РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

15.12.2025Справа № 910/10758/25
За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Київський культурний кластер

до Товариства з обмеженою відповідальністю Обслуговуюча компанія Нове місто

треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1) Державна аудиторська служба України

2) Фізична особа-підприємець Попов Юрій Юрійович

про стягнення 149744,00 грн

Суддя Усатенко І.В.

Секретар судового засідання Шокало О.В.

Представники сторін згідно протоколу судового засідання

В судовому засіданні 15.12.2025 на підставі ст. 240 ГПК України проголошено скорочене рішення суду

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Київський культурний кластер до Товариства з обмеженою відповідальністю Обслуговуюча компанія Нове місто про стягнення 149744,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № Т-71/21 від 13.10.2021.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження справі, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку строщеного позовного провадження без виклику представників сторін, надано відповідачу строк на подання відзиву.

19.09.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти позову заперечує, просить застосувати строки позовної давності, витребувати у відповідних осіб оригінали доказів, не приймати у якості доказів копії документів, долучені до позовної заяви, залучити до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Фізичну особу-підприємця Попова Юрія Юрійовича та Державну аудиторську службу України; висловлено заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

26.09.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення до відзиву, в яких позивач підтримує позовні вимоги та не заперечує проти залучення у справі третіх осіб.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, залучено третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державну аудиторську службу України та Фізичну особу-підприємця Попова Юрія Юрійовича, призначено підготовче засідання на 03.11.2025. Крім того, суд відмовив відповідачу у витребуванні оригіналів доказів.

13.10.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

17.10.2025 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

17.10.2025 до суду від третьої особи-1 надійшло клопотання про залучення третьої особи Північного офісу Держаудитслужби.

17.10.2025 до суду від третьої особи-1 надійшли письмові пояснення, в яких підтримано позовні вимоги.

21.10.2025 до суду від третьої особи-2 надійшли письмові пояснення, в яких заперечено проти задоволення позовних вимог.

23.10.2025 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою суду від 03.11.2025 призначено підготовче засідання на 13.11.2025, у зв`язку із повітряною тривогою у місті Київ.

В підготовчому засіданні 13.11.2025 судом відмолено третій особі-1 у залученні третьої особи - Північного офісу Держаудитслужби.

Ухвалою суду від 13.11.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 04.12.2025.

В судовому засіданні 04.12.2025, в зв`язку з неможливістю здійснювати технічну фіксацію судового засідання, оголошено перерву до 15.12.2025.

В судовому засіданні 15.12.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті спору.

Представник відповідача проти позову заперечував з підстав, викладених у заявах по суті спору, крім того, наголосив на пропуску строків позовної давності.

Представник третьої особи-1 підтримав позовні вимоги.

Представник третьої особи-2 проти позову заперечував.

Відповідно до ст. 217 ГПК України про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд зазначає в протоколі судового засідання і переходить до судових дебатів.

В судових дебатах представник позивача просив позов задовольнити.

Представник відповідача просив у позові відмовити.

Представник третьої особи-1 просив позов задовольнити.

Представник третьої особи-2 просив у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд м. Києва, -

ВСТАНОВИВ:

13.10.2021 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Київкінофільм (змінено найменування на Комунальне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Київський культурний кластер) (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Обслуговуюча компанія Нове місто (підрядник) укладено Договір підряду № Т-71/21 відповідно до п. 1.1 якого замовник доручає, а підрядник зобов`язується відповідно до проектно-кошторисної документації та умов договору виконати будівельні роботи по об`єкту код ДК 021:2015-45000000-7 (Будівельні роботи та поточний ремонт) Капітальний ремонт приміщень кінотеатру Флоренція на просп.. В. Маяковського, 31 зазначені в проектній документації, та в межах ціни, визначеної в договірній ціні (додаток №1 до договору, який є його невід`ємною частиною) у порядку та на умовах, визначених цим договором, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані належно роботи за рахунок бюджетних коштів.

