - інфляційних втрат, 4 108,23 грн - 3% річних та 42 451,72 грн - пені.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Факт укладення договору між сторонами, його умови;

(2) Факт виконання позивачем своїх зобов`язань щодо оплати товару;

(3) Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної поставки товару.

(4) Правомірність нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені.

1. Укладення та умови договору

01.12.2022 між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області, як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест", як постачальником, укладено договір поставки №СК57/162-В (далі договір; а.с. 24 - 26), відповідно до умов пункту 1.1. якого постачальник прийняв на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Найменування товару: бензин А-95, дизельне паливо згідно накладних на товар. Код ДК 021:2015:09130000-9 Нафта і дистиляти. Одиниця вимірювання: літр. Кількість бензину А-95: 11 080 літрів, згідно накладних на товар. Кількість дизельного палива: 3 520 літрів, згідно накладних на товар (пункти 1.2.-1.4.2.2. договору).

Відпуск товару з автозаправних станцій здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених постановою Кабінету міністрів України №1442 від 20.12.1997 (пункт 1.5 договору).

Пунктом 1.6. договору передбачено, що продаж товару здійснюється відповідно до Постанови Кабінету міністрів України "Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування" від 12.10.2022 №1178 (зі змінами).

Товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання товару згідно умов договору (пункт 2.1. договору).

Пунктом 2.2. договору передбачено, що якість товару повинна відповідати дійсним на дату отримання товару ДСТУ.

Відповідно до пункту 3.1. договору ціна за 1 літр товару: бензин-А95 51,00 грн; дизельне паливо 53,00 грн, згідно накладних на товар.

Загальна сума договору складається з загальної вартості товару за всіма видатковими накладними, а саме: 751 640,00 грн з ПДВ (пункт 3.2 договору).

Постачальник зобов`язується видати довірчі документи та видаткову накладну на товар представнику покупця, за умови: надання представником довіреності на отримання товару із зазначенням: ПІБ довіреної особи, паспортні дані, ідентифікацію підпису, номенклатуру та кількість ТМЦ, що закріплена підписом керівника покупця та печаткою покупця при наявності в нього паспорту; представника покупця вказано у додатку 1 до договору та при наявності в нього паспорту ; підписання видаткових накладних з використанням електронного документообігу програмного комплекс M.E.Doc та цифрового підпису постачальника та покупця. (пункт 4.4. договору).

Відповідно до пункту 5.2. місце поставки (передачі) товарів:

- передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки (пункт 5.2.1 договору);

- передача скретч-картки є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (пункт 5.2.2 договору).

Умови постачання товару самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі (пункт 5.3. договору).

Відповідно до пункту 6.3. договору постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність передбачену законодавством України та цим договором (пункт 7.1. договору).

За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожен день прострочення (пункт 7.2. договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони). Договір діє з дати його укладення і до завершення воєнного стану, оголошеного Указом Президента №64 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", але не пізніше ніж до 31.12.2022, а в частині оплати за поставлений товар до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань (пункти 10.1-10.2 договору).

12.12.2022 між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" також було укладено додаткову угоду №1 (далі додаткова угода, а.с. 27), якою сторони внесли зміни до ціни за одиницю товару без збільшення загальної вартості.

Зокрема, відповідно до пункту 1.1. додаткової угоди сторони домовилися, що один літр бензину-А95 коштуватиме 52,00 грн з ПДВ, а один літр дизельного палива коштуватиме 54,00 грн.

Відповідно до пункту 1.2. додаткової угоди, в зв`язку зі зменшенням обсягів закупівлі загальна сума договору зменшується на 360,00 грн і буде складати 751 280,00 грн.

Усі інші умови договору залишаються без змін і сторони підтверджують по них свої зобов`язання (пункт 1.3 додаткової угоди).

Судом встановлено, що у вказаному типовому договорі сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого договору.

2. Виконання позивачем договірних зобов`язань

Позивачем на виконання умов договору поставки №СК57/162-В від 01.12.2022 здійснено попередню оплату товару на суму у загальному розмірі 751 280 грн, у тому числі ПДВ 49 149,16 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №2498 від 13.12.2022 на суму 77 480,00 грн (а.с. 28 на звороті), №2497 від 13.12.2022 на суму 61 152,00 грн (а.с. 29), №2503 від 13.12.2022 на суму 11 440,00 грн (а.с. 29 на звороті), №2502 від 13.12.2022 на суму 122 356,00 грн (а.с. 30), №2500 від 13.12.2022 на суму 152 984,00 грн (а.с. 30 на звороті), №2501 від 13.12.2022 на суму 102 270,00 грн (а.с. 31), №2499 від 13.12.2022 на суму 23 920,00 грн (а.с. 31 на звороті), №2496 від 13.12.2022 на суму 199 678,00 грн (а.с. 32).

3. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки товару

Відповідач в порушення умов пунктів 5.2., 5.3. договору не забезпечив повної реалізації наданих позивачу на умовах договору №СК57/162-В від 01.12.2022 скретч-карток, а саме з боку позивача залишилися невикористаними скретч-картки: на бензин А-95: номіналом по 10 літрів у кількості 148 штук, номіналом по 15 літрів у кількості 268 штук, номіналом по 20 літрів у кількості 17 штук; а також на дизельне паливо номіналом по 15 літрів у кількості 6 штук.

Зокрема з боку позивача залишилися невикористаними наступні скретч-картки на бензин А-95 номіналом по 10 літрів:

- 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99 (а.с. 33 на звороті);

- 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89 (а.с. 34 на звороті);

- 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49 (а.с. 35 на звороті);

- 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49 (а.с. 36 на звороті);

- 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 86, 87, 88, 89, 90, 91, 92, 93, 94, 95 (а.с. 37 на звороті);

- 30, 31, 28, 29, 26, 27, 24, 25, 20, 21, 32, 33, 30, 31, 28, 29, 26, 27, 38, 39 (а.с. 50 на звороті);

- 20, 21, 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09, 66, 67, 68, 69, 22, 23, 24, 25, 26, 27 (а.с. 51 на звороті);

- 96, 97, 46, 37, 84, 85, 82, 83 (а.с. 52 на звороті).

Також з боку позивача залишилися невикористаними наступні скретч-картки на бензин А-95 номіналом по 15 літрів:

- 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89 (а.с. 38 на звороті);

- 60, 61, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59 (а.с. 39 на звороті);

- 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49, 00, 01, 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09 (а.с. 40 на звороті);

- 50, 51, 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99 (а.с. 41 на звороті);

- 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 80, 81, 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99 (а.с. 42 на звороті);

- 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43, 44, 45, 46, 47, 48, 49 (а.с. 43 на звороті);

- 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79 (а.с. 44 на звороті);

- 52, 53, 54, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 16, 17, 20, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 27 (а.с. 45 на звороті);

- 00, 01, 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19 (а.с. 46 на звороті);

- 00, 01, 02, 03, 04, 05, 06, 07, 08, 09, 30, 31, 32, 33, 34, 35, 36, 37, 38, 39 (а.с. 47 на звороті);

- 90, 91, 92, 93, 94, 95, 96, 97, 98, 99, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89 (а.с. 48 на звороті);

- 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19 (а.с. 49 на звороті);

- 614, 15, 62, 63, 64, 65, 66, 67, 68, 69, 42, 43, 82, 83, 84, 85, 86, 87, 88, 89 (а.с. 53 на звороті);

- 70, 71, 72, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 79, 18, 19, 20, 21, 26, 27, 28, 29 (а.с. 54 на звороті);

Крім того з боку позивача залишилися невикористаними наступні скретч-картки на бензин А-95 номіналом по 20 літрів:

- 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 12 (а.с. 55 на звороті).

Між тим з боку позивача залишилися невикористаними наступні скретч-картки на дизельне паливо номіналом по 15 літрів:

- 10, 11, 12, 13, 14, 15 (а.с. 56 на звороті).

Таким чином загальна кількість недоотриманого позивачем товару становить: 5 840 літрів бензину А-95 та 90 літрів дизельного пального на загальну суму 308 540 грн.

4. Правомірність нарахування інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Пунктом 7.1. договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність передбачену законодавством України та цим договором.

За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожен день прострочення (пункт 7.2. договору).

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного, у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання позивачем заявлено до стягнення з відповідача 5 252,48 грн - інфляційних втрат, 4 108,23 грн - 3% річних та 42 451,72 грн пені, за період з 22.04.2025 по 30.09.2025.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд. Позиції Верховного Суду щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із статтею 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до приписів статті 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з частиною 1 та 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначених норм права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.

Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15.10.2013 року по справі №5011-42/13539-2012/3-30гс13, від 08.02.2019 у справі №909/524/18.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 у справі № 3-127гс11, а також Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №918/631/19.

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 5.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17 та від 07.06.2023 у справі №906/540/22).

Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22 наголосив на тому, що посилання на форс-мажор як на обставину, що звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, є правом сторони, яка допустила таке порушення. Контрагент (кредитор) не повинен доводити існування форс-мажору у іншої сторони, якщо вона на це не посилалася. Контрагент (кредитор) має доводити факт порушення самого договірного зобов`язання боржником, а не причини, внаслідок яких це відбулося (форс-мажорні обставини).

