РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.12.2025Справа № 910/6962/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Приватного підприємства "ТРАНС ПЕТРОЛЬ"

до Київської митниці

третя особа-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України,

третя особа-2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне підприємство "АЗС ОНЛАЙН"

про відшкодування шкоди в розмірі 8958562,50 грн

за участю представників:

від позивача: Валенко К.П.

від відповідача: Пінчук О.І.

від третьої особи 1: не з`явився

від третьої особи 2: Куропата О.В.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Приватне підприємство "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської митниці про відшкодування шкоди в розмірі 8958562,50 грн.

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що через протиправні дії та бездіяльність відповідача відбулись наднормативні простої транспортних засобів в зоні дії митного поста "Столичний" Київської митниці, наслідком яких стало затримання та використання відповідачем без належних на те правових підстав транспортних засобів для зберігання в них вилученого товару, що завдало збитки позивачу. Крім того, внаслідок зазначених дій відповідача, позивачем не отримана плата за послуги перевезення вантажу.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/6962/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 10.07.2025.

19.06.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву на позов, відповідно до якого останній просить суд продовжити строк для подання відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 клопотання Київської митниці про продовження процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву задоволено та продовжено відповідачу процесуальний строк для надання відзиву до 07.07.2025.

30.06.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій позивач клопоче про участь у судових засіданнях по справі № 910/6962/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.07.2025 заяву Приватного підприємства "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.

02.07.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли письмові пояснення, в яких заявлене клопотання про залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

04.07.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позов.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.07.2025 було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Державну казначейську службу України; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, відкладено підготовче засідання на 14.08.2025.

14.07.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

16.07.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

23.07.2025 до відділу діловодства суду від третьої особи надійшли пояснення на позовну заяву.

01.08.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі від 31.07.2025.

14.08.2025 у підготовчому засіданні суд постановив протокольну ухвалу про долучення до матеріалів справи пояснень третьої особи від 23.07.2025, відповіді на відзив від 14.07.2025, заперечення на відповідь на відзив від 16.07.2025 та пояснень позивача від 31.07.2025 з доданими до них документами; відкладення підготовчого засідання на 10.09.2025.

02.09.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення у справі.

09.09.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на додаткові пояснення у справі.

У підготовчому засіданні 10.09.2025 суд, керуючись ст. 80 ГПК України, постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання позивача про долучення документів, доданих до додаткових пояснень позивача від 02.09.2025 (яке заявлено у вказаних поясненнях). Суд не прийняв до розгляду додаткові пояснення позивача від 02.09.2025 та додані до них документи.

Також в підготовчому засіданні 10.09.2025 суд дійшов висновку про необхідність зобов`язати позивача надати: документи щодо правовідносин із Приватним підприємством "АЗС ОНЛАЙН" (претензію з додатками, розрахунки, платіжну інструкцію щодо отриманих коштів та пояснення щодо обставин розрахунку маршруту, заявленого в позові).

У підготовчому засіданні 10.09.2025 суд поставив на розгляд питання щодо залучення до участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватного підприємства "АЗС ОНЛАЙН".

Ухвалою від 10.09.2025 Господарський суд міста Києва суд постановив залучити до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Приватне підприємство "АЗС ОНЛАЙН", відкласти підготовче засідання у справі № 910/6962/25 на 02.10.2025.

16.09.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

24.09.2025 через систему "Електронний суд" від Приватного підприємства "АЗС ОНЛАЙН" надійшли письмові пояснення по справі, в яких третя особа-2 просить суд визнати пропуск ПП "АЗС ОНЛАЙН", встановленого судом строку на надання суду: письмових пояснень щодо позову/відзиву, продовжити такий строк та долучити пояснення третьої особи-2 до матеріалів справи.

25.09.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли письмові пояснення у справі.

26.09.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів від 26.09.2025.

30.09.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення.

02.10.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу.

У підготовчому засіданні 02.10.2025 постановив протокольну ухвалу про задоволення клопотання третьої особи-2 про залишення без розгляду клопотання про продовження строку для подання пояснень третьої особи, оскільки вказані пояснення подані у строк, встановлений судом та задоволення клопотання про долучення пояснень третьої особи-2, долучив вказані пояснення третьої особи-2 до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 02.10.2025, керуючись ст.80,119 ГПК України, суд постановив: визнати поважними причини пропуску строку для подання доказів, поновити строк для подання доказів до 02.10.2025, задовольнити клопотання позивача про долучення доказів, долучити до матеріалів справи докази, долучені позивачем до клопотання про долучення доказів від 26.09.2025, про що постановив протокольну ухвалу.

