ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

м. Хмельницький

"29" грудня 2025 р. Справа № 924/1172/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Вибодовського О.Д., розглянувши матеріали справи

за заявою ОСОБА_1 м. Хмельницький

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

Ухвала постановляється 29.12.2025р., у зв`язку із перебуванням судді Вибодовського О.Д. у щорічній відпустці в період з 12.12.2025р. по 25.12.2025р. включно.

ВСТАНОВИВ:

27.11.2025р. фізична особа ОСОБА_1 м. Хмельницький звернулася до Господарського суду Хмельницької області із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність в порядку Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 02.12.2025р. заяву фізичної особи ОСОБА_1 м. Хмельницький залишено без руху, а також встановлено фізичній особі ОСОБА_1 м. Хмельницький строк на усунення недоліків заяви - не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали шляхом подання належних доказів щодо кожного кредитора окремо із документальним підтвердженням суми грошових вимог, підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором (первинних документів - кредитних договорів укладених боржником із кредиторами) згідно переліку вказаному у конкретизованому списку кредиторів і боржників.

Ухвалу суду від 02.12.2025р. було надіслано до електронного кабінету фізичної особи ОСОБА_1 м. Хмельницький та на її електронну адресу, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа (дата доставки: 02.12.2025р.).

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Таким чином, з урахуванням приписів ст. 116 ГПК України, заявник повинен був усунути недоліки заяви про неплатоспроможність фізичної особи у строк до 12.12.2025р. включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ГПК України, право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

15.12.2025р. до суду через систему "Електронний суд" від ОСОБА_1 надійшла заява (вх.№05-22/9589/25) про усунення недоліків із додатками, зокрема до заяви долучено: запит ОСОБА_1 до ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" від 28.10.2025р.; запит ОСОБА_1 до АТ "Ідея Банк" від 28.10.2025р.; запит ОСОБА_1 до АТ "КБ "ПриватБанк" від 28.10.2025р.; запит ОСОБА_1 до АТ "Пумб" від 28.10.2025р.; запит ОСОБА_1 до ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" від 28.10.2025р. та згоду на розкриття банківської таємниці щодо інформації про усю заборгованість ОСОБА_1 перед АТ "Пумб" від 28.10.2025р.; запит ОСОБА_1 до АТ "Сенс Банк" від 28.10.2025р.; запит ОСОБА_1 до АТ "Таскомбанк" від 28.10.2025р.; запит ОСОБА_1 до ТОВ "ФК "Є Гроші Ком" від 28.10.2025р.; запит ОСОБА_1 до ТОВ "ФК "Центр Фінансових Рішень" від 28.10.2025р. Усі зазначені запити підписані електронним цифровим підписом ОСОБА_1 .

З матеріалів заяви про усунення недоліків вбачається, що заявником не було долучено усіх первинних документів, а саме кредитних договорів укладених боржником із кредиторами, згідно переліку вказаному у конкретизованому списку кредиторів і боржників, доданому до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

При цьому, заявник у заяві про усунення недоліків посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.10.2020р. №915/36/20, у якій встановлено, що в будь-якому випадку на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство боржником повинні бути надані документи (первинні документи, договори, бухгалтерський баланс, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які підтверджують наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань. Зокрема, заявник наголошує на тому, що Верховний Суд використовуючи серед переліку можливих доказів заборгованості слово "тощо" у означеній постанові констатує, що перелік доказів заборгованості не є вичерпним і не обмежується первісною документацією, якою є первісний договір з кредитором, а відтак боржник може надати будь-які докази, які є належними та допустимими в розумінні процесуального законодавства, і які свідчать про наявність відповідної заборгованості. Тобто, боржник не позбавлений можливості надати альтернативні первинним документам (договорам) документи, які б підтверджували наявність заборгованості перед кредиторами. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 наголошує на тому, що належними доказами можуть бути будь-які документи, які свідчать про наявність заборгованості (зобов`язання) боржника перед кредиторами, зокрема, на думку заявника, такими доказами можуть бути як первинні документи, так і довідки по заборгованостям, виписки по рахункам тощо, які було надані ОСОБА_1 під час подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Однак, посилання заявника на означену постанову, суд оцінує критично, оскільки вказана вище правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.10.2020р. №915/36/20, навпаки підтверджує необхідність надання боржником у будь-якому випадку на момент подачі заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство документів (первинних документів, договорів, бухгалтерського балансу, аудиторський висновок, судові рішення тощо), які б змогли підтвердити наявність ознак неплатоспроможності або її загрози, інакше таке банкрутство має ознаки фіктивного, тобто ініційованого з метою невиконання зобов`язань. Тобто, Верховний Суд у вказаній постанові наголосив на необхідності подання усіх документів, які підтверджують ознаки неплатоспроможності або її загрози, при цьому, вид необхідних документів залежить від підстав виникнення такої неплатоспроможності.

Окрім цього, ОСОБА_1 у заяві зазначає про те, що нею було здійснено спроби отримати від кредиторів відомості на підтвердження наявності заборгованості, зокрема, заявник звернувся у відділення банківських установ за отриманням довідок про наявність заборгованості, однак банківськими установами не було надано вчасно всіх відповідей. Зважаючи на наведене, заявник наголошує на тому, що банківські установи порушили строки для надання відповідей на запити, встановлені статтею 20 Закону України "Про звернення громадян", а також порушили право заявника на інформацію та позбавили його можливості отримати докази, необхідні для подачі до суду.