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX, яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що між Новобілоуською сільською радою Чернігівського району Чернігівської області та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" укладено договір поставки №СК57/162-В від 01.12.2022 (а.с. 24 - 26).

Позивачем на виконання умов вказаного договору поставки №СК57/162-В від 01.12.2022 здійснено попередню оплату товару на суму у загальному розмірі 751 280 грн, у тому числі ПДВ 49 149,16 грн, що підтверджується наступними платіжними дорученнями: №2498 від 13.12.2022 на суму 77 480,00 грн (а.с. 28 на звороті), №2497 від 13.12.2022 на суму 61 152,00 грн (а.с. 29), №2503 від 13.12.2022 на суму 11 440,00 грн (а.с. 29 на звороті), №2502 від 13.12.2022 на суму 122 356,00 грн (а.с. 30), №2500 від 13.12.2022 на суму 152 984,00 грн (а.с. 30 на звороті), №2501 від 13.12.2022 на суму 102 270,00 грн (а.с. 31), №2499 від 13.12.2022 на суму 23 920,00 грн (а.с. 31 на звороті), №2496 від 13.12.2022 на суму 199 678,00 грн (а.с. 32).

Відповідно до пункту 5.2. договору:

- передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки (пункт 5.2.1 договору);

- передача скретч-картки є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (пункт 5.2.2 договору).

Умови постачання товару самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі (пункт 5.3. договору).

При цьому, відповідач в порушення умов пунктів 5.2., 5.3. договору не забезпечив повної реалізації наданих позивачу на умовах договору №СК57/162-В від 01.12.2022 скретч-карток, а саме з боку позивача залишилися невикористаними скретч-картки: на бензин А-95: номіналом по 10 літрів у кількості 148 штук, номіналом по 15 літрів у кількості 268 штук, номіналом по 20 літрів у кількості 17 штук; а також на дизельне паливо номіналом по 15 літрів у кількості 6 штук, перелік яких наведено вище.

Таким чином загальна кількість недоотриманого позивачем товару становить: 5 840 літрів бензину А-95 та 90 літрів дизельного пального на загальну суму 308 540 грн.

Відсутність пального на автозаправних станціях постачальника та припинення їхньої роботи підтверджується, зокрема, службовими записками (а.с. 57-58), роздруківкою скріншоту веб-сторінки з сайту відповідача (а.с. 59 на звороті).

Суд бере до уваги, що згідно з наданими позивачем доказами, автозаправні станції відповідача припинили свою діяльність. Відповідач не повідомив позивача про тимчасовість чи постійність такого припинення, не запропонував альтернативного механізму реалізації карток, не забезпечив перенаправлення на інші автозаправні станції чи видачі нового виду довірчих документів.

Відповідно до пункту 6.3 договору постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товарів у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку товарів, якість яких відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору.

Тобто наявність працюючої інфраструктури постачальника є ключовою умовою виконання зобов`язання. Пасивна поведінка відповідача, який не відповідав на претензії, не інформував покупця і не запропонував заміни скретч-карток або повернення коштів, свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, припинення роботи автозаправних станцій без належного інформування позивача, за відсутності пропозицій альтернативної поставки або повернення коштів, дає підстави суду вважати зобов`язання невиконаним, що є підставою для повернення попередньої оплати у повному обсязі.

Суд також бере до уваги, що відповідач не заявляв про наявність обставин непереборної сили (форс-мажору), які могли б вплинути на належне виконання зобов`язань за договором поставки.

Суд також зауважує, що відповідно до частини першої статті 614 Цивільного кодексу України, боржник звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що таке порушення сталося не з його вини. Водночас обов`язок доведення відсутності вини покладається саме на боржника.

У цій справі відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що порушення умов договору сталося з причин, що не залежать від його волі. Зокрема, відповідач не навів обставин, які б свідчили про вжиття ним усіх можливих заходів для належного виконання зобов`язань або мінімізації шкоди у разі неможливості виконання, як це передбачено частиною третьою статті 614 Цивільного кодексу України.

Натомість матеріали справи свідчать про відсутність будь-яких активних дій з боку відповідача щодо інформування позивача, забезпечення альтернативного способу отримання товару або повернення коштів, що унеможливлює визнання його дій сумлінними. Відтак, підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відсутні.

