ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"26" грудня 2025 р. Справа№ 910/15221/19

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Євсікова О.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1

про відвід колегії суддів Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г., Євсікова О.О.

при розгляді апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3

та заяви ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023, повний текст рішення складено 30.05.2024

у справі № 910/15221/19 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом ОСОБА_3

до 1. Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації

2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма "Сапсан"

3. Товариства з обмеженою відповідальністю "Корпорація Щастя"

4. ОСОБА_2

5. ОСОБА_1

треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору,

1. ОСОБА_4

2. ОСОБА_5

3. Реєстратор Київської філії комунального підприємства "Реєстрація нерухомості та бізнесу" Дідичук Ігор Анатолійович

про визнання недійсними рішень загальних зборів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу, визнання незаконними та скасування реєстраційних дій, відновлення становища

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 оголошено перерву у розгляді справи № 910/15221/19 за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та заявою ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 до 23.12.2025.

18.12.2025 до суду від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення повторної експертизи та витребування доказів у справі № 910/15221/19.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 у поновленні процесуального строку на подачу клопотання представником ОСОБА_1 (адв. Вітер В.М.) про призначення експертизи та витребування доказів у справі № 910/15221/19 відмовлено. Клопотання представника ОСОБА_1 (за підписом адв. Вітер В.М.) про призначення експертизи та витребування доказів у справі № 910/15221/19 та клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Мельнікової І.Г. про уточення питань до експертизи залишено без розгляду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.12.2025 відкладено розгляд справи № 910/19155/15 за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та заявою ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Господарського суду міста Києва від 11.12.2023 на 13.01.2026 о 14 год. 30 хв.

26.12.2025 від представника ОСОБА_1 надійшла заява про відвід колегії суддів Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г., Євсікова О.О. у справі № 910/15221/19.

Заява про відвід судді обґрунтована тим, що у судовому засіданні, яке відбулося Північному апеляційному господарському суді 23 грудня 2025 року під головування головуючого судді Гаврилюка О.М., суддів: Майданевича А.Г., Євсікова О.О. представником ОСОБА_1 , адвокатом Вітром В`ячеславом Миколайовичем було заявлене клопотання про призначення у справі 910/15221/19 повторної судової почеркознавчої експертизи та про витребування у Дніпровського управління поліції ГУНП у місті Києві оригіналів договору №1/18 купівлі-продажу частки у Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан»» від 22 січня 2018 року та протоколу загальних зборів №22/01/18 учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 22 січня 2018 року, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження 0000101 від 11 липня 2018 року, які є об`єктом дослідження під час проведення експертизи.

Одночасно, представник ОСОБА_1 , адвокат Вітер В.М. просив суд вважати поважною причину заявлення ОСОБА_6 клопотання про призначення експертизи та витребування матеріалів для призначення експертизи на стадії апеляційного провадження.

У клопотанні про призначення експертизи неможливість заявлення повторної експертизи у строки, встановлені законодавством на стадії розгляду справи судом першої інстанції, обґрунтована поважними причинами, зокрема тим, що ОСОБА_7 не приймав участь під час розгляду справи судом першої інстанції.

Заявник зазначає, що після проголошення головуючим суддею Гаврилюком О.М. вступної та резолютивної частини ухвали, про дату коли буде складений її повний текст не повідомлялося, повного тексту ухвали адвокат Вітер В.М. у електронному кабінеті станом на 25.12.2025 не отримував. Отже, стороні ОСОБА_1 не відомі мотиви, з яких суд прийняв рішення, яким відмовив у проведенні повторної судової почеркознавчої експертизи належності підпису в графі «Голова зборів» Протоколу загальних зборів № 22/01/18 Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 22 січня 2018 року та в графі «Продавець» Договору № 1/18 купівлі-продажу Частки у Статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційна виробничо-впроваджувальна фірма «Сапсан» від 22 січня 2018 року в графі «Продавець» громадянину ОСОБА_3 . В заяві ОСОБА_1 про приєднання до апеляційної скарги ОСОБА_2 висловлено позицію ОСОБА_1 про те, що Висновок експерта № 8-4/108 від 14.03.2019 року проведений у кримінальному провадженні №0018540 не може поза розумним сумнівом бути доказом у справі № 910/15221/19.