Враховуючи викладені доводи боржника щодо неможливості подачі до суду первинних документів, а саме кредитних договорів укладених боржником із кредиторами, згідно переліку вказаному у конкретизованому списку кредиторів і боржників, у зв`язку з ненаданням банківськими установами вчасних відповідей на запити ОСОБА_1 , суд зауважує, що з наявних матеріалів заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність вбачається, що заявнику було надано певну кількість відповідей на його запити.

Зокрема, заявнику відповідно до його надісланих запитів, було надано наступну інформацію:

- листом-відповіддю від 21.11.2025р. АТ "Таскомбанк" повідомило ОСОБА_1 , що вона може отримати копії договорів №3973073-960 та №4392055-960 у відділенні банку;

- листом-відповіддю ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС" від 21.11.2025р. повідомило заявника, що примірник кредитного договору міститься у особистому кабінеті ОСОБА_1 ;

- листом-відповіддю АТ "КБ "Приватбанк" від 04.11.2025р. повідомило заявника, що примірник договору повинен бути у ОСОБА_1 , оскільки один примірник договору надавався їй при укладанні;

- листом-відповіддю від 04.11.2025р. АТ "Сенс Банк" повідомив, що примірник договору був наданий заявнику при його укладанні.

Тобто, враховуючи вищезазначені відповіді банківських установ, зокрема, ТОВ "БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС", АТ "КБ "Приватбанк", АТ "Сенс Банк", один примірник договору видавався заявнику при його укладанні, а відтак повинен бути наявний у ОСОБА_1 . При цьому належних та допустимих доказів щодо втрати заявником первинних документів, а саме кредитних договорів, укладених із означеними вище банківськими установами, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заявником не додержано вимог ст. 116 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КузПБ).

Отже, заявник не подав належних доказів на підтвердження наявності та розміру прострочених зобов`язань боржника перед кредиторами (заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором.

Суд зазначає, у постанові від 16.11.2022р. у справі №917/1604/21 Верховний Суд зазначив, що при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність простроченої заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом (загроза неплатоспроможності) має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором. Такими доказами, серед іншого, можуть бути судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про фінансову операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, довідки) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Крім того, Верховний Суд враховує, що у справах про банкрутство (у т.ч. неплатоспроможність фізичних осіб) стадія відкриття провадження має своїми наслідками не лише заходи процесуального характеру, а й майнового. При цьому, внаслідок введення мораторію на задоволення вимог кредиторів, ухвала про відкриття провадження у такій категорії справ поширюється на майнові відносини між боржником та невизначеним на момент винесення ухвали підготовчого засідання колом осіб - конкурсних кредиторів.

Оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні вищезазначені правові наслідки, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Такий правовий висновок вбачається обґрунтованим також з тих підстав, що лише фізична особа-боржник (яка є єдиним суб`єктом звернення із відповідною заявою) наділена правом на подання відповідних доказів у підтвердження обставин своєї неплатоспроможності чи її загрози. Тому відсутність на цій стадії інших учасників справи, які мають право подати свої доводи чи заперечення щодо таких обставин чи доказів, зумовлює необхідність добросовісного виконання боржником своїх процесуальних обов`язків щодо доказування наявності обставин для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи.

Суд враховує, що стандарт доказування "достатність доказів" було виключено із ГПК, водночас у справах про неплатоспроможність фізичної особи господарський суд враховує, окрім належності та допустимості, також достатність поданих боржником доказів для підтвердження та доведення обставин неплатоспроможності чи її загрози, як підстави для відкриття провадження у такій справі.

У цьому контексті суд вважає, що самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір та структуру заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням.

Зазначеного висновку суд дійшов з огляду на передбачене частиною п`ятою статті 13 Закону № 2704-IV (Закон України "Про організацію формування та обігу кредитних історій") право суб`єкта кредитної історії щодо звернення до Бюро з письмовою заявою у разі незгоди з інформацією, що складає його кредитну історію, за винятком інформації про кредитний бал.

Суд зазначає, що пунктом 14 частини третьої статті 116 КУзПБ визначено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Отже, подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

Таким чином, за відсутності усіх первинних документів, у суду відсутня можливість встановити наявність ознак неплатоспроможності заявника або загрози такої неплатоспроможності, що позбавляє можливості суду надати оцінку щодо права боржника звернутись до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство в порядку ч. 2 ст. 115 КУзПБ.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13, ст. 74 ГПК України).

Приписами статті 2 КУзПБ встановлено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ч. ч. 4, 6 ст. 174 ГПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою. Суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Частиною 3 ст. 38 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Схожа норма міститься у ч. 8 ст. 174 ГПК України, згідно з якою повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Зважаючи на викладене, оскільки заявником не усунуто недоліків, зазначених в ухвалі суду від 02.12.2025р., суд дійшов висновку, що відповідна заява вважається неподаною і підлягає поверненню особі, що звернулася із заявою.

Також враховуючи те, що вищезазначену заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи разом із додатками сформовано в системі "Електронний суд" паперовий варіант зазначеної заяви з додатками заявнику не повертаються.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, ст. ст. 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 м. Хмельницький про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність від 27.11.2025р. вважати неподаною та повернути заявникові.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 29.12.2025р. та може бути оскаржена у строки та порядку, встановлені ст. ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя О.Д. Вибодовський

Виготовлено 2 примірники:

1 - до справи (в паперовому екз.),

2 - заявнику ОСОБА_1 (до електронного кабінету).