З огляду на вказані обставини з боку позивача залишилися невикористаними скретч-картки: на бензин А-95: номіналом по 10 літрів у кількості 148 штук, номіналом по 15 літрів у кількості 268 штук, номіналом по 20 літрів у кількості 17 штук; а також на дизельне паливо номіналом по 15 літрів у кількості 6 штук.

Таким чином загальна кількість недоотриманого позивачем товару становить: 5 840 літрів бензину А-95 та 90 літрів дизельного пального на загальну суму 308 540 грн.

Судом взято до уваги, що у зв`язку із невиконанням з боку відповідача умов договору щодо поставки товару за довірчими документами, позивачем на адресу відповідача направлялися, зокрема, лист-вимога №02-20/383 від 21.04.2025 (а.с. 60);

Незважаючи на вжиті позивачем заходи досудового врегулювання - направлення відповідного листа - відповідач належним чином на них не відреагував.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до відповідача з вимогою щодо забезпечення відпуску дизельного пального на автозаправних станціях або повернення коштів за вказане пальне, який замовник не може отримати за скретч-картами.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами (далі-правила), згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 пункту 3 правил).

Згідно з пункту 9 правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Тож, для отримання товару (заправки пальним транспортного засобу на АЗС) водій пред`являє оператору АЗС скретч-картку на пальне. В свою чергу, Оператор АЗС здійснює відповідну ідентифікацію скретч-картки на пальне, на підставі цього, здійснює відпуск товару відповідної марки та кількості, при цьому, при відпуску товару скретч-картка на пальне залишається у оператора, який видає чек, що є підтвердженням факту отримання позивачем товару відповідного асортименту та кількості.

Суд зазначає, що лише після отоварювання вказаних скретч-карток на АЗС з позивач вважається таким, що отримав фактично товар.

Таким чином, невиконання відповідачем обов`язку щодо належного надання доступу до товару у передбачений договором спосіб позбавило позивача можливості реалізувати своє право власності на товар (пальне), за яке вже сплачено грошові кошти, а отже, створило правову підставу для стягнення суми попередньої .

Невиконання відповідачем обов`язку із забезпечення отримання товару через надані скретч-картки свідчить про порушення зобов`язання поставити товар (пальне) у повному обсязі, що прямо суперечить суті договору та його цілям. За змістом договору, передача карток не є самодостатньою поставкою, а лише формою реалізації товару, яка має завершитись фактичним отриманням пального. Таким чином, невиконання зобов`язання щодо реалізації карток рівнозначне непоставці товару.

Суд відзначає, що відповідачем не спростовано, як переліку невикористаних позивачем скретч-карток (довірчих документів на отримання пального), так і не надано власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає компенсації, відтак перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд погоджується із загальною вартістю товару, який фактично не може бути отриманий та підлягає сплаті позивачу, вважає його вірним та арифметично правильним.

Суд констатує також, що на момент розгляду справи відповідачем не надано суду доказів передачі покупцеві товару у розмірі: 5 840 літрів бензину А-95 та 90 літрів дизельного пального на загальну суму 308 540 грн.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини виробила конструкцію "legitimate expectations" (українською - "правомірні очікування"). Пояснюючи сутність конструкції, Європейський суду з прав людини зазначає про необхідність більш широкого розуміння терміну майна (possessions), зазначеного у статті 1 Першого Протоколу Конвенції, згідно з яким до майна входить як наявне майно, так і активи, включаючи вимоги, щодо яких заявник може стверджувати про наявність у нього щонайменше "правомірного очікування" ефективного отримання майнового права. Таким чином, Європейський суд з прав людини зазначає, що "правомірне очікування" отримання майна може розраховувати на захист за Першим Протоколом Конвенції. Якщо сутністю вимоги особи є її майновий інтерес, то особа може вважатися такою, що має "правомірне очікування", якщо в національному праві є достатні підстави для існування такого інтересу. Зокрема, якщо існує судова практика національних судів щодо підтвердження його існування.

Суд наголосив, що концепція майна, до якого входить "правомірні очікування", має автономне значення, незалежне від класифікації та критеріїв майна в національному праві, а також що "правомірне очікування" має містити вимогу, що є більш істотною та конкретною, ніж просто сподівання, або таку, що залежить від майбутніх непевних обставин. Вимога вважається майном лише тоді, коли є належне визнання, що вона може отримати примусовий захист.

У даній справі суд вважає, що позивач мав правомірне очікування отримання товару пального, за яке ним було здійснено повну попередню оплату. Така вимога має безпосередній майновий інтерес, закріплений у договорі, підтверджений платіжними документами, специфікаціями, видатковими накладними, а також не заперечується відповідачем по суті. За змістом національного законодавства та практики Верховного Суду, така вимога підлягає примусовому захисту. Відтак, вона відповідає критерію "майна" у розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції.