У підготовчому засіданні 02.10.2025 постановив протокольну ухвалу про задоволення клопотання відповідача про долучення до матеріалів справи заперечень від 30.09.2025 та долучення вказаних заперечень на клопотання від 26.09.2025, додаткових пояснень від 25.09.2025 та пояснень третьої особи ПП "АЗС ОНЛАЙН" від 23.09.2025 до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 02.10.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 06.11.2025.

05.11.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу.

У судовому засіданні 06.11.2025 суд постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 04.12.2025.

20.11.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких відповідач виклав письмово питання до представника позивача в ході оголошення представником позивача вступного слова.

02.12.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшли пояснення по справі, в яких позивачем надано письмову відповідь на питання, які виникли в ході оголошення представником позивача вступного слова.

04.12.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У судовому засіданні 04.12.2025 постановив протокольну ухвалу без оформлення окремого документа про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 18.12.2025.

Ухвалою від 10.12.2025 Господарський суд міста Києва задовольнив заяву Приватного підприємства "АЗС ОНЛАЙН" про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у судових засіданнях, зокрема 18.12.2025.

16.12.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшло клопотання про долучення доказів понесених витрат на правничу допомогу.

17.12.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

18.12.2025 через систему "Електронний суд" від третьої особи-2 надійшло клопотання про долучення доказів щодо судових витрат, в яких третя особа-2 просить суд долучити до матеріалів справи № 910/6962/25 копію доказів, які підтверджують розмір судових витрат Приватного підприємства "АЗС ОНЛАЙН", які воно понесло у зв`язку із розглядом вказаної справи та врахувати, що інші докази, які підтверджують розмір судових витрат ПП "АЗС ОНЛАЙН" надасть в строки, передбачені ч.8 ст.129 ГПК України.

Представник позивача 18.12.2025 надав пояснення по суті позовних вимог, позов просив задовольнити.

Представник відповідача 18.12.2025 проти позовних вимог заперечив, надав пояснення по суті заперечень.

Представник третьої особи-2 надав пояснення по справі.

Представник третьої особи-1 у судове засідання не прибув, про розгляд справи третя особа-1 була повідомлена належним чином.

У судовому засіданні 18.12.2025, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи-2, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні.

У порядку ст.240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 18.12.2025 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що за митним контролем товару, що перевозився транспортними засобами позивача, відділом кодування та класифікації товарів Київської митниці були винесені рішення: від 08.12.2020 № КТ-UА-2020, від 22.12.2020 № КТ-UА100000- 0246-2020, від 22.12.2020 № КТUА-2020, від 22.12.2020 № КТ-КТ-UА-2020, від 22.12.2020 № КТUА-2020, від 22.12.2020 №КТ-UА100000- 0250-2020, від 22.12.2020 № КТUА-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТUA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020, № КТUA- 2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТUA-2020, від 04.12.2020 № КТ-UA-2020, від 04.12.2020 № КТUA-2020 про зміну коду товару у митних деклараціях.

Зазначені рішення Київської митниці оскаржені ПП "АЗС ОНЛАЙН" до адміністративного суду.

Також Київською митницею складені адміністративні протоколи щодо директора ПП "АЗС ОНЛАЙН" про порушення митних правил, передбачених ч.1 статті 483 МК України: від 01.12.2020: №№ 1839/10000/20, 1840/10000/20, 1841/10000/20, 1843/10000/20 від 02.12.2020: №№ 1849/10000/20, 1850/10000/20, 1855/10000/20, 1856/10000/20, від 10.12.2020р: /10000/20, від 23.12.2020: №№ 1963/10000/20, 1964/10000/20, 1965/10000/20, 1966/10000/20, 1967/10000/20, 1968/10000/20.

Складення адміністративних протоколів на директора ПП "АЗС ОНЛАЙН" Тиць Ю.В. за порушення митних правил обумовило передбачувані законом заходи, зокрема, зупинення митного оформлення та вилучення товару.

Відповідачем дії по розвантаженню транспортних засобів не вчинялися та транспортні засоби не могли само розвантажитися, шляхом зливу товару з цистерн, та виїхати без вантажу/товару за межі території зони митного контролю, оскільки на митному посту "Столичний" Київської митниці відсутні резервуари для зберігання нафтопродуктів. Подальший проїзд транспортних засобів з товаром за маршрутом без товаро-транспортних документів враховуючи, що товар перебував під митним контролем і був вилучений митницею за адміністративними протоколами, був неможливий.

У подальшому, Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 29.06.2021 та рішенням від 28.12.2021 визнав протиправними та скасував рішення Київської митниці про визначення коду товару.

