ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.12.2025р. Справа №905/548/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Зельман Ю.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Донецького обласного центра зайнятості (84331, Донецька область, м. Краматорськ, бул. Краматорський, буд. 1, )

до відповідача: Донецького окружного адміністративного суду (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Незалежності, буд. 1, )

про стягнення 86 740,46 грн.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Донецький обласний центр зайнятості звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Донецького окружного адміністративного суду про стягнення 86 740,46 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за час перебування громадянина ОСОБА_1 на обліку в Донецькому обласному центрі зайнятості до поновлення на роботі, останній отримав допомогу по безробіттю в розмірі 86 740,46 грн. У зв`язку з поновленням ОСОБА_1 на роботі на підставі рішення суду, позивач, відповідно до ч.4 ст.35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" просить стягнути з відповідача, як роботодавця ОСОБА_1 , виплачену допомогу по безробіттю в розмірі 86 740,46 грн.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 02.06.2025 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами.

16.06.2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач звернувся до суду з цим позовом після спливу строку позовної давності який складає три роки. Також відповідач зауважив на тому, що механізм розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття зареєстрованим безробітним визначений Порядком, затвердженим Наказом Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.09. 2024 № 23492/439/620, постановою Правління Пенсійного фонду України від 10.09.2024 №27-1 (далі - Порядок). Вказаний Порядок набрав чинності з дня офіційного опублікування - 30.10.2024. За приписами ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони

пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Отже, застосування Порядку неможливе щодо правовідносин, які склалися до набрання цим нормативним актом законної сили. Враховуючи, що акт розслідування від 28.03.2025 №62 складений на підставі Порядку від 10.09.2024 №27-1, а виплати здійснені у 2018-2018 роках, то застосування цього Порядку ретроактивно порушує принцип правової визначеності, закріплений у ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції з прав людини.

18.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій він зазначив, посилаючись на ч.4 ст. 38 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується. Також зазначив, що застосування Порядку при проведенні розслідування щодо виявлених розбіжностей по ОСОБА_1 є законним, оскільки обмін з ПФУ надійшов 19.03.2025, тобто в період дії Порядку. Щодо посилань на порушення п.10,11,12 Порядку позивач зазначив, що розслідування проводилось шляхом використання засобів електронної комунікації, що дозволено нормами порядку. Також зазначив, що Порушення пункту 11 Порядку відсутнє з огляду на те, що до позовної заяви було надано копію листа Донецького окружного адміністративного суду від 24.03.2025 за №02-39/262.25, на який є посилання в тексті акту розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення від 28.03.2025 №62, як на доказ виявлених розбіжностей. Відсутність особистого підпису ОСОБА_2 на акті № 6 також спричинене об`єктивними причинами, але особа була повідомлена засобами телефонного зв`язку про факт виявлення невідповідностей та проведення розслідування.

23.06.2025 від відповідача надійшли заперечення в яких він зазначив, що до спірних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки відповідно до ст. 257 ЦК України. Звільнення ОСОБА_1 з 28.06.2024 не є підставою для врегулювання спірних правовідносин, які склалися у 2018-2019 роках, оскільки звільнення відбулось значно пізніше, ніж виникли обставини, які стали підставою для виплати допомоги. Також зауважив, що застосування Порядку від 10.09.2024 №27-1 до правовідносин 2018-2019 років є неправомірним з огляду на принцип незворотності дії нормативно-правових актів, а наявність порушень Порядку не спростована належними та допустимими доказами.

17.12.2025 від позивача надійшла заява в якій він просив долучити надані документи до матеріалів справи. Зазначена заява судом розглянута, документи долучені до матеріалів справи.

