РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.12.2025Справа № 910/12839/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Грєхової О.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Власт-2015

до Товариства з обмеженою відповідальністю Ростбуд інвест

про стягнення 530 612,00 грн.

Без повідомлення (виклику) сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Власт-2015» звернулось до Господарського суду міста Києва із позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ростбуд інвест» про стягнення 530 612,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за Договором на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 1303-25/3 від 13.03.2025, в частині здійснення розрахунків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.10.2025 судом залишено позовну заяву без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків та встановлено спосіб їх усунення.

22.10.2025 до відділу діловодства Господарського суду міста Києва надійшли заяви позивача про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, поставлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

12.11.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Ростбуд інвест про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено та витребувано у позивача оригінали доказів.

19.11.2025 представником позивача подано письмові пояснення.

24.11.2025 на виконання вимог ухвали суду від 17.11.2025 позивачем подано клопотання про долучення оригіналів доказів до матеріалів справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

13 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Власт-2015» (далі перевізник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ростбуд інвест» (далі замовник, відповідач) укладено Договір на перевезення вантажів автомобільним транспортом № 1303-25/3 (далі Договір), за умовами якого перевізник зобов`язується протягом усього строку дії цього Договору за завданнями замовника у встановлені строки приймати і доставляти довірений йому замовником вантаж автомобільним транспортом до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу замовника, а замовник зобов`язується сплачувати належним чином надані перевізником послуги.

Надання послуг по цьому Договору фіксується двостороннім Актом виконаних робіт (послуг), який складається у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, підписується уповноваженими представниками перевізника й замовника та засвідчується печатками сторін (п. 1.2 Договору).

Згідно з п. 2.1 Договору перевізник здійснює перевезення вантажів на підставі письмової заявки, що подає замовник. Зокрема, у заявці сторони узгоджують всю необхідну для виконання умов цього Договору інформацію, а саме: найменування замовника; найменування, характеристика, кількість вантаж; адреси завантаження (подачі) і розвантаження (закінчення роботи) вантажу; дата та час (години) завантаження і розвантаження вантажу; при необхідності відстань перевезення; найменування та реквізити вантажоодержувача; вартість перевезення.

Пунктом 3.2.7 Договору визначено, що замовник зобов`язаний здійснити своєчасну та повну оплату за послуги по перевезенню перевізнику в порядку та згідно умов, передбачених цим Договором та заявок.

Загальна сума цього Договору, згідно з пунктом 4.1, складається із сум вартостей підписаних обома сторонами Актів приймання-передачі виконаних робіт (послуг) та сплачених замовником рахунків-фактур.

Відповідно до п. 4.4 Договору факт надання послуг (робіт) з перевезення підтверджується товарно-транспортною накладною, актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг) і у разі необхідності документами, що підтверджують передавання вантажу вантажоодержувачу з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу згідно чинного законодавства України.

За умовами п. 4.5 Договору оплата за цим Договором здійснюється замовником у безготівковій формі протягом 3 (трьох) банківських днів на підставі рахунка-фактури, переданого перевізником на електронну адресу замовника, що є належним повідомленням замовника про вартість наданих послуг і підлягає обов`язковій оплаті з наступним наданням замовникові оригіналу рахунка-фактури, товарно-транспортної накладної, акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг) та реєстрації податкової накладної. Оплата за надані послуги здійснюється у наступному порядку: у першу чергу сплачуються та зараховуються неустойка та штрафні санкції за Договором, у другу чергу оплата за надані послуги/роботи.

У відповідності до п. 4.7 Договору замовник зобов`язаний підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) з перевезення протягом трьох робочих днів з дати отримання від перевізника або викласти свої обґрунтовані заперечення протягом зазначеного терміну, про що проінформувати перевізника за електронною адресою. У разі, якщо протягом трьох робочих днів з дати отримання акту замовником від нього не надійшов підписаний примірник акту приймання-передачі виконаних робіт або заперечення щодо його підписання, він вважається таким, що погоджений замовником та є первинним бухгалтерським документом для відображення наданих йому з перевезення у бухгалтерському обліку перевізника та документом, що підтверджує факт надання змовникові послуг з перевезення належної якості та кількості відповідно до умов Договору.