Також суд вказує, що статтею 26 Віденської конвенції "Про право міжнародних договорів"1969 року (ратифікована Україною 14 травня 1986 року) закріплено, що "кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись".

Вказане відображає принцип pacta sunt servanda, що діє як правова презумпція, що будь-який належно укладений договір: набуває сили закону для його сторін; підлягає виконанню в повному обсязі; повинен виконуватися добросовісно та вчасно. Тобто після укладення договору сторони юридично "зв`язані" його умовами.

З огляду на викладене, невиконання відповідачем зобов`язання щодо забезпечення можливості реалізації скретч-карток на пальне, відсутність альтернативного способу отримання товару або повернення коштів, а також пасивна поведінка відповідача, яка свідчить про повне ігнорування вимог позивача, - порушує правомірні очікування позивача на отримання оплаченого товару та є втручанням у його майнові права. Така поведінка становить втрату легітимного очікування реалізації права власності, а тому вимагає ефективного судового захисту шляхом стягнення відповідної суми попередньої оплати.

Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, господарський суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення суми основного боргу (попередньої оплати) є правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Також позивач у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, нарахував до стягнення з відповідача 5 252,48 грн - інфляційних втрат, 4 108,23 грн - 3% річних та 42 451,72 грн - пені.

Господарський суд здійснивши власний перерахунок штрафних санкцій заявлених позивачем, за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості штрафних санкцій "Ліга. Закон" (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) дійшов висновку про те, що вони є вірними.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз зазначених норм свідчить про те, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов та на розсуд суду.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення пені є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. При застосуванні правил про зменшення неустойки суди не мають якогось усталеного механізму зменшення розміру неустойки, тому кожного разу потрібно оцінювати обставини та наслідки порушення зобов`язання на предмет наявності виняткових обставин на стороні боржника.

Висновок суду щодо необхідності зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України).

З наведених норм вбачається, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд має дати належну оцінку правовідносинам сторін з точки зору винятковості випадку.

За змістом статей 546, 549 Цивільного кодексу України, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, а не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Разом з цим, згідно з частиною 1 статті 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені статтею 551 Цивільного кодексу України, щодо зменшення розміру належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін у справі, з урахуванням встановлених обставин справи, та не допускати фактичного звільнення відповідача від їх сплати без належних на те правових підстав.

З урахуванням викладеного, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що 5 252,48 грн - інфляційних втрат, 4 108,23 грн - 3% річних та 42 451,72 грн - пені зменшенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд вважає, що вимоги позивача щодо 308 540,00 грн - основного боргу, 5 252,48 грн - інфляційних втрат, 4 108,23 грн - 3% річних та 42 451,72 грн - пені є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку із чим підлягають задоволенню у повному обсязі.

З урахуванням викладеного позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

V. Висновки Суду

Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.

Позивач обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України.

На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, наявних в матеріалах докази, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог повністю та стягнення з відповідача на користь позивача 308 540,00 грн - основного боргу, 5 252,48 грн - інфляційних втрат, 4 108,23 грн - 3% річних та 42 451,72 грн - пені.

VІ. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Новобілоуської сільської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" про стягнення заборгованості за договором поставки №СК57/162-В від 01.12.2022 у загальному розмірі 360 352,43 грн - задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (69035, Запорізька область, місто Запоріжжя, вулиця Діагональна, будинок 8, кімната 21; ідентифікаційний код 39821153) на користь Новобілоуської сільської ради (15501, Чернігівська область, Чернігівський район, село Новий Білоус, вулиця Свиридинського, будинок 54; ідентифікаційний код 04411898) 308 540,00 грн (триста вісім тисяч п`ятсот сорок гривень 00 копійок) - основного боргу, 5 252,48 грн (п`ять тисяч двісті п`ятдесят дві гривні сорок вісім копійок) - інфляційних втрат, 4 108,23 грн (чотири тисячі сто вісім гривень двадцять три копійки) - 3% річних та 42 451,72 грн (сорок дві тисячі чотириста п`ятдесят одну гривню сімдесят дві копійки) - пені.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (49600, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Мандриківська, будинок 47, квартира 206/2; ідентифікаційний код 39821153) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, Чернігівська область, місто Чернігів, вулиця Князя Чорного, будинок 9; ідентифікаційний код 02910114) 4 324,23 грн (чотири тисячі триста двадцять чотири гривні двадцять три копійки) судових витрат по сплаті судового збору.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.12.2025

Суддя Т.В. Іванова