Адреса місцезнаходження об`єкта будівництва: місто Київ, проспект В. Маяковського (змінено найменування на проспект Червоної калини), 31. Кількість, характеристики виконуваних за цим договором робіт відображаються та підтверджуються договірною ціною (додаток № 1 до договору, який є його невід`ємною частиною). Склад та обсяг робіт, що доручаються до виконання підряднику, визначені на підставі проектно-кошторисної документації. Склад та обсяги робіт можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків замовника та можуть бути переглянуті сторонами в процесі робіт у разі винесення змін до проектної документації, шляхом укладення відповідної додаткової угоди (п. 1.2 -1.4 договору).

Відповідно до ч. 2.1 договору початок та закінчення будівельних робіт визначається календарним графіком виконання робіт, який є невід`ємною частиною договору (додаток № 3) та умовами цього договору.

Пунктом 3.1 договору було визначено, що ціна договору визначається згідно з протоколом погодження договірної ціни, кошторисній документації до даного договору становить 2025999,97 грн.

В подальшому сторони в додатковій угоді від 17.12.2021 внесли зміни до п. 3.1, виклавши його в наступній редакції: Ціна договору визначається згідно з договірною ціною, протоколом погодження договірної ціни та становить 1974380,12 грн.

Відповідно до п. 3.2, 3.7 договору договірна ціна визначена відповідно до ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 Правил визначення вартості будівництва (зі змінами та доповненнями). Сторони погодили, що уточнення (зменшення) вартості робіт договору проводиться шляхом укладення додаткової угоди до цього договору, що є його невід`ємною частиною.

Згідно п. 4.4 договору при виявленні в розрахунках визначення вартості виконаних робіт (ф. КБ-2в, КБ-3) безперечних помилок, порушень чинного порядку визначення вартості робіт, загальна вартість виконаних робіт підлягає уточненню з моменту виявлення зазначених помилок.

Приймання-передача робіт здійснюється сторонами відповідно до Загальних умов укладання та виконання договорів підряду в капітальному будівництві, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2005 за № 668 (Загальні умови), положень ДСТУ БД.1.1-1:2013 Правила визначення вартості будівництва, а також нормативних актів, які регламентують прийняття закінчених будівництвом об`єктів в експлуатацію, та оформлюється: Актом приймання виконаних будівельних робіт (примірна форма КБ-2в) із довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (примірна форма КБ-3), згідно додатків Т, У передбачених ДСТУ БД.1.1-1:2013 Правила визначення вартості будівництва (п. 5.1 договору).

Згідно п. 5.3, 5.4, 5.6 договору підрядник визначає обсяги і вартість виконаних робіт за кожним етапом, про що складає акт (КБ-2в) із довідкою (КБ-3), які надає замовнику. Замовник протягом 5 робочих днів з дня отримання документів за п. 5.3 цього договору вчиняє наступне: без зауважень підписує акт із довідкою та приймає результати робіт, або із зауваженнями підписує акт із довідкою та приймає у частині результати робіт, про що надає підряднику відповідний акт про усунення виявлених недоліків (дефектів) або відмовляється від підписання акту і довідки та відмовляється повністю від прийняття результатів робіт, про що надає підряднику мотивовану відмову з актом про усунення виявлених недоліків (дефектів). Замовник вказує в Акті про усунення виявлених недоліків (дефектів) перелік та/або характер виявлених недоліків (дефектів) у результатах Робіт, строки для їх усунення підрядником.

Недоліками згідно умов договору є невідповідність робіт вимогам договору, проектної документації, технічним вимогам, ДБН, ДСТУ та іншим нормам діючого законодавства України, в тому числі але не виключно, щодо якості, технологія виконання, використаних матеріалів тощо.