Так, заявник зазначає, що висновки викладені у експертному дослідженні, оформленому висновком експерта від 14.03.2019 № 8-4/108, протирічать заяві ОСОБА_1 від 28 липня 2025року, підпис якого засвідчено нотаріусом Бакинської міської сорок другої нотаріальної контори Мамедовим Туфаном Мамед-огли 28 липня 2025року реєстр.№. 162, в якій ОСОБА_7 стверджує, що ОСОБА_3 особисто у його присутності підписав протокол зборів Товариства КВВФ «Сапсан» від 22 січня 2018 року та договір купівлі-продажу від 22 січня 2018 року за участі ОСОБА_8 в офісі приватного нотаріуса Скорик О.М. 22 січня 2018року. Окрім цього, відсутність належної копії якого у справі № 910/15221/19 було підставою для скасування судом касаційної інстанції рішення Господарського суду міста Києва від 27.05.2020 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 08.06.2021 у справі № 910/15221/19.

Представник ОСОБА_1 вважає, що суд апеляційної інстанції в порушення пунктів 3, 4 частини першої статті 267 Господарського процесуального кодексу України не з`ясував на стадії підготовки справи до апеляційного розгляду у повному обсязі усі обставини, на які послалися учасники справи, як на підставу своїх вимог і заперечень. Ухвала суду про залишення без розгляду клопотання про призначення експертизи та витребування доказів позбавляє ОСОБА_1 можливості проведення повторної судової почеркознавчої експертизи, свідчить про необ`єктивність та упередженість колегії суддів Північного апеляційного господарського суду Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г., Євсікова О.О. та їх спрямованість на уникнення встановлення істини у справі, наслідком чого може бути прийняття завідомо неправосудного рішення.

Розглянувши заяву про відвід, колегія суддів дійшла висновку необґрунтованість поданої заяви, враховуючи наступне.

Частиною 3 ст. 38 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Згідно п.5 ч.1 ст.36 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.1 ст.39 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Так, у справі Delcourt. Belgium Суд зазначив, що «у демократичному і суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті б не відповідало б меті та призначенню цього положення».

У конструкції «право на суд» незалежність суду має першорядне значення, тому невипадково в усіх національних законодавствах це положення формується як принцип судоустрою та судових проваджень.

Стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачає, що «суд, здійснюючи правосудця на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний, зокрема:

1) справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства;

2) дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти т;а підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Враховуючи зазначене нормативне обґрунтування, закріплене на законодавчому рівні, суд вважає за доцільне додатково здійснити посилання на правовий висновок, здійснений Верховним Судом по справі №243/6674/17-к (ухвала від 06.03.2018 р.), відповідно до якого: «Саме Конституція і закони визначають ту межу, за яку переступати, і умови, за яких держава може втручатися у автономію особи і суспільства. Однак, найдосконаліша система законодавства залишиться без жодного впливу на суспільне життя, якщо судова система не забезпечує дієвість цього законодавства. Якщо судова система в цілому не виявляє такої здатності, то виконання завдань судочинства в кожному окремому випадку стає проблематичним.

Одне з основних завдань судової системи в демократичному суспільстві полягає у практичному забезпеченні гарантій автономії суспільства у найширшому розумінні цього слова: автономії думки, автономії громадської активності, приватних справ, автономії науки і бізнесу. Якщо судова система не забезпечує захист суспільства від втручання держави, суспільство залишається беззахисним, і межі його свободи залежать лише від бажання і здатності уряду їх порушувати.

Як зазначено в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27.07.2006 № 2006/23, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, айв усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Принцип об`єктивності судді є обов`язковою умовою належного виконання ним своїх посадових обов`язків. Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію розумного спостерігача. У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (по різним причинам) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади, тому судді належить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні фактори, зокрема такі, як заінтересованість у вирішенні конкретної справи.

У зв`язку з цим, навіть прояви неупередженості мають значення, іншими словами, «правосуддя має не тільки здійснюватись, а повинно також демонструватись».

Відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи, в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Існування процедур для забезпечення безсторонності у національному законодавстві, а саме, правил, що регулюють відсторонення суддів, є важливим фактором, (див. Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) [ВП], §§ 99-100). Такі правила демонструють спробу законодавства усунути всі сумніви стосовно неупередженості судді або/суду у справі і забезпечити безсторонність шляхом ліквідації причин таких сумнівів. Більше того, для забезпечення безсторонності законодавство спрямоване на усунення будь-яких проявів упередженості і, таким чином, сприяє довірі суспільства до суду (Me.-цапе v. Croatia (Межнаріч проти Хорватії), § 27).

Пунктом 1.5 Європейської хартії про Закон «Про статус суддів» (Лісабон, 10 липня 1998 року) встановлено, що суддя зобов`язаний підтримувати високий рівень компетентності, необхідний для вирішення справ у кожному конкретному випадку, оскільки від рішення судді залежать гарантії та права особи.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й у всіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (пункти 1.2, 2.1 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23).

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно статті 35 ГПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами. Задоволення заяви про відвід суддів повинно обґрунтовуватися посиланням на обставини, про які йдеться в ст. 35 ГПК України, із зазначенням та поданням доказів, які їх підтверджують.

Заявником жодними належними і допустимими доказами в контексті приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України не було доведено наявність обставин з якими закон, зокрема, приписи п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 35 ГПК України, пов`язує наявність підстав для відводу судді.

У рішенні у справі «Білуха проти України» зазначено: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Як уже було зазначено, право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Заявляючи відвід суддям Гаврилюку О.М., Майданевичу А.Г., Євсікову О.О. вказує на необ`єктивність та упередженість колегії суддів.

Водночас, колегія суддів зазначає, що клопотання про призначення експертизи та витребування доказів у праві № 910/15221/19 заявлено представником відповідача-5 ОСОБА_1 - адвокатом Вітер В.М. лише 18.12.2025, тобто з пропуском процесуального строку на їх подання, визначеного в силу ч. 3 ст. 169 ГПК України ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2024, яка отримана представником 01.09.2025 у його електронний кабінет, і є врученою у відповідності до ст. 242 ГПК України, і в сукупності з тим, що з матеріалами справи представник ознайомився 27.10.2025, поважності причин (які є об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій) пропуску процесуального строку на подання вказаних клопотань як після 01.09.2025, так і після 27.10.2025 у десятиденний строк - заявником не наведено, і судом апеляційної інстанції не встановлено, що в сукупності стало підставами для відмови заявнику у поновленні процесуального строку на подання клопотань про призначення експертизи та витребування доказів для її проведення, та залишення вказаних клопотань без розгляду на підставі ст. 118 ГПК України.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 4 ст. 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що заявник не навів жодних конкретних доказів того, що судді, які беруть участь у розгляді цієї справи, мають особисту зацікавленість у її результатах, або що їхня неупередженість може бути поставлена під сумнів. Судді в складі колегії не були задіяні в ухваленні попередніх рішень, які можуть свідчити про їхнє упередження або попередню правову оцінку обставин справи.

Саме лише припущення не може бути покладено в основу будь-якого судового акта, в тому числі й прийнятого за результатами розгляду заяви про відвід судді, а відтак не є підставою для відводу суддів у розумінні ст. 35 ГПК України.

Отже, заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г., Євсікова О.О., колегія судів вважає необґрунтованою, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування, не можуть бути підставою, в розумінні статей 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, для відводу судді від розгляду даної справи.

Згідно ч. 3 ст. 39 ГПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу, в порядку ст.ст. 32, 39 ГПК України, матеріали справи підлягають передачі на автоматизований розподіл для здійснення визначення складу суду з розгляду заяви про відвід.

Керуючись статтями 32, 38, 39, 207, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати заяву ОСОБА_1 про відвід судді Гаврилюка О.М., Майданевича А.Г., Євсікова О.О. від розгляду справи №910/15221/19 необґрунтованою.

2. Матеріали справи №910/15221/19 передати для здійснення визначення складу судової колегії автоматизованою системою щодо розгляду заяви про відвід суддів, відповідно до положень ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

О.О. Євсіков