Щодо строку розгляду справи

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Необхідно зазначити, що Господарський суд Донецької області знаходиться на території Харківської територіальної громади, яка з першого дня військової агресії перебуває під постійними ворожими обстрілами, які становлять загрозу життю та здоров`ю всіх учасників судового процесу. Окрім того, ворогом неодноразово вчинялися дії, спрямовані на руйнування об`єктів критичної інфраструктури регіону, що, зокрема, спричиняло тривале знеструмлення електричних мереж та вихід з ладу систем зв`язку та інтернету. Такі обставини істотно уповільнили роботу суду, як щодо організаційно-технічного забезпечення судового процесу, так і щодо безпосереднього розгляду справи.

З урахуванням викладеного, за об`єктивних обставин розгляд даної справи був здійснений судом без невиправданих зволікань настільки швидко, наскільки це було можливим за вказаних умов, у межах розумного строку в контексті положень Господарського процесуального кодексу України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, Господарський суд Донецької області

ВСТАНОВИВ

Відповідно до Указу Президента України "Про призначення суддів" від 13 травня 2009 року № 318/2009 ОСОБА_1 призначено на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду строком на п`ять років.

Рішенням ВККС України від 25 лютого 2014 року № 85/бо-14 рекомендовано ОСОБА_1 для обрання на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду безстроково.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 10.10.2017 №3219/0/15-17 відмовлено у внесенні подання Президентові України про призначення ОСОБА_1 на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду.

Наказом Донецького окружного адміністративного суду від 08.12.2017 № 279/К-г відраховано суддю ОСОБА_1 зі штату Донецького окружного адміністративного суду 08 грудня 2017 року в зв`язку з припиненням повноважень судді.

Зазначені обставини встановленні рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 у справі №805/139/18-а.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються під час розгляду іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до наказу Міністерства економіки України від 05 березня 2024 року № 5923 «Про реорганізацію державних установ Державної служби зайнятості» (із змінами), а також наказу Донецького обласного центру зайнятості від 02 жовтня 2024 року № 1177 «Про утворення філій Донецького обласного центру зайнятості», у межах проведення реорганізаційних заходів було створено Краматорську філію Донецького обласного центру зайнятості (далі Краматорська філія ДОЦЗ). Філія здійснює надання соціальних послуг клієнтам Державної служби зайнятості, зокрема зареєстрованим безробітним, які перебували на обліку в Краматорському міському центрі зайнятості на момент проведення реорганізації.

Краматорська філія ДОЦЗ є відокремленим структурним підрозділом центру зайнятості, виконує функції, покладені на неї Донецьким обласним центром зайнятості, діє на підставі Положення про Краматорську філію Донецького обласного центру зайнятості.

01.02.2018 року ОСОБА_1 звернувся із заявами до Краматорського міського центру зайнятості (далі-центр зайнятості) про надання статусу безробітного та призначення виплати допомоги по безробіттю, якими просив вирішити питання його працевлаштування, надання статусу безробітного відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» і Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 березня 2013 року № 198 та призначити виплату допомоги по безробіттю в розмірі, передбаченому Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Наказами центру зайнятості №НТ180201 від 01.02.2018 та №НТ180208 від 08.02.2018 громадянину ОСОБА_1 надано статус безробітного з 01.02.2018 та призначено допомогу по безробіттю з 08.02.2018 по 02.02.2019.

У зв`язку з поданням письмової заяви про зняття з реєстрації як безробітного, на підставі наказів центру зайнятості №НТ180823 від 23.08.2018, припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію як безробітного ОСОБА_1 .

За період з 08.02.2018 по 22.08.2018 ОСОБА_1 була нарахована та виплачена допомога по безробіттю у сумі 46 068,04грн.

В подальшому, 10.09.2018, ОСОБА_1 повторно звернувся до центру зайнятості із заявами про надання (поновлення) статусу безробітного та призначення (поновлення) виплати допомоги по безробіттю, якими просив вирішити питання його працевлаштування та надання статусу безробітного.

Наказами центру зайнятості №НТ180910 від 10.09.2018 громадянину ОСОБА_1 поновлено статус безробітного з 10.09.2018 та поновлено виплату допомоги по безробіттю з 10.09.2018.