Відповідно до п. 5.7 договору підрядник протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня отримання від замовника Акту про усунення виявлених недоліків (дефектів): підписує вказаний Акт і усуває недоліки (дефекти) у результатах робіт, або надає мотивовану відмову від підписання Акта і усунення недоліків (дефектів) у результатах Робіт, у зв`язку із відсутністю таких недоліків (дефектів) в результатах Робіт, про що надає Висновок експерта із правом проведення будівельно-технічної експертизи. Відмова вважається безпідставною за відсутності Висновку експерта.

Згідно п. 5.11 договору передача закінчених в цілому будівельних Робіт (Об`єкта будівництва) Підрядником та їх приймання Замовником здійснюється за Актом здавання-приймання закінчених будівельних Робіт (Об`єкта будівництва). В разі виявлення недоліків (дефектів) під час прийняття закінчених в цілому будівельних Робіт (Об`єкта будівництва), складається Акт за п. 5.6. Договору, який передається Підряднику. Виявлені недоліки (дефекти), які виникли з вини підрядника, повинні бути усунуті підрядником за власний рахунок протягом строків зазначених в акті.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що забезпечення робіт проектною документацією на стадії Робочий проект покладається на замовника.

Згідно п. 7.3.3 договору підрядник зобов`язаний здійснювати самостійно постачання на майданчик об`єкту будівництва всіх необхідних для виконання робіт будівельних матеріалів, комплектуючих, обладнання, які мають відповідати вимогам проектної документації, технічним вимогам, цього договору, ДБН і Правил пожежної безпеки в Україні. Забезпечити наявність сертифікатів якості на використані будівельні матеріали для підтвердження їх відповідності вимогам протипожежної безпеки ДБН, Правил пожежної безпеки в Україні.

Пунктом 7.4.1 договору передбачено право підрядника своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за виконані роботи з урахуванням особливостей та умов прийняття робіт, умов їх оплати, визначених цим договором.

Відповідно до п. 8.1, 8.2 договору підрядник повинен виконати передбачені цим договором роботи, якість яких відповідає умовам технічних вимог, проектній документації, виконавчій документації і діючих нормативних документів ДБН, ДСТУ щодо вказаного виду робіт. Матеріали, устаткування та роботи повинні відповідати вимогам технічних регламентів, процедурам підтвердження відповідності та придатності, прийнятим в Україні.

Згідно п. 15.1, 15.3 договору він набуває чинності після його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності печатки). Цей договір діє з моменту укладення до 31.12.2021 включно, а за фінансовими (здійснення розрахунків) та гарантійними зобов`язаннями сторін до їх повного виконання.

В підтвердження обставин виконання відповідачем робіт за договором до матеріалів справи долучено довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за грудень 2021 форми КБ-3 на загальну суму 1574278,48 грн, підписану сторонами 24.12.2021 та скріплену їх печатками. Також долучена акт № 1 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2021 форми КБ-2в на суму 1574278,48 грн, підписаний та скріплений печатками обох сторін без зауважень 24.12.2021. На акті також міститься підпис та печатка інспектора технічного нагляду Попова Ю.Ю., що обсяг та якість робіт перевірено.

Позивач сплатив відповідачу вартість виконаних робіт, що підтверджується платіжним дорученням №132 від 30.12.2021 на суму 1574278,48 грн.

Технічний нагляд здійснювався Фізичною особою-підприємцем Поповим Юрієм Юрійовичем на підставі договору № Т-73/21 від 25.10.2021, укладеного з Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Київкінофільм.

Державною аудиторською службою України складено Аудиторський звіт № 04-24/5 від 23.11.2022 за результатами державного фінансування аудиту виконання бюджетних програм Департаментом культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за період з 01.01.2021 по 31.03.2022.