Цей Договір набуває чинності з дати його підписання обома сторонами і діє до 31.12.2025, але в будь-якому випадку до повного належного виконання сторонами своїх зобов`язань по ньому (п. 8.1 Договору).

За результатами здійснених перевезень згідно товарно-транспортних накладних, на виконання умов Договору, сторонами підписано без заперечень та зауважень Акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) №1132 від 17 березня 2025 року на суму 264 878,05 грн, №1142 від 19 березня 2025 року на суму 295 994,64 грн, №1143 від 22 березня 2025 року на суму 239 851,78 грн, №1144 від 24 березня 2025 року на суму 229 887,92 грн.

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначає, що належним чином виконав взяті на себе зобов`язання за Договором, що підтверджується підписаними сторонами без заперечень та зауважень актами здачі-приймання робіт (наданих послуг), натомість відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань, отримані послуги з перевезення оплатив частково на суму 500 000,00 грн, в зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 530 612,39 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що подані позивачем до суду Акти надання послуг № 1143 від 22 березня 2025 року, № 1144 від 24 березня 2025 року та товарно-транспортні накладні № 241/1 від 22 березня 2025 року, № 241/2 від 22 березня 2025 року, № 241/3 від 22 березня 2025 року, № 241/4 від 22 березня 2025 року, № 241/5 від 22 березня 2025 року, № 241/6 від 22 березня 2025 року, № 241/7 від 22 березня 2025 року, № 241/8 від 22 березня 2025 року, № 241/9 від 22 березня 2025 року, № 241/10 від 22 березня 2025 року, № 241/11 від 22 березня 2025 року, № 241/12 від 22 березня 2025 року, № 241/13 від 22 березня 2025 року, № 241/14 від 22 березня 2025 року, № 241/15 від 22 березня 2025 року, № 241/16 від 22 березня 2025 року, № 241/17 від 22 березня 2025 року, № 241/18 від 22 березня 2025 року, № 241/19 від 22 березня 2025 року, № 241/20 від 22 березня 2025 року, № 241/21 від 22 березня 2025 року, № 241/22 від 22 березня 2025 року, № 241/23 від 22 березня 2025 року, № 241/24 від 22 березня 2025 року, № 241/25 від 22 березня 2025 року, № 241/26 від 22 березня 2025 року, № 241/27 від 22 березня 2025 року, № 241/28 від 22 березня 2025 року, № 241/29 від 22 березня 2025 року, № 241/30 від 22 березня 2025 року, № 241/31 від 22 березня 2025 року, № 241/32 від 22 березня 2025 року, № 241/33 від 22 березня 2025 року, № 241/34 від 22 березня 2025 року, № 241/35 від 22 березня 2025 року, № 241/36 від 22 березня 2025 року, № 241/37 від 22 березня 2025 року, № 241/38 від 22 березня 2025 року, № 241/39 від 22 березня 2025 року, № 241/40 від 22 березня 2025 року, № 241/41 від 22 березня 2025 року, № 241/42 від 22 березня 2025 року, № 241/43 від 22 березня 2025 року, № 242/1 від 22 березня 2025 року, № 242/2 від 22 березня 2025 року, № 242/3 від 22 березня 2025 року, № 242/4 від 22 березня 2025 року, № 242/5 від 22 березня 2025 року, № 242/6 від 22 березня 2025 року, № 242/7 від 22 березня 2025 року, № 242/8 від 22 березня 2025 року, № 242/9 від 22 березня 2025 року, № 242/10 від 22 березня 2025 року, № 242/11 від 22 березня 2025 року, № 242/12 від 22 березня 2025 року, № 242/13 від 22 березня 2025 року, № 242/14 від 22 березня 2025 року, № 242/15 від 22 березня 2025 року, № 242/16 від 22 березня 2025 року, № 242/17 від 22 березня 2025 року, № 242/18 від 22 березня 2025 року, № 242/19 від 22 березня 2025 року, № 242/20 від 22 березня 2025 року, № 242/21 від 22 березня 2025 року, № 242/22 від 22 березня 2025 року, № 242/23 від 22 березня 2025 року, № 242/24 від 22 березня 2025 року, № 242/25 від 22 березня 2025 року, № 242/26 від 22 березня 2025 року, № 242/27 від 22 березня 2025 року, № 242/28 від 22 березня 2025 року, № 242/29 від 22 березня 2025 року, № 242/30 від 22 березня 2025 року, № 242/31 від 22 березня 2025 року, № 242/32 від 22 березня 2025 року, № 242/33 від 22 березня 2025 року, № 242/34 від 22 березня 2025 року, № 242/35 від 22 березня 2025 року, № 242/36 від 22 березня 2025 року, № 242/37 від 22 березня 2025 року, № 242/38 від 22 березня 2025 року, № 242/39 від 22 березня 2025 року, № 242/40 від 22 березня 2025 року викликають сумнів з приводу їх достовірності або є підробленими.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Укладений між сторонами договір за своєю природою є договором перевезення, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 64 Цивільного кодексу України та Глави 32 Господарського кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин), ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно ст. ст. 908 та 909 Цивільного кодексу України, перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти здійснюється за договором перевезення. Загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу, пасажирів і багажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

За договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Договір перевезення вантажу укладається у письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).

Частинами 2, 6 ст. 306 Господарського кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з пунктом 1 Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.1997 № 363 (далі - Правила), договір про перевезення вантажів - це двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання. Товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені Законом України «Про автомобільний транспорт» та цими Правилами.

Пунктом 11.1 Правил передбачено, що основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, яка містить всі обов`язкові реквізити, визначені Законом України «Про автомобільний транспорт», форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил.

Надання послуг по цьому Договору фіксується двостороннім Актом виконаних робіт (послуг), який складається у двох примірниках, по одному для кожної із сторін, підписується уповноваженими представниками перевізника й замовника та засвідчується печатками сторін (п. 1.2 Договору).

Відповідно до п. 4.4 Договору факт надання послуг (робіт) з перевезення підтверджується товарно-транспортною накладною, актом приймання-передачі виконаних робіт (послуг) і у разі необхідності документами, що підтверджують передавання вантажу вантажоодержувачу з відміткою вантажоодержувача про отримання вантажу згідно чинного законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами здійснених перевезень згідно товарно-транспортних накладних, на виконання умов Договору, сторонами підписано без заперечень та зауважень Акти здачі-приймання робіт (наданих послуг) №1132 від 17 березня 2025 року на суму 264 878,05 грн, №1142 від 19 березня 2025 року на суму 295 994,64 грн, №1143 від 22 березня 2025 року на суму 239 851,78 грн, №1144 від 24 березня 2025 року на суму 229 887,92 грн.