Також Солом`янський районний суд міста Києва постановами від 03.08.2021 у справах №760/11249/21, №760/11256/21, №760/11262/21, №760/11264/21, №760/11267/21, №760/11324/21, №760/11328/21, №760/11331/21, №760/11333/21, №760/11335/21, №760/11336/21, від 24.09.2021 у справах №760/11395/21, №760/11394/21, №760/11390/21, №760/11392/21, що залишені без змін постановами Київського апеляційного суду, закрив провадження щодо керівника ПП "АЗС ОНЛАЙН" за частиною першою статті 483 МК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

За набранням постановами Солом`янського районного суду міста Києва законної сили, підстава перевищення відповідачем строку проведення митних формальностей, визначена пунктом 4 частини 2 статті 255 МК України відпала, що зобов`язувало відповідача поновити і завершити митне оформлення товару. Однак, відповідач рішення Солом`янського районного суду міста Києва не виконав, мите оформлення товару не завершив.

У зв`язку із протиправною поведінкою відповідача, що полягала у невчинені дій по розвантаженню з транспортних засобів вилученого відповідачем товару, відбулись наднормативні простої транспортних засобів перевізника з товаром в зоні дії митного поста "Столичний" Київської митниці, що тривали весь час протягом якого відповідачем було зупинено митне оформлення.

Відповідач, протягом строку наднормативних простоїв транспортних засобів з товаром в зоні дії митниці, використовував транспортні засоби для зберігання в них вилученого товару, не узгоджуючи користування транспортних засобів з власником ПП "ТРАНС ПЕТРОЛЬ".

Неправомірні дії відповідача обумовили збитки ПП "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" у вигляді упущеної вигоди у сумі 8958562,50 грн, з яких: 402562,50 грн оплата послуг з перевезення вантажу та 8556000,00 грн оплата за користування транспортних засобів без руху/простої транспортних засобів під завантаженням в зоні дії митниці.

Розрахунок вартості послуг з перевезення товару позивач здійснює виходячи з умов за додаткової угоди № Ц-19 від 12.11.2020 до договору на перевезення вантажів №АЗС-2020/1 від 13.01.2020, таким чином: 2147 км (загальна довжина по маршруту)/2 =1073,5 км (відстань місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Житомирська обл., Україна) х 25,00 (ціна перевезення товару за км) х 15 (кількість транспортних засобів) = 402 562,50 грн.

Розрахунок платні за послуги з користування транспортними засобами без руху/простої транспортних засобів під завантаженням в зоні дії митниці позивач здійснює таким чином:

7130 (кількість днів наднормативних простоїв) х 1200,00 грн (ціна послуги з користування транспортних засобів без руху/простої транспортних засобів під завантаженням в зоні дії митниці) = 8 556 000,00 грн.

Позиція відповідача

Відповідач проти позову заперечує посилаючись відсутність правових підстав для відшкодування шкоди в розмірі 8958562,50 грн. На обґрунтування заперечень відповідач посилається на таке:

- право митного органу є беззаперечним в частині контролю за класифікацією товарів та прийняття рішень щодо зміни коду товару у відповідності до норм Митного кодексу України;

- конфіскація, як вид адміністративного стягнення за порушення митних правил, може бути застосована щодо транспортного засобу, який був безпосереднім предметом порушення митних правил, або був облаштований спеціально виготовленими сховищами (тайниками), що використовувалися для приховування товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, або використовувався для переміщення товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил через митний кордон України поза місцем розташування митного органу;

- визнання неправомірним і скасування рішення про визначення коду товару свідчить лише про скасування у судовому порядку відповідного результату митного контролю та в жодному разі не свідчить про неправомірність дій митниці, які передували його винесенню;

- наразі спірні рішення про визначення коду товару скасовані Київською митницею 27.03.2023 у зв`язку з набуттям чинності Закону України "Про Митний тариф України" від 19.10.2022 № 2697, яким встановлено новий Митний тариф України (УКТЗЕД-2022);

- враховуючи положення ст.255 Митного кодексу України є безпідставним обрахунок позивачем початку відліку строку простою транспортних засобів з моменту винесення рішення щодо коду товару, оскільки їх митне оформлення не могло бути завершено в силу зазначених норм законодавства;

- зберігання оливи антикорозійної, яка фактично знаходилася в транспортних засобах позивача, через її специфіку, не могло бути забезпечене наявними складськими можливостями митниці, у зв`язку із чим, товар був переданий на зберігання ТОВ "Автомобільні Інтелектуальні Технології" відповідно до договору відповідального зберігання від 07.09.2020 № 348;

- з огляду на накладення арешту на товари та транспортні засоби позивача ухвалами Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2021 та від 10.12.2021 товар перебував у віданні органів досудового розслідування, що унеможливлювало будь-які дії з такими товаром та транспортними засобами;

- позивач вже отримав компенсацію від ПП "АЗС ОНЛАЙН" у вигляді неустойки за наднормативно використані транспортні засоби позивача у сумі 7 944 000 грн;

- позивач не надав договорів, які б не були виконані саме через дії Київської митниці та не надав заявок на перевезення, а також інших бухгалтерських документів, що підтверджували б фактичний дохід, на час перебування транспортних засобів в зоні митного посту.