У звіті по об`єкту: капітальний ремонт приміщень кінотеатру Флоренція на проспекті В. Маяковського, 31 зроблено наступні висновки: дослідженням актів приймання виконаних будівельних робіт форми № КБ-2в встановлено включення до актів Форми КБ-2в робіт та витрат, не передбачених договірною ціною та проектно-кошторисною документацією на суму 125143 (сто двадцять п`ять тисяч сто сорок три) гривні 60 копійок прямих витрат без податку на додану вартість, чим порушено п. 6.4.3 з урахуванням п. 6.3.3 Настанови щодо визначення прямих витрат вартості будівництва ДСТУ-Н БД.1.1-2:2013 наказу Мінрегіону України віл 27 серпня 2013 року № 405 та умов Договору, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на суму 124787,00 гривень прямих витрат без ПДВ та 149744,00 грн з ПДВ, а саме: Акт № 1 за 24.12.2022 року

Демонтаж скляних дверних конструкцій завищені об`єми на 43,55 кв м на суму 1905,00 грн;

Заповнення дверних прорізів готовими дверними блоками площею більше 3 кв м з металопластику у кам`яних стінах завищені об`єми на 43,55 кв м на суму 2382,00 грн;

Блоки металопластикові дверні завищені об`єми на 43,55 кв м на суму 111382,00 грн;

Піна монтажна завищені об`єми на 5,8001 л на суму 904 грн;

Алюмінієві рейкові панелі завищені об`єми на 0,315 кв м на суму 110 грн;

Кабель вогнетривкий 3x1,5 завищені об`єми на 265 м на суму 8104,00 гривень.

Як зазначає позивач в аудиторському звіті позивачем виявлено одрук замість 24.12.2021 (дати складання і підписання акту, аудитором помилково зазначено 24.12.2022).

Суд відзначає, що сторонами не заперечувались обставини, що в аудиторському звіті зазначено саме про акт № 1 від 24.12.2021, складений за результатами виконання договору № Т-71/21 від 13.10.2021.

У пункті 5 звіту (сторінка 180) запропоновано: зобов`язати керівників закладів культури та КП Житлоінвестбуд-УКБ, які використали бюджетні кошти всупереч законодавству при здійсненні ремонтно-будівельних робіт у сумі 38494370,69 грн вжити заходи щодо їх стягнення з підрядників та повернення до бюджету міста Києва. Зокрема КП Київкінофільм у сумі 5147207,60 грн.

Позивач звернувся до відповідача з письмовим повідомленням про виявлені недоліки (дефекти) у виконаних роботах № 060/48-308 від 23.06.2025 року, в якому зазначив про результати проведеного аудиту та запропонував представнику підрядника з`явитися 01.07.2025 до будівлі кінотеатру «Флоренція» за адресою: м. Київ, проспект. Червоної Калини (В. Маяковського), 31 для спільного з замовником складання акту про усунення виявлених недоліків (дефектів). Докази направлення повідомлення 23.06.2025 долучені до матеріалів справи.

Для спільного складання акту про усунення недоліків представник відповідача не з`явився. За результатами огляду позивачем було складено акт про усунення виявлених недоліків (дефектів) від 01.07.2025, в якому перелічено недоліки, зазначені в аудиторському звіті.

17.07.2025 позивач направив відповідачу претензію № 060/48-360 від 17.07.2025, в якій просив відшкодувати шкоду у сумі 149744,00 грн. До претензії долучено копію акту про усунення виявлених недоліків (дефектів) від 01.07.2025.

Відповідач відповіді на претензію не надав, вимогу про відшкодування збитків не задовольнив.

Третьою особою-2 до матеріалів справи долучено акт про усунення виявлених недоліків (дефектів) від 22.07.2025, складений ним за участі замовника (позивача). В акті зазначено, що фактичний обсяг змонтованих конструкцій складає 53,581 кв м; витрати алюмінієвих рейкових панелей відповідають нормі розрахунку розцінки ЕН15-77-1 в кількості 43,25 кв м.; обсяги прокладеного вогнетривкого кабелю 3*1,5 відповідають вказаному в акті.