Відповідач в свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначає, що подані позивачем до суду Акти надання послуг № 1143 від 22 березня 2025 року, № 1144 від 24 березня 2025 року та товарно-транспортні накладні № 241/1 від 22 березня 2025 року, № 241/2 від 22 березня 2025 року, № 241/3 від 22 березня 2025 року, № 241/4 від 22 березня 2025 року, № 241/5 від 22 березня 2025 року, № 241/6 від 22 березня 2025 року, № 241/7 від 22 березня 2025 року, № 241/8 від 22 березня 2025 року, № 241/9 від 22 березня 2025 року, № 241/10 від 22 березня 2025 року, № 241/11 від 22 березня 2025 року, № 241/12 від 22 березня 2025 року, № 241/13 від 22 березня 2025 року, № 241/14 від 22 березня 2025 року, № 241/15 від 22 березня 2025 року, № 241/16 від 22 березня 2025 року, № 241/17 від 22 березня 2025 року, № 241/18 від 22 березня 2025 року, № 241/19 від 22 березня 2025 року, № 241/20 від 22 березня 2025 року, № 241/21 від 22 березня 2025 року, № 241/22 від 22 березня 2025 року, № 241/23 від 22 березня 2025 року, № 241/24 від 22 березня 2025 року, № 241/25 від 22 березня 2025 року, № 241/26 від 22 березня 2025 року, № 241/27 від 22 березня 2025 року, № 241/28 від 22 березня 2025 року, № 241/29 від 22 березня 2025 року, № 241/30 від 22 березня 2025 року, № 241/31 від 22 березня 2025 року, № 241/32 від 22 березня 2025 року, № 241/33 від 22 березня 2025 року, № 241/34 від 22 березня 2025 року, № 241/35 від 22 березня 2025 року, № 241/36 від 22 березня 2025 року, № 241/37 від 22 березня 2025 року, № 241/38 від 22 березня 2025 року, № 241/39 від 22 березня 2025 року, № 241/40 від 22 березня 2025 року, № 241/41 від 22 березня 2025 року, № 241/42 від 22 березня 2025 року, № 241/43 від 22 березня 2025 року, № 242/1 від 22 березня 2025 року, № 242/2 від 22 березня 2025 року, № 242/3 від 22 березня 2025 року, № 242/4 від 22 березня 2025 року, № 242/5 від 22 березня 2025 року, № 242/6 від 22 березня 2025 року, № 242/7 від 22 березня 2025 року, № 242/8 від 22 березня 2025 року, № 242/9 від 22 березня 2025 року, № 242/10 від 22 березня 2025 року, № 242/11 від 22 березня 2025 року, № 242/12 від 22 березня 2025 року, № 242/13 від 22 березня 2025 року, № 242/14 від 22 березня 2025 року, № 242/15 від 22 березня 2025 року, № 242/16 від 22 березня 2025 року, № 242/17 від 22 березня 2025 року, № 242/18 від 22 березня 2025 року, № 242/19 від 22 березня 2025 року, № 242/20 від 22 березня 2025 року, № 242/21 від 22 березня 2025 року, № 242/22 від 22 березня 2025 року, № 242/23 від 22 березня 2025 року, № 242/24 від 22 березня 2025 року, № 242/25 від 22 березня 2025 року, № 242/26 від 22 березня 2025 року, № 242/27 від 22 березня 2025 року, № 242/28 від 22 березня 2025 року, № 242/29 від 22 березня 2025 року, № 242/30 від 22 березня 2025 року, № 242/31 від 22 березня 2025 року, № 242/32 від 22 березня 2025 року, № 242/33 від 22 березня 2025 року, № 242/34 від 22 березня 2025 року, № 242/35 від 22 березня 2025 року, № 242/36 від 22 березня 2025 року, № 242/37 від 22 березня 2025 року, № 242/38 від 22 березня 2025 року, № 242/39 від 22 березня 2025 року, № 242/40 від 22 березня 2025 року викликають сумнів з приводу їх достовірності або є підробленими.

Частиною 6 ст. 91 ГПК України визначено, що якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Враховуючи заперечення відповідача щодо наданих позивачем доказів, ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.11.2025 витребувано у позивача оригінали означених доказів, яка виконана позивачем 24.11.2025.

Таким чином, доводи відповідача, викладені у відзиві, спростовуються оригіналами означених доказів, які наявні в матеріалах справи і які містять як підписи представника відповідача, так і відбитки печатки відповідача.