Позиція третіх осіб

Державна казначейська служба України (третя особа-1) у письмових поясненнях просила суд відмовити у задоволенні позову ПП "ТРАНС ПЕТРОЛЬ". Водночас у письмових поясненнях зазначила, що Казначейство не є учасником спірних правовідносин і не може надати ні фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, ні обґрунтовані заперечення проти вимог позову або відзиву.

Приватне підприємство "АЗС ОНЛАЙН" (третя особа-2) у письмових поясненнях просить суд задовольнити в повному обсязі позов ПП "ТРАНС ПЕТРОЛЬ". У своїх письмових пояснення, зокрема, третя особа-2 зазначає, що між ПП "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" та Київською митницею, за затриманням та використання транспортних засобів позивача для зберігання в них вилученого товару, виникли деліктні правовідносини, до яких третя особа не має будь-якого відношення і не є відповідальною за наслідки противоправних дій/бездіяльності Київської митниці. Третя особа-2 зазначає, що неприпустимою є зміна правової природу грошей, які ПП "АЗС ОНЛАЙН" сплатив на користь позивача, з штрафних санкцій за відповідним договором перевезення вантажів на суму відшкодування позивачу шкоди, яка була завдана протиправними діями відповідача. У той же час, третя особа-2 зазначає, що сума, яку сплатило ПП "АЗС ОНЛАЙН" на користь позивача є штрафними санкціями, підставою сплати яких є умови відповідного договору та факт їх порушення, а сума, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача є сумою збитків, які відповідач своїми протиправними діями завдав позивачу.

Третя особа-2 підтверджує, що за перевезення товару по обумовленому в договорі маршруту, кошти перевізнику не сплачувала, або іншим способом розрахунок з ним не здійснювала.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

13.01.2020 між Приватним підприємством "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" (перевізник) та Приватним підприємством "АЗС ОНЛАЙН" (експедитор) укладено договір на перевезення вантажів №АЗС-2020/1 (далі - договір), відповідно до умов якого експедитор доручає, а перевізник, діючи на підставі замовлень та вказівок експедитора, зобов`язується здійснити перевезення автотранспортними засобами (тягач з автоцистерною) вантажів (нафтопродуктів), (далі - послуги з перевезення вантажу (товару)), а експедитор зі свого боку зобов`язується розрахуватися з перевізником за надані послуги.

Пунктом 1.2. договору передбачено, що перевізник приступає до перевезення вантажу за отриманням письмового замовлення експедитора, оформленого у вигляді заявки.

Відповідно до п.1.4 договору передбачено, що всі організаційні питання щодо навантаження, розвантаження вантажу з/на автотранспортний засіб, перевірки кількості, якості вантажу, перевірки супровідних документів на вантаж, складених виробником / вантажовідправником, митних процедур, за перетином кордонів, у тому числі розмитнення вантажу та передання його вантажоодержувачу, здійснюються експедитором.

За змістом пункту 2.8 договору нормативний час простою транспортного засобу (тягача з автоцистерною) при проходженні митних процедур з експорту, імпорту (випуску товару / вантажу у вільний обіг) та подальшого проїзду транспортних засобів за маршрутом не повинен перевищувати однієї доби. Відлік простою транспортних засобів при здійсненні митних процедур щодо товару у режимі експорту починається з часу навантаження товару на транспортні засоби, а у режимі імпорту - з часу взяття товару під митний контроль за проходженням транспортних засобів через прикордонну митницю / пост у країні імпорту.

У пункті 2.9 договору сторони погодили, що документами, в яких фіксується час прибуття / вибуття транспортного засобу, є товаросупровідні документи на вантаж: ТТН, СМR з відмітками вантажовідправника, вантажоотримувача, акти простою, складені вантажовідправником, вантажоотримувачем, сторонами договору, митні декларації (МД) зі штампом митниці або завірені митним брокером, якщо МД подавались у електронному вигляді, документ з доставкою (ДКД), який складається митним постом за перевезенням партії товарів між митницями, інші документи, складені повноважними органами, установами.

