ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" жовтня 2025 р. м. Київ Справа №911/1582/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коудайс Україна» (80750, Львівська обл., Золочівський р-н, с. Хильчиці, вул. Заводська, буд. 14)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродтех» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Воїнів-інтернаціоналістів, буд. 2)

про стягнення 569476,81 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача:не з`явився

Обставини справи:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коудайс Україна» (позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродтех» (відповідач) 569476,81 грн заборгованості за договором поставки, з яких 320150,00 грн основного боргу, 58328,70 грн пені, 9604,50 грн штрафу, 28813,50 грн 3% річних та 152580,11 грн інфляційних втрат. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань по оплаті поставленого йому товару за укладеним між сторонами договором купівлі-продажу від 12.11.2019 №03/11/19.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.05.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1582/25 за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті справи, підготовче засідання призначено на 26.06.2025. Ухвала суду від 16.05.2025 про відкриття провадження у справі доставлена сторонам в їх електронні кабінети ЄСІТС.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.06.2025 задоволено заяву позивача про участь представника позивача в судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У підготовче засідання 26.06.2025 з`явився представник позивача, не з`явився відповідач, який про причини неявки суд не повідомив, протокольною ухвалою підготовче засідання відкладено на 09.07.2025. Про відкладення підготовчого засідання відповідачу направлено ухвалу суду від 26.06.2025, яка доставлена відповідачу в електронний кабінети ЄСІТС.

У підготовче засідання 09.07.2025 сторони не з`явились. Від позивача надійшла заява про проведення підготовчого засідання без участі представника позивача, відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав. Ухвалою від 09.07.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті на 07.08.2025. Про призначення справи до судового розгляду по суті сторін повідомлено ухвалою суду від 09.07.2025 через їхні електронні кабінети ЄСІТС.

У судове засідання 07.08.2025 сторони не з`явились. Від позивача надійшло клопотання про відкладення судового засідання, відповідач про причину неявки суд не повідомив, ухвалою суду від 07.08.2025 судове засідання було відкладено на 11.09.2025.

В судове засідання 11.09.2025 з`явився представник позивача, який підтримав позовні вимоги та надав пояснення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, протокольною ухвалою в судовому засіданні була оголошена перерва на 02.10.2025. Про перерву в судовому засіданні відповідачу направлено ухвалу суду від 11.09.2025, яка доставлена відповідачу в електронний кабінети ЄСІТС.

В судове засідання 02.10.2025 сторони не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи суду не подавали. Відповідач у судові засідання не з`являвся, відзив на позов не подав, про причини неявки та неподання відзиву суд не повідомляв. Відповідно до частини 9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами за відсутності сторін, які були повідомлені належним чином про розгляд справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги та з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких вони ґрунтуються, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

12.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Д-МІКС Україна» (), найменування якого на момент розгляду справи змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю «Коудайс Україна», в якості продавця (позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агропродтех» в якості покупця (відповідач у справі) був укладений договір купівлі-продажу №03/11/19 (тут і далі договір).

За умовами цього договору позивач як продавець зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити, а відповідач-покупець зобов`язався прийняти та оплатити товар (корма та кормові добавки) в асортименті, комплектності та кількості згідно із замовленнями покупця.

Також, за умовами цього договору, відпуск товару здійснюється продавцем покупцю на підставі видаткових накладних. Датою отримання товару покупцем вважається дата оформлення та підписання уповноваженими представниками сторін видаткових накладних. Товар вважається прийнятим за асортиментом, комплектністю, найменуванням, кількістю та ціною, вказаними у видаткових накладних. Датою переходу права власності на товар від продавця до покупця вважається дата отримання покупцем товару.

В пункті 3.1 договору передбачено, що покупець зобов`язується провести оплату за товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця протягом 35 календарних днів з дати переходу права власності на товар від продавця до покупця.

Пунктами 7.2 та 7.3 договору встановлена відповідальність відповідача-покупця за прострочення оплати товару, а саме. Відповідно до вказаних пунктів:

- у разі несвоєчасного виконання грошових зобов`язань покупцем він сплачує за вимогою продавця штраф у розмірі 3% з суми простроченого платежу та пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня;

- у разі прострочення покупцем виконання грошових зобов`язань покупцем він зобов`язаний на вимогу продавця сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір відсотків. з суми простроченого платежу та пеню. оплати по день оплати заборгованості включно, якщо інша відповідальність не передбачена в додатках до договору.

На виконання умов вказаного договору позивач-продавець поставив відповідачу-покупцю товар (насіння) на загальну суму 1095400,00 грн, про що сторонами підписані видаткові накладні, а саме видаткові накладні від 10.02.2020 на суму 504150,00 грн, від 04.08.2021 на суму 271100,00 грн та від 02.02.2022 на суму 320150,00 грн.

Отже, у відповідача-покупця на підставі укладеного з позивачем-продавцем договору виникло грошове зобов`язання з оплати вартості придбаного товару в розмірі 1095400,00 грн.

Свої зобов`язання з оплати товару відповідач-покупець виконав частково, а саме оплатив товар частково в загальній сумі 775250,00 грн, про що позивачем до позовної заяви долучені відповідні платіжні інструкції (меморіальні ордери) на вказану суму.