У зв`язку з поданням письмової заяви про зняття з реєстрації як безробітного на підставі наказів центру зайнятості №НТ190220 від 20.02.2019 припинено виплату допомоги по безробіттю та припинено реєстрацію як безробітного ОСОБА_1 .

Отже за період з 10.09.2018 по 19.02.2019 ОСОБА_1 була виплачена допомога по безробіттю у сумі 40 672,42грн.

При цьому, ОСОБА_1 не погоджуючись з прийнятим відповідачем рішенням про його звільнення, звернувся до ОСОБА_3 адміністративного суду з вимогою про скасування відповідного наказу «Про відрахування судді ОСОБА_1 зі штату суду» та поновлення на посаді судді в штаті Донецького окружного адміністративного суду та стягнення суддівської винагороди за час вимушеного прогулу.

Рішенням Луганського Окружного адміністративного суду від 29.03.2019 у справі №805/139/18-а позовні вимоги задоволено, поновлено ОСОБА_1 на посаді судді в штаті Донецького окружного Адміністративного суду з 08.12.2017, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за час вимушеного прогулу за період з 09.12.2017 по 29.03.2019 у розмірі 244 597, 80 грн.

Як зазначає позивач, під час опрацювання даних обміну з ПФУ, Краматорській філії Донецького обласного центру зайнятості стало відомо, що ОСОБА_2 був звільнений 28.06.2024 з Донецького окружного адміністративного суду та відсутня дата прийому на роботу. У зв`язку з чим, Краматорською філією ДОЦЗ, відповідно до Вимог Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості призначення і виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. За результатами проведеного розслідування, складено Акт №62 від 28.03.2025 яким встановлено, що відповідно до наказу від 11.04.2019 №44/К-г «Про поновлення ОСОБА_1 », на підставі рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 по справі №805/139/18-а та постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2019, було поновлено на посаді судді Донецького окружного адміністративного суду з 08.12.2017; згідно з наказом Донецького окружного адміністративного суду від 28.06.2024 №93/К-г ОСОБА_1 було звільнено 28.06.2024 у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Відповідно до Додатку 4 до персональної картки «Нарахування допомоги по безробіттю та платежі», довідок від 28.03.2025 Донецького обласного центру зайнятості про суму переплаченої допомоги по безробіттю ОСОБА_1 з 08.02.2018 по 22.08.2018 була виплачена сума допомоги у розмірі 46068,04грн; за період з 10.09.2018 по 19.02.2019 в розмірі 40672,42 грн.

З метою досудового врегулювання спору Краматорська філія Донецького обласного центру зайнятості звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з повідомленням від 31.03.2025 про необхідність сплатити суму виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю за період з 08.02.2018 по 22.08.2018 в сумі 46068,04грн та за період з 10.09.2018 по 19.02.2019 в розмірі 40672,42 грн. в загальному розмірі 86 740,46грн. Зазначена вимога була направлена 31.03.2025 на адресу відповідача рекомендованим листом, що підтверджується фіскальним чеком, наявним в матеріалах справи.

Відповідачем відповіді на вищезазначене повідомлення позивача не надано, вимогу про повернення виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю не виконано.

Вищенаведені обставини спричинили звернення позивача з відповідним позовом про стягнення з Донецького окружного адміністративного суду суму допомоги по безробіттю виплачену ОСОБА_1 за час перебування його на обліку в центрі зайнятості в розмірі 86 740,46грн.

Проаналізувавши норми чинного законодавства, оцінивши докази, суд дійшов наступного.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначені Законом України № 1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття».

Відповідно до пункту 8 частини першої статті 1 Закону № 1533-III страховим випадком є подія, через яку застраховані особи втратили заробітну плату (грошове забезпечення) або інші передбачені законодавством України доходи внаслідок втрати роботи з незалежних від них обставин та зареєстровані в установленому порядку як безробітні, готові та здатні приступити до підходящої роботи і дійсно шукають роботу; застраховані особи опинилися в стані часткового безробіття.