Згідно із п.6.4 договору експедитор за понаднормові простої транспортного засобу під завантаженням, розвантаженням, перетину державних кордонів країни (імпорту, експорту, транзиту переміщення товарів / вантажу), якщо вони сталися не з вини перевізника, сплачує перевізнику штрафні санкції / штраф із розрахунку 150 грн за одну годину, але не більше ніж 1 200 грн за добу понаднормативного простою транспортних засобів під завантаженням, розвантаженням, перетину кордону, визначений пунктами 2.6, 2.7 договору.

Відповідно до пункту 6.5 договору експедитор за понаднормові простої транспортного засобу при здійсненні митних процедур у режимі експорту, імпорту (випуску з-під митного контролю), якщо ці простої сталися не з вини перевізника, сплачує перевізнику штрафні санкції / штраф із розрахунку 1 200 грн за одну добу понаднормативного простою одного транспортного засобу. Строк нормативного простою транспортних засобів при проходженні митних процедур щодо товару визначений у пункті 2.8 договору.

Пунктом 8.1 договору передбачено, що у випадку виникнення обставин непереборної сили (до яких відносяться стихійне лихо, бурі, циклони, повені, землетруси, війни, військові дії, страйки, блокади, масові безпорядки тощо) сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на час цих обставин.

Пунктом 9.5 договору з урахуванням додаткової угоди №4 від 31.12.2022 встановлено, що договір діє до 31 грудня 2023 року.

У додатковій угоді від 12.11.2020 №Ц-19 до договору сторони погодили: ціна послуги з перевезення вантажу за міжнародним маршрутом: місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Житомирська обл., Україна, становить 25,00 гривень без ПДВ; довжина маршруту за мапою, подача та перевезення дорівнює 2147 км; - кількість задіяних ТЗ для перевезення вантажу 15 одиниць; кількість ходок одна; найменування вантажу олива антикорозійна ЕСО-4.

На виконання заявок: № 20-11/12 від 12.11.2020 (26 тонн); №20-11/15 від 15.11.2020 (100 тонн); №20-11/16 від 16.11.2020 (100 тонн); №20-11/19 від 19.11.2020 (80 тонн); №20- 2 11/20 від 20.11.2020 (26 тонн); №20-11/22 від 22.11.2020 (50 тонн), вантаж "Олива антикорозійна ЕСО-4", перевезення за маршрутом: місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Житомирська обл., Україна, перевізник надав до місця навантаження відповідні транспортні засоби у кількості 15 одиниць:

1. Вантажний автомобіль DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричіп цистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY, державний номерний знак НОМЕР_2 .

2. Вантажний автомобіль RENAULT PREMIUM 450.19T, державний номерний знак НОМЕР_3 та напівпричіп-цистерна ALI RIZA USTA.A3-TY, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 .

3. Вантажний автомобіль RENAULT PREMIUM 450.19T, державний номерний знак НОМЕР_5 та напівпричіп-цистерна ALI RIZA USTA.A3-TY, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

4. Вантажний автомобіль RENAULT PREMIUM 450.18, державний номерний знак НОМЕР_7 та напівпричіп-цистерна ALI RIZA USTA.A3-TY, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 .

5. Вантажний автомобіль-DAF державний номерний знак НОМЕР_9 ,та напівпричіпцистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY, державний номерний знак НОМЕР_10 .

6. Вантажний автомобіль DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_11 , та напівпричіп -цистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY державний номерний знак НОМЕР_12 .

7. Вантажний автомобіль DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_13 , та напівпричіп -цистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY, державний номерний знак НОМЕР_14 .

8. Вантажний автомобіль DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_15 , та напівпричіп -цистерну ALI RIZA USTA, НОМЕР_16 -ТY державний реєстраційний номер НОМЕР_17 .

9. Вантажний автомобіль-DAF XF 105.460, державний номерний знак НОМЕР_18 , та напівпричіп -цистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY державний номерний знак НОМЕР_19 .

10. Вантажний автомобіль DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_20 , та напівпричіп -цистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY. державний номерний знак НОМЕР_21 .

11. Вантажний автомобіль-DAF XF 95.460, державний номерний знак НОМЕР_22 , та напівпричіп -цистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY, державний реєстраційний номер НОМЕР_23 .

12. Вантажний автомобіль-DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_24 , та напівпричіп -цистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY, державний реєстраційний номер НОМЕР_25 .

13. Вантажний автомобіль-DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_26 , та напівпричіп -цистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY, державний реєстраційний номер НОМЕР_27 .

14. Вантажний автомобіль-DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_28 , та напівпричіп цистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY, державний реєстраційний номер НОМЕР_29 .