Звертаючись в квітні 2025 до Господарського суду Київської області з даним позовом до відповідача, позивач посилається на наявність у відповідача як покупця за договором поставки несплаченого та простроченого основного боргу в сумі 320150,00 грн (150=320150), що становить різницю між загальною вартістю поставлених позивачем відповідачу товарів (1095400,00 грн) та загальною сумою усіх фактичних оплат відповідача позивачу (775250,00 грн). Позивач зазначає, що відповідачем-покупцем не проведено оплату за отриманий товар в розмірі 320150,00 грн, який був поставлений позивачем відповідачу згідно з видатковою накладною від 02.02.2022 на суму 320150,00 грн. Крім того, на вказаний основний борг в сумі 320150,00 грн позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача також 58328,70 грн пені (за період прострочення з 10.03.2022 по 09.09.2022), 9604,50 грн штрафу (що становить 3% від суми основного бору), 28813,50 грн 3% річних та 152580,11 грн інфляційних втрат (за період прострочення з 10.03.2022 по 09.03.2025).

Відповідач не скористався правом на подання Господарському суду Київської області відзиву на позов у справі.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, які підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, суд виходить з того, що між сторонами на підставі договору купівлі-продажу від 12.11.2019 №03/11/19 (тут і далі договір) виникли майнові правовідносини за договором поставки, який є різновидом договору купівлі-продажу.

Так, відповідно до частин 1 та 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу положень частини 1 ст.691 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Згідно із ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Також відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, чинного на момент виникнення спірних правовідносин, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом положень ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання-відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір поставки укладається на розсуд сторін або відповідно до державного замовлення.

Згідно з частиною 1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У ст.629 Цивільного кодексу України закріплений основоположний принцип договірного права pacta sunt servanda, відповідно до якого договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Факт поставки товару позивачем відповідачу на загальну суму 320150,00 грн підтверджується видатковою накладною від 02.02.2022 №60000517 на суму 320150,00 грн, копія якої міститься в матеріалах справи і яка є належним доказом отримання відповідачем товару, визначеного в цій накладній.

Враховуючи умову пункту 3.1 договору, відповідно до якої відповідач-покупець зобов`язався сплатити вартість товару протягом 35 календарних днів, відповідач-покупець оплату за вказаний товар в сумі 320150,00 грн був зобов`язаний здійснити позивача-продавцю в строк до 09.03.2022.

Докази здійснення відповідачем вказаної оплати за товар позивачу суду не надані, відповідач факт виникнення у нього простроченого основного боргу за товар в сумі 320150,00 грн та надані позивачем докази щодо цієї заборгованості не спростував.

Відповідно до положень ст.599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність у відповідача простроченого невиконаного грошового зобов`язання з оплати вартості товару позивачу (основного боргу) в розмірі 320150,00 грн, початок виникнення прострочення 10.03.2022.

При цьому відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частин 1 та 4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Пунктом 5 частини 2 ст. 16 Цивільного кодексу України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.

Таким чином, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано, що основний борг відповідача перед позивачем становить 320150,00 грн і підлягає стягненню з відповідача рішенням суду.

Крім того, позивачем заявлені у цій справі також позовні вимоги про стягнення з відповідача 58328,70 грн пені, 9604,50 грн штрафу, 28813,50 грн 3% річних та 152580,11 грн інфляційних втрат.

Вирішуючи спір в цій частині, суд зазначає, що відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також згідно із ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частиною 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Згідно із ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Факт виникнення у відповідача простроченого основного боргу по сплаті вартості товару підтверджується наявними у справі доказами, які відповідачем не спростовані, у зв`язку з чим позивач має право на стягнення з відповідача поряд із основним боргом також 3% річних, пені, штрафу та інфляційних втрат, як це передбачено вищевказаними умовами договору та нормами законодавства.

Перевіряючи розрахунки позивача щодо нарахування 58328,70 грн пені (за період прострочення з 10.03.2022 по 09.09.2022), 9604,50 грн штрафу (що становить 3% від суми основного бору), 28813,50 грн 3% річних (за період прострочення з 10.03.2022 по 09.03.2025) та 152580,11 грн інфляційних втрат (за період прострочення з 10.03.2022 по 09.03.2025), суд зазначає, що вказані розрахунки пені, штрафу, 3% річних та інфляційних втрат відповідають обставинам справи та вищенаведеним правовим нормам, у зв`язку з чим вимоги позивача в цій частині також підлягають задоволенню судом.

Відповідно до частини 1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (пункт 1 частини 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1 та 2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог у справі про стягнення з відповідача 320150,00 грн основного боргу, 58328,70 грн пені, 9604,50 грн штрафу, 152580,11 грн інфляційних втрат та 28813,50 грн 3% річних.

У зв`язку із задоволенням позову сплачений позивачем судовий збір в сумі 6833,73 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 4-9, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коудайс Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродтех» про стягнення 320150,00 грн основного боргу, 58328,70 грн пені, 9604,50 грн штрафу, 152580,11 грн інфляційних втрат та 28813,50 грн 3% річних задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агропродтех» (07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Воїнів-інтернаціоналістів, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коудайс Україна» (80750, Львівська обл., Золочівський р-н, с. Хильчиці, вул. Заводська, буд. 14, ) 320150 (триста двадцять тисяч сто п`ятдесят) грн 00 коп. основного боргу, 58328 (п`ятдесят вісім тисяч триста двадцять вісім) грн 70 коп. пені, 9604 (дев`ять тисяч шістсот чотири) грн 50 коп. штрафу, 152580 (сто п`ятдесят дві тисячі п`ятсот вісімдесят) грн 11 коп. інфляційних втрат, 28813 (двадцять вісім тисяч вісімсот тринадцять) грн 50 коп. 3% річних та 6833 (шість тисяч вісімсот тридцять три) грн 72 коп. судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29.12.2025.

Суддя О.О. Третьякова