В своїх поясненнях третя особа зазначила, що відповідачем був виконаний весь обсяг обумовлених договором № Т-71/21 від 13.10.2021 робіт, а їх виконання ним перевірено та підтверджено актом форми № КБ-2в від 24.12.2021.

Позивач звернувся з даним позовом про стягнення з відповідача збитків у вигляді завищеної вартості робіт та матеріалів по договору № Т-71/21 від 13.10.2021 на суму 149744,00 грн.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення правовідносин), ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення правовідносин) визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 статті 626 ЦК України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості..

Згідно із статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За приписами пунктів 1, 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Положеннями ст. 843, ч.ч. 1, 2 ст. 844 ЦК України передбачено, що у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу. Ціна у договорі підряду може бути визначена у кошторисі. Якщо робота виконується відповідно до кошторису, складеного підрядником, кошторис набирає чинності та стає частиною договору підряду з моменту підтвердження його замовником. Кошторис на виконання робіт може бути приблизним або твердим. Кошторис є твердим, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 1 статті 846 вищеназваного Кодексу визначено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Статтею 849 ЦК України передбачені права замовника під час виконання роботи, а саме: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Згідно ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Частиною 4 ст. 882 ЦК України передбачено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акта визнані судом обґрунтованими.

Замовником було у повному обсязі прийнято за актом приймання-передачі виконані підрядником роботи без висловлення будь-яких зауважень. Наразі, і в заявах по суті спору, позивач не вказує про не виконання чи не належне виконання підрядником робіт за договором № Т-71/21 від 13.10.2021.

Приписами статті 632 ЦК України визначено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається. Якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З урахуванням укладених сторонами додаткових угод, вартість робіт за договором № Т-71/21 від 13.10.2021 була визначена сторонами у розмірі 1974380,12 грн.

Кошторисна документація, як додатки до договору, була підписана сторонами на визначену суму вартості робіт, які сторони обумовили в договорі.

Долученим до матеріалів справи актом підтверджено виконання робіт за договором № Т-71/21 від 13.10.2021 на суму 1574278,48 грн, що є меншим суми визначної сторонами у договірній ціні.

Отже, судом встановлено, що вартість виконаних робіт не перевищує кошторисну вартість робіт, які сторони обумовили в договорі.

Суд також відзначає, що з аудиторського звіту не вбачається, що при визначені ціни договорів сторонами було не дотримано чи порушено положення Настанови з визначення вартості будівництва та Настанови з визначення вартості проектних, науково-проектних, вишукувальних робіт та експертизи проектної документації на будівництво, затверджених Наказом Міністерства розвитку громад та територій України Про затвердження кошторисних норм України у будівництві від 01.11.2021 р. №281, дотримуватись яких сторони були зобов`язані згідно умов договору. Посилання на відповідні порушення не зазначені в аудиторському звіті.

Вказане додатково підтверджує відсутність підстав для перегляду визначеної сторонами ціни договорів та повернення підрядником коштів, визначених аудиторським звітом як завищення вартості та обсягу робіт.

При розгляді даної справі суд зокрема враховував позиції Верховного Суду, викладені у постановах від 01.12.2022 № 922/2810/21 та від 18.03.2025 № 915/240/24.

Позовні вимоги доводяться позивачем виключно висновками зробленими в аудиторському звіті.

Частиною 2 ст. 15 Закону України Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні встановлено, що законні вимоги службових осіб органу державного фінансового контролю є обов`язковими для виконання службовими особами об`єктів, що контролюються. Вимога щодо усунення виявлених порушень законодавства, яка складається за результатами інспектування та перевірки закупівель, здійснених суб`єктами господарювання державного сектору економіки, в тому числі суб`єктами господарювання, у статутному капіталі яких 50 і більше відсотків акцій (часток) належать суб`єктам господарювання державного сектору економіки, а також підприємствами, установами та організаціями, які використовують (використовували у періоді, який перевіряється) державне чи комунальне майно, має відповідати змісту і формі адміністративного акта відповідно до вимог Закону України "Про адміністративну процедуру".