15. Вантажний автомобіль-DAF XF 105.410, державний номерний знак НОМЕР_30 , напівпричіп цистерну ALI RIZA USTA, AЗ-ТY, державний реєстраційний номер НОМЕР_31 .

Компанія SIA "D&P" (вантажовідправник) оформила товарно-транспортні документи (CMR) на перевезення товару транспортними засобами, а саме: від 16.11.2020 №AN 87820, від 19.11.2020 №AN 88820, від 19.11.2020 №AN 88920, від 19.11.2020 №AN 89020, від 19.11.2020 №AN 89120, від 20.11.2020 №AN 89620; від 20.11.2020 №AN 89720, від 20.11.2020 №AN 90020, від 20.11.2020 №AN 90120, від 23.11.2020 №AN 90620, від 23.11.2020 №AN 90720, від 23.11.2020 №AN 90820, від 24.11.2020 №AN 91520, від 26.11.2020 №AN 92520, від 26.11.2020 №AN 92920.

Після в`їзду транспортних засобів в Україну через пункт пропуску "Виступовичі - Нова Рудня" митниця взяла товар під митний контроль.

У період з 23 листопада 2020 року до 30 листопада 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Синтез Груп Україна", яке діяло на підставі укладеного з ПП "АЗС ОНЛАЙН" договору про надання послуг митного брокера від 16.09.2020 №16/09, подало основні митні декларації на товар, а саме: №UA100060/2020/398246 від 24.11.2020, №UA100060/2020/398245 від 23.11.2020, №UA100060/2020/398248 від 23.11.2020, №UA100060/2020/398247 від 23.11.2020, №UA100060/2020/398244 від 26.11.2020, №UA100060/2020/398220 від 26.11.2020, №UA100060/2020/397517 від 16.11.2020, №UA100060/2020/397831 від 19.11.2020, №UA100060/2020/397832 від 19.11.2020, №UA100060/2020/397834 від 19.11.2020, №UA100060/2020/397833 від 19.11.2020, №UA100060/2020/397840 від 20.11.2020, №UA100060/2020/397839 від 20.11.2020, №UA100060/2020/397809 від 20.11.2020, №UA100060/2020/397813 від 20.11.2020, для митного контролю та митного оформлення в режимі імпорту з визначенням коду УКТ ЗЕД товару: .

Водночас митне оформлення товару на етапі його класифікації (визначення коду УКТ ЗЕД) було зупинене. Транспортні засоби разом з товаром розміщені в зоні митного поста "Столичний" митниці за адресою: місто Київ, вулиця Новопирогівська, будинок 58.

Відділом кодування та класифікації товарів митниці винесені рішення про визначення коду товару, а саме: від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020,від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020,від 04.12.2020 №КТ-UA-2020, від 04.12.2020 №КТ-UA-2020; від 08.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020, за якими заявлений у митних деклараціях код "" змінено на "", а назву товару з "олива антикорозійна" низької в`язкості ЕСО-4, ТУ 19.2-001:2020" змінено на "сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції "газойль" з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину".

За відмінністю коду УКТЗЕД товару заявленого в митних деклараціях і визначеного відділом кодування та класифікації товарів, Київською митницею Держмитслужби на директора ПП "АЗС ОНЛАЙН", ОСОБА_1 , було складено адміністративні протоколи про порушення митних правил, передбачених ч.1 статті 483 МК України: від 01.12.2020: №№ 1839/10000/20, 1840/10000/20, 1841/10000/20, 1843/10000/20 від 02.12.2020: №№ 1849/10000/20, 1850/10000/20, 1855/10000/20, 1856/10000/20, від 10.12.2020р: /10000/20, від 23.12.2020: №№ 1963/10000/20, 1964/10000/20, 1965/10000/20, 1966/10000/20, 1967/10000/20, 1968/10000/20 (надалі адміністративні протоколи).

ПП "АЗС ОНЛАЙН" з рішеннями Київської митниці не погодилось і оскаржило їх у судовому порядку.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 29.06.2021, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №240/2545/21, та рішенням від 28.12.2021, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2022 у справі № 240/2676/21 у відповідній частині, визнав протиправними та скасував рішення Київської митниці про визначення коду товару, а саме: від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020,від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020,від 04.12.2020 №КТ-UA-2020, від 04.12.2020 №КТ-UA-2020; від 08.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020; від 22.12.2020 №КТ-UА-2020.

