cправа № 915/1201/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.
розглянувши у письмовому провадженні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Стивідорна Інвестиційна Компанія"
про ухвалення додаткового рішення
до постанови Верховного Суду від 10.12.2025 у справі № 915/1201/24
за позовом Державного підприємства "Миколаївський морський торговельний порт"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стивідорна Інвестиційна Компанія"
про стягнення 1 943 446,54 грн,
1. Історія справи
1.1. Державне підприємство "Миколаївський морський торговельний порт" (надалі - ДП "Миколаївський морський торговельний порт", Позивач) звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Стивідорна Інвестиційна Компанія" (надалі - ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія", Відповідач), в якому просило суд стягнути з Відповідача грошові кошти у сумі 1 943 446,54 грн.
1.2. Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 14.05.2025 у справі № 915/1201/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 у справі № 915/1201/24, у задоволенні позову відмовлено.
1.3. Постановою Верховного Суду від 10.12.2025 у справі № 915/1201/24 касаційну скаргу ДП "Миколаївський морський торговельний порт" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 та рішення Господарського суду Миколаївської області від 14.05.2025 залишено без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін.
2. Підстави прийняття додаткової постанови
2.1. 15.12.2025 від ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 915/1201/24, у якій Відповідач просить стягнути з Позивача суму витрат на професійну правничу допомогу, надану у суді касаційної інстанції у розмірі 83 200,00 грн.
2.2. Ухвалою Суду від 16.12.2025 прийнято заяву ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" про ухвалення додаткового рішення до постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.12.2025 у справі № 915/1201/24 до розгляду у письмовому провадженні.
2.3. 23.12.2025 від ДП "Миколаївський морський торговельний порт" надійшли заперечення на заяву ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" про ухвалення додаткового рішення, в яких Позивач вказує, що сума витрат замовника на професійну правничу допомогу у розмірі 83 200,00 грн у справі №915/1201/24 є необґрунтованою та неспівмірною. Дана вартість робіт вказана у Детальному описі виконаних робіт по справі без врахування обґрунтованості, реальності, та співмірності щодо складності справи, у звязку з чим просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн.
3. Позиція Верховного Суду
3.1. Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.
3.2. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
3.3. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
3.4. Частиною першою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
3.5. Приписами пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
3.6. Загальне правило розподілу судових витрат врегульоване частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
3.7. За змістом статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
3.8. Згідно з положеннями частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
3.9. При цьому, відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
3.10. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
3.11. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
3.12. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
3.13. Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
3.14. 01.12.2025 ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" надіслало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначало, що за наслідками розгляду справи планує звернутись із заявою про відшкодування судових витрат та вказує, що орієнтована сума судових витрат на послуги професійної правничої допомоги, які понесло ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" і які очікує понести в зв`язку із розглядом касаційної скарги у справі № 915/1201/24, становить 83 200,00 грн. Також було зазначено, що остаточний розрахунок та докази понесених витрат ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" у зв`язку з розглядом даної справи будуть подані до суду в строк, передбачений частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки наразі Відповідач з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат.
3.15. Протягом п`яти днів після ухвалення Судом постанови від 10.12.2025 у справі № 915/1201/24 ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" подало заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 915/1201/24, разом із доказами на підтвердження розміру заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу.
3.16. Отже, ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" дотрималося вимог частини першої статті 124 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України щодо подання як попереднього (орієнтовного) розрахунку, так і відповідної заяви.
3.17. Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
3.18. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
3.19. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
3.20. Таким чином, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та/або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
3.21. В обґрунтуванні понесених витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 83 200,00 грн ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" надало:
- договір про надання правової допомоги від 17.10.2024.
Відповідно до пунктів 2.1 - 2.3. Додаткової угоди № 1 від 23.07.2025 до даного договору, послуги, що надаються за цим договором, включають в себе надання замовнику правової допомоги з представництва інтересів замовника у суді касаційної інстанції в рамках спору з ДП "Миколаївський морський торговельний порт" у справі № 915/1201/24, а саме: підготовку та подачу відзиву на касаційну скаргу; пояснень, заперечень, клопотань, заяв та інших процесуальних документів, участь у судових засіданнях.