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.10.2018 у справі № 917/1064/17 зауважено, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2020 у справі № 910/17984/16 акт ревізії не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії не може змінювати, припиняти договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені укладеними договорами та які підтверджені відповідним актами здачі-приймання наданих послуг. Акт ревізії є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в ній висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів, одержаних відповідно до умов договору. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялася. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що сам по собі аудиторський звіт не є доказом, який беззаперечною свідчить про порушення відповідачем законодавства та умов Договору та відповідно такий звіт не може бути беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог.

У той же час, виявлення порушень може бути підставою для притягнення до відповідальності посадових осіб у встановленому чинним законодавством України порядку.

Заявляючи вимогу про повернення коштів, позивач визначає їх як збитки.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 224 ГК України (чинного на момент виникнення правовідносин) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно ст. 225 ГК України (чинного на момент виникнення правовідносин) до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом. Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення:

1) протиправної поведінки;

2) збитків та їх розміру;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками;

4) вини.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, наслідком такої протиправної поведінки.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад господарського правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання взятих на себе зобов`язань, оскільки, в даному випадку, його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.07.2021 року в справі № 910/5349/20.

Матеріалами справи підтверджено виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № Т-71/21 від 13.10.2021 у повному обсязі. Крім того, роботи були виконані за вартістю нижчою від обумовленою сторонами у договорі. Обсяги робіт та матеріалів, зазначених у якості порушень в аудиторському звіті обумовлені локальним кошторисом на будівельні роботи. Крім того, за результатами повторного огляду фахівцем з технічного нагляду виконаних відповідачем робіт було встановлено їх повне і належне виконання в рамках проектно-кошторисної документації.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено наявність всіх елементів правопорушення, необхідних для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення збитків.

Суд наголошує, що саме на позивача покладено обов`язок доведення наявності збитків та протиправності поведінки заподіювача збитків. Крім того, обов`язковим є доведення й причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою та збитками.

Однак, з матеріалів справи не вбачається вина, протиправність поведінки та причинно-наслідковий зв`язок між збитками та поведінкою відповідача, як і не доведена сума збитків.

Наведені обставини свідчать про необґрунтованість вимог позивача.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (чинного на момент виникнення правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується з нормами ст. ст. 525, 526 ЦК України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Отже, оскільки, судом встановлено виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором № Т-71/21 від 13.10.2021 у повному обсязі та прийняття вказаних робіт належним чином позивачем без висловлення заперечень чи застережень щодо якості та обсягу робіт, вони мали бути оплачені замовником у повному обсязі (що і було зроблено), в силу приписів ст. 629 ЦК України про обов`язковість договору для сторін.

Будь-які підстави для стягнення з відповідача отриманих коштів, як оплату виконаних робіт за договором № Т-71/21 від 13.10.2021 у сумі 1574278,48 грн, відсутні, а тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, в зв`язку з їх необгрунтованістю.

Оскільки, в позові відмолено по суті, відсутні підстави для застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ст. 76, 77, 78, 79 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, оцінюючи доводи учасників справи, суд як джерелом права керується також практикою Європейського суду з прав людини. Так, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. А тому, оскільки, судом встановлено відсутність порушень прав позивача та неефективність обраного способу захисту, судом не спростовуються решта обставин, зазначених позивачем в обгрунтування позовної заяви.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236, 237, 238, 240-242 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У позові Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Київський культурний кластер (01024, м. Київ, бульвар Шевченка Тараса, 3, ідентифікаційний код 35531906) до Товариства з обмеженою відповідальністю Обслуговуюча компанія Нове місто (04208, м. Київ, проспект Правди, 85, офіс 215-218, ідентифікаційний код 39314896) про стягнення 149744,00 грн відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 22.12.2025

Суддя І.В.Усатенко