Солом`янський районний суд міста Києва постановами від 03.08.2021 у справах №760/11249/21, №760/11256/21, №760/11262/21, №760/11264/21, №760/11267/21, №760/11324/21, №760/11328/21, №760/11331/21, №760/11333/21, №760/11335/21, №760/11336/21, від 24.09.2021 у справах №760/11395/21, №760/11394/21, №760/11390/21, №760/11392/21, що залишені без змін постановами Київського апеляційного суду, закрив провадження щодо керівника ПП "АЗС ОНЛАЙН" за частиною першою статті 483 МК України у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Поряд з цим, слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ухвалою від 13.01.2021 у справі №757/628/21-к наклав арешт на транспортні засоби і товар у межах кримінального провадження №0002465.

Слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ухвалою від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к скасував арешт, раніше накладений ухвалою від 13.01.2021 у справі №757/628/21-к.

Надалі, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к повторно накладено арешт із забороною розпоряджатися, користуватися або іншим чином змінювати майно - транспорті засоби та товар.

Слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ухвалою від 22.06.2022 у справі №757/14700/22-к скасував арешт, накладений ухвалою від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к на транспортні засоби і товар.

24.02.2022 ПП "АЗС ОНЛАЙН" та Приватне підприємство "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" склали відповідні акти №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9, №10, №11, №12, №13, №14, №15 щодо простою за загальний період з 20 листопада 2020 року по 24 лютого 2022 року.

Згідно з актом про примусове відчуження або вилучення майна від 30.03.2023, накладною (вимогою) від 30.03.2022 №КИЇІМ21, актами приймання-передачі транспортних засобів від 07.03.2022, від 10.03.2022, від 11.03.2022, від 12.03.2022, від 13.03.2022, від 06.03.2022, від 07.03.2022, від 07.03.2022, на підставі наказу командувача Сил логістики Збройних Сил України (з адміністративно-господарської діяльності) "Про примусове відчуження майна" від 29.03.2022 №71 для забезпечення потреб держави в умовах правового режиму воєнного стану примусово відчужено транспортні засоби - вантажні автомобілі (тягачі з напівпричепами-цистернами) у кількості 15 одиниць разом вантажем, який знаходився у них (сумішевий продукт із важкої нафтової фракції - "газоль", з додаванням триацетину, вміст нафтопродуктів більше 70%, які зберігалися та обліковувалися Київською митницею.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за протиправними діями та бездіяльністю митниці: зупинки та не завершення митного оформлення товару, невчинення дій по розвантаженню вилученого товару з транспортного засобу, відбулись наднормативні простої транспортних засобів в зоні дії митного поста "Столичний" Київської митниці, наслідком яких стало затримання та використання відповідачем, без належних правових підстав (неузгодження з позивачем) транспортних засобів для збереження в них вилученого товару, що обумовило збитки останнього (упущену вигоду).

Оскільки послуги перевізника є платними, у т.ч. платня справляться за послугу із користування транспортного засобу без руху у період наднормативних простоїв (штрафні санкції) в зоні дії митниці, у зв`язку із протиправними діями та поведінкою відповідача, позивач не отримав очікуваного доходу, який позивач мав би отримати відповідно договору перевезення укладеного з ПП "АЗС ОНЛАЙН", якби його права не були порушені відповідачем, а саме: платні за надані послуги перевезення товару по маршруту та з користування транспортними засобами без руху під завантаженням в зоні дії митниці.

Як стверджує позивач та підтверджено ПП "АЗС ОНЛАЙН" у письмових поясненнях по суті спору, ПП "АЗС ОНЛАЙН" не сплачувало позивачу вартості послуг за перевезення по маршруту місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Житомирська обл., Україна.

За розрахунком позивача вартість послуг з перевезення товару за додатковою угодою № Ц-19 від 12.11.2020 становить 402562,50 грн: 2147 км (загальна довжина по маршруту)/2 =1073,5 км (відстань місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Житомирська обл., Україна) х 25,00 (ціна перевезення товару за км) х 15 (кількість транспортних засобів) = 402 562,50 грн.

За обґрунтуваннями позивача доходом перевізника, за звичайних обставин, є платня за надані послуги з перевезення вантажів у сумі 402562,50 грн.

Також відповідачем для зберігання товару, вилученого на підставі адміністративних протоколів складених на директора ПП "АЗС ОНЛАЙН" Тиць Ю.В., були використані транспортні засоби позивача, що перевозили товар.

Протягом строку простою транспортних засобів з товаром в зоні дії митниці відповідач, а не замовник/експедитор, користувався транспортними засобами. Користування транспортними засобами без руху в зоні дії митниці є платним, а вартість таких послуг за користування транспортними засобами без руху згідно із п.6.5. договору перевезення становить 1200,00 грн за добу.