Згідно із частиною першою статті 6 Закону № 1533-III право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги мають застраховані особи.

Видом забезпечення є, зокрема, допомога по безробіттю (ч.1статті 7 Закону № 1533-III).

Відповідно до ч. 2 ст. 43 Закону України «Про зайнятість населення» статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування.

Частиною 1 ст. 6 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" передбачено, що застраховані особи мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 44 Закону України "Про зайнятість населення" зареєстровані безробітні мають право на матеріальне забезпечення на випадок безробіття та соціальні послуги відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та цього Закону.

Як встановлено матеріалами справи, відповідно до Витягів із наказів про прийняття рішення по ОСОБА_1 Донецького обласного центру зайнятості Краматорської філії Донецького обласного центру зайнятості зазначеній особі було надано статус безробітного та призначено допомогу по безробіттю з 08.02.2018 по 22.08.2018 та в означений період виплачена сума допомоги у розмірі 46 068,04грн. Також ОСОБА_1 поновлено статус безробітного, поновлено допомогу по безробіттю з 10.09.2018 по 19.02.2019 та виплачена сума допомоги у розмірі 40 672,42 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 45 Закону України "Про зайнятість населення" реєстрація безробітного в територіальному органі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, припиняється, зокрема, у разі поновлення на роботі за рішенням суду, що набрало законної сили (пункт 2), подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг (пункт 3).

Частиною 1 ст. 34 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" визначено право Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування стягувати з роботодавця суму страхових коштів та вартість соціальних послуг, наданих безробітному в разі поновлення його на роботі за рішенням суду, а також незаконно виплачені безробітному суми матеріального забезпечення в разі неповідомлення роботодавцем Фонду про прийняття його на роботу.

Як встановлено матеріалами справи рішенням Луганського Окружного адміністративного суду від 29.03.2019 у справі №805/139/18-а поновлено ОСОБА_1 на посаді судді в штаті Донецького окружного Адміністративного суду з 08.12.2017, стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 суддівську винагороду за час вимушеного прогулу за період з 09.12.2017 по 29.03.2019 у розмірі 244 597, 80 грн.

Як зазначалось, Краматорська філія ДОЦЗ є відокремленим структурним підрозділом центру зайнятості, виконує функції, покладені на неї Донецьким обласним центром зайнятості, діє на підставі Положення про Краматорську філію Донецького обласного центру зайнятості.

Під час опрацювання даних обміну з ПФУ, Краматорській філії ДОЦЗ стало відомо, що дата звільнення ОСОБА_1 з Донецького окружного адміністративного суду 28.06.2024 та відсутня дата прийому на роботу.

У зв`язку з чим, Краматорською філією ДОЦЗ, відповідно до вимог Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, який затверджений спільним наказом Міністерства економіки України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України від 10.09.2024 № 23492/439/620, Постановою правління Пенсійного фонду України від 10.09.2024 № 27-1 «Про затвердження Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення» було проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості призначення і виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття, в результаті якого складено акт від 28.03.2025 № 62.

За результатами проведеного розслідування встановлено наступне:

-за даними роботодавця (вих.№02-39/262/25 від 24.03.2025) ОСОБА_1 зарахований на посаду судді Донецького окружного адміністративного суду 11.06.2009 (наказ №122/К від 11.09.2009). 08.12.2017 відрахований зі штату Донецького окружного адміністративного суду в зв`язку з припиненням повноважень судді (наказ №279/К-г від 08.12.2017).

- ОСОБА_1 поновлено з 08.12.2017 на посаді судді Донецького окружного адміністративного суду, відповідно рішення Луганського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 по справі №8058/139/18-а та постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.04.2019 виданого Відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області наказ №44/к-г від 11.04.

- ОСОБА_1 відрахований зі штату Донецького окружного адміністративного суду 28.06.2024 у зв`язку із поданням заяви про відставку (наказ №93/к-г від 28.06.2024).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.11.2019 у справі №711/8138/18 зазначено, що законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає в тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися. У разі невиконання цього обов`язку добровільно рішення суду підлягає виконанню у примусовому порядку.