Поряд з цим, суд також враховує, що у відповідності до п. 4.7 Договору замовник зобов`язаний підписати акт приймання-передачі виконаних робіт (послуг) з перевезення протягом трьох робочих днів з дати отримання від перевізника або викласти свої обґрунтовані заперечення протягом зазначеного терміну, про що проінформувати перевізника за електронною адресою. У разі, якщо протягом трьох робочих днів з дати отримання акту замовником від нього не надійшов підписаний примірник акту приймання-передачі виконаних робіт або заперечення щодо його підписання, він вважається таким, що погоджений замовником та є первинним бухгалтерським документом для відображення наданих йому з перевезення у бухгалтерському обліку перевізника та документом, що підтверджує факт надання змовникові послуг з перевезення належної якості та кількості відповідно до умов Договору.

Однак, жодних доказів наявності заперечень відповідача щодо обсягу та вартості наданих позивачем послуг з перевезення, висловлених у порядку, визначеному п. 4.7 Договору, матеріали справи не містять.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивачем взяті на себе зобов`язання виконано в повному обсязі, а послуги на загальну суму 1 030 612,39 грн, є такими, що прийняті відповідачем без заперечень та зауважень, а відтак підлягають оплаті, у порядку визначеному Договором.

За умовами п. 4.5 Договору оплата за цим Договором здійснюється замовником у безготівковій формі протягом 3 (трьох) банківських днів на підставі рахунка-фактури, переданого перевізником на електронну адресу замовника, що є належним повідомленням замовника про вартість наданих послуг і підлягає обов`язковій оплаті з наступним наданням замовникові оригіналу рахунка-фактури, товарно-транспортної накладної, акту приймання-передачі виконаних робіт (послуг) та реєстрації податкової накладної. Оплата за надані послуги здійснюється у наступному порядку: у першу чергу сплачуються та зараховуються неустойка та штрафні санкції за Договором, у другу чергу оплата за надані послуги/роботи.

Статтею 916 ЦК України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Поряд з цим частиною першою статті 212 ЦК України закріплено право осіб, які вчиняють правочин, обумовити настання або зміну прав та обов`язків обставиною, щодо якої невідомо, настане вона чи ні (відкладальна обставина).

За наведених обставин, господарський суд дійшов висновку про те, що рахунок за своїми ознаками не є первинним документом, а містить лише платіжні реквізити, тобто носить інформаційний характер; ненадання рахунку, по своїй суті, не є відкладальною умовою у розумінні статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні приписів статті 613 ЦК України, тому наявність або відсутність рахунка не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату за отримані послуги перевезення.

За приписами ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як зазначає позивач, відповідачем надані позивачем послуги за Договором оплачено лише частково, на суму 500 000,00 грн, в зв`язку з чим за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 530 612,39 грн.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отримані послуги в повному обсязі, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

Таким чином, відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за Договором, оплату отриманих послуг у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість в розмірі 530 612,39 грн.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України (який був чинний на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Порушенням зобов`язання, у відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

З урахуванням вищевикладеного, враховуючи, що факт надання позивачем узгоджених послуг та факт порушення відповідачем своїх договірних зобов`язань в частині своєчасної та повної оплати отриманих послуг підтверджений матеріалами справи і не спростований відповідачем, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення основного боргу в сумі 530 612,39 грн.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду жодних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на положення Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач звернувся до суду з позовом в електронній формі через підсистему "Електронний суд", розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви має визначатись з урахуванням наведених приписів.

Однак, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір без урахування коефіцієнту 0,8.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 240 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Ростбуд інвест (03150, м. Київ, вул. Ділова, буд. 6; ідентифікаційний код: 42060968) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Власт-2015 (49019, м. Дніпро, вул. Квітки Основ`яненко, буд. 17; ідентифікаційний код: 43378641) заборгованість у розмірі 530 612 (п`ятсот тридцять тисяч шістсот дванадцять) грн 39 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 367 (шість тисяч триста шістдесят сім) грн 35 коп.

3. Після набрання рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне рішення складено: 23.12.2025

Суддя О.А. Грєхова