Згідно з пунктом 3 Додаткової угоди № 1 від 17.10.2024 до договору від 17.10.2024, за надання послуг, визначених у пунктах 2.1-2.3. цієї Додаткової угоди, замовник зобов`язується сплатити Адвокатському об`єднанню плату в еквіваленті 2000,00 доларів США у гривнях за курсом продажу долару США, встановленим ПАТ "ПУМБ" на дату виставлення рахунку Адвокатського об`єднання;
- рахунок на оплату № 63 за надання послуг з представництва інтересів замовника у справі № 915/1201/24;
- опис робіт за договором від 17.10.2024 та додатковою угодою № 1 від 17.10.2024.
З надано опису вбачається, що під час здійснення представництва інтересів Відповідача у Верховного Суді у справі № 915/1201/24 Адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ ГРАН.ТТ" були надані ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" наступні послуги: аналіз рішення суду апеляційної інстанції у справі №915/1201/24, аналіз касаційної скарги ДП "Миколаївський морський торговельний порт", підготовка відзиву на касаційну скаргу, участь у судовому засіданні, яке відбулося 10.12.2025 року
3.22. Суд наголошує, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
3.23. Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East / West Alliance Limited" проти України"), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (аналогічні висновки містяться в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).
3.25. За змістом частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
3.26. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
3.27. Водночас, за нормами частини шостої 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
3.28. У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
3.29. Отже, процесуальне законодавства надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві.
3.30. Від ДП "Миколаївський морський торговельний порт" надійшли заперечення на заяву ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" про ухвалення додаткового рішення, в яких Позивач просить зменшити розмір цих судових витрат до 5 000,00 грн через їх невідповідність критерію розумності та співмірності.
3.31. Варто зазначити, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.
3.32. Аналізуючи надані адвокатом ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" документи про обсяг та зміст правничих послуг, а також доводи заперечень ДП "Миколаївський морський торговельний порт", колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість заперечень Позивача а в частині надмірності витрат на правничу допомогу, пов`язану з підготовкою відзиву на касаційну скаргу.
Зокрема, Суд бере до уваги:
- незмінність правової позиції сторін протягом розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій;
- відсутність потреби у додатковому аналізі нових фактичних обставин.
Суд зазначає, що до переліку заявлених робіт включено, зокрема, витрати на аналіз змісту постанови суду апеляційної інстанції у справі № 915/1201/24. Водночас представник ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія", який здійснював представництво інтересів товариства у суді касаційної інстанції, безпосередньо брав участь у розгляді цього спору в суді апеляційної інстанції, а відтак був обізнаний із предметом спору, перебігом його розгляду та мотивами ухваленого судового рішення. За таких обставин виконання окремих робіт, пов`язаних з "аналізом" відповідної постанови, не може вважатися об`єктивно необхідним та таким, що зумовлює потребу у компенсації відповідних витрат;
- обсяг аргументів касаційної скарги ДП "Миколаївський морський торговельний порт";
- усталений характер нормативного регулювання правовідносин, що були предметом розгляду у цій справі, а також сталість правових позицій Верховного Суду, застосованих у межах аналогічних спорів;
- обсяг та зміст складеного відзиву.
При цьому з боку Відповідача не надано належного та деталізованого опису наданих послуг (виконаних робіт) із зазначенням витраченого часу та розрахунком вартості в розрізі кожної окремої дії (роботи).
3.33. Ураховуючи характер наданих послуг, обсяг виконаної роботи, складність справи та принцип розумності витрат, Суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" в частині стягнення з ДП "Миколаївський морський торговельний порт" витрат на професійну правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.
Відтак, заява ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" про винесення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу у справі № 915/1201/24, пов`язаних з її розглядом у суді касаційної інстанції, підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 123, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,
1. Заяву ТОВ "Стивідорна Інвестиційна Компанія" задовольнити частково.
3. Видачу наказу доручити Господарському суду Миколаївської області.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді І. Берднік