Із вищевикладеного вбачається, що роботодавцем для ОСОБА_1 є Донецький окружний адміністративний суд.

Згідно з ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" із роботодавця утримуються, зокрема, сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

У постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №914/2087/17, від 06.07.2018 року у справі №921/220/17-г/16, від 09.07.2018 року у справі №914/1875/17, від 06.07.2018 року у справі №921/220/17-г/16 зазначено, що за положеннями ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" саме судове рішення про поновлення на роботі може бути правовою підставою для стягнення з працедавця суми виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг безробітному.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до абзацу другого пункту 3 розділу VIII "Прикінцеві положення" Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття функції виконавчої дирекції Фонду загальнообов`язкового державного соціального страхування на випадок безробіття, які здійснювалися органами державної служби зайнятості відповідно до цього Закону, починаючи з 2013 року покладаються на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, та його територіальні органи.

Як встановлено матеріалами справи відповідач є роботодавцем в розумінні ч.4 ст.35 Закону України Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, а тому саме на нього покладено обов`язок відшкодувати суми виплаченого забезпечення безробітному у разі поновлення його на роботі за рішенням суду.

Обраний позивачем спосіб захисту безпосередньо встановлений спеціальним законом, відповідає змісту порушеного права (інтересу) та є ефективним, адже забезпечить можливість повного відновлення таких прав (інтересів) позивача (отримання відповідного відшкодування).

Факт виплати нарахованої допомоги по безробіттю у розмірі 86 740,46грн підтверджується матеріалами даної справи та її розмір не заперечується відповідачем.

Виходячи з наведеного, сума виплаченої ОСОБА_1 допомоги по безробіттю у розмірі 86 740,46грн під час перебування на обліку в центрі зайнятості, як безробітного, підлягають відшкодуванню відповідачем на підставі ч. 4 ст. 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття".

Заперечення відповідача щодо пропуску строку позовної давності судом відхиляються в силу прямої вказівки ч. 4 ст.38 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", згідно якої строк давності в разі стягнення штрафних санкцій, передбачених цим Законом та Законом України "Про зайнятість населення", адміністративних штрафів, а також інших видів заборгованості перед Фондом не застосовується.

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Враховуючи вищевикладене, надавши належну юридичну оцінку всім доказам, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову. З огляду на покладений на відповідача обов`язок відшкодувати суми виплаченого забезпечення у разі поновлення особи на роботі за рішенням суду, позовні вимоги про стягнення 86 740,46грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позовних вимог, у відповідності до приписів ст.129 ГПК України, судовий збір в сумі 3028 грн. покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Донецького обласного центра зайнятості до Донецького окружного адміністративного суду про стягнення 86 740, 46 грн задовольнити.

Стягнути з Донецького окружного адміністративного суду (юридична адреса 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Незалежності, буд. 1, ) на користь Донецького обласного центру зайнятості (84331, Донецька обл., м.Краматорськ, б-р Краматорський, буд.41; ) суму допомоги по безробіттю, виплачену гр. ОСОБА_1 за час перебування його на обліку в центрі зайнятості в розмірі 86 740,46 грн, на розрахунковий рахунок UA7011701, Банк: ДКСУ м.Київ, , отримувач: Донецький обласний центр зайнятості, призначення платежу: призначення платежу - повернення допомоги по безробіттю, виплаченої гр. ОСОБА_1 , за рахунок коштів, які обліковуються на рахунках Територіального управління Державної судової адміністрації України в Донецькій області, як розпорядника коштів Донецького окружного адміністративного суду.

Стягнути з Донецького окружного адміністративного суду (юридична адреса 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Незалежності, буд. 1, ) на користь Донецького обласного центру зайнятості (84331, Донецька обл., м.Краматорськ, б-р Краматорський, буд.41; ) судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Рішення складено та підписано 23.12.2025.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя Ю.С. Зельман