Розрахунок платні за послуги з користування транспортними засобами без руху/простої транспортних засобів під завантаженням в зоні дії митниці позивач здійснює наступним чином:

7130 (кількість днів наднормативних простоїв) х 1200,00 грн (ціна послуги з користування транспортних засобів без руху/простої транспортних засобів під завантаженням в зоні дії митниці) = 8 556 000,00 грн.

Не отримана позивачем оплата за послуги за користування транспортних засобів без руху/простої транспортних засобів під завантаженням в зоні дії митниці становить 8556000,00 грн.

Отже, загальний дохід позивача, який б він мав отримати за звичайних обставин, якби його права не були порушені відповідачем, становить 8958562,50 грн (402562,50 грн оплата послуг з перевезення вантажу + 8556000,00 грн оплата за користування транспортних засобів без руху/простої транспортних засобів під завантаженням в зоні дії митниці).

Спір у справі виник щодо збитків (упущеної вигоди) у сумі 8958562,50 грн (загальна сума не отриманого позивачем доходу), завданих позивачу протиправною поведінкою/діями відповідача. Позовні вимоги про стягнення збитків заявлені на підставі статті 1173 ЦК України.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Статтями 15, 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до положень статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. В силу положень частини другої названої статті збитками є:

втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

- доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, адже частиною першою цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Оскільки відшкодування збитків є однією з форм цивільно-правової відповідальності, то обов`язковими умовами покладення відповідальності на винну сторону є наявність збитків, наявність порушення з боку цієї особи, причинного зв`язку між діями особи та збитками, які складають об`єктивну сторону правопорушення, та вини особи, внаслідок дій якої спричинено збитки.

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ особи, що обмежує її інтереси як учасника певних відносин і проявляється у витратах, зроблених особою, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних особою доходів, які б вона одержала при умові правомірної поведінки особи.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і збитками. Збитки є наслідком, а допущення порушення - причиною. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Згідно із ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1173 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статті 1173, 1174 Цивільного кодексу України є спеціальними й передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Наведеними нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17 зазначено, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відрізняються від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 Цивільного кодексу України (правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.04.2020 у справі № 925/1196/18, від 01.03.2023 у справі №925/556/21).

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В силу приписів частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлені судом фактичні обставини викладаються в судовому рішенні з посиланням на докази, на підставі яких їх встановлено.

Звертаючись з позовом у даній справі, Приватне підприємство "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" зазначило, що внаслідок неправомірних дій Київської митниці, зокрема, щодо зупинки та не завершення митного оформлення товару, невчинення дій по розвантаженню вилученого товару з транспортного засобу, позивачу було завдано шкоду на суму 8958562,50 грн, що становить розмір не отриманого позивачем доходу оплати за послуг з перевезення вантажу у сумі 402562,50 грн та оплати за користування транспортних засобів без руху/простої транспортних засобів під завантаженням в зоні дії митниці у сумі 8556000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 4 Митного кодексу України (ту та надалі - у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.

Згідно з частиною 1 статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до статті 257 Митного кодексу України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється митними органами на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів, окрім іншого, відомості про ці товари, а саме: а) найменування; б) звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; в) торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); г) код товару згідно з УКТ ЗЕД; ґ) найменування країни походження товарів (за наявності); д) опис упаковки (кількість, вид); е) кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; є) фактурна вартість товарів; ж) митна вартість товарів та метод її визначення; з) відомості про уповноважені банки декларанта; и) статистична вартість товарів.

Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (частина 2 статті 69 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 7 статті 69 Митного кодексу України рішення митних органів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням митного органу щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Як встановлено судом вище, на виконання умов договору на перевезення вантажів №АЗС-2020/1 ПП "АЗС ОНЛАЙН" (експедитор) звернувся до ПП "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" (перевізника) із заявками від 12.11.2020 № 20-11/12, від 15.11.2020 № 20-11/15, від 16.11.2020 № 20-11/16, від 19.11.2020 №20-11/19, від 20.11.2020 №20-11/20, від 22.11.2020 №20-11/22 на перевезення вантажу - ЕСО-4 (Товар) за маршрутом: місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Україна. Загальна кількість задіяних транспортних засобів (сідловий тягач з напівпричепом цистерною) для перевезення вантажу - 15 одиниць. Подача транспортних засобів: 16, 19, 20, 23, 24 та 26 листопада 2020 року. Адреса місця навантаження: st. Maskavas 461, Riga, Latvija.

На виконання заявок позивачем до місця навантаження в обумовлені строки та порядку були надані відповідні транспортні засоби у кількості 15 одиниць (транспортні засоби).

Після в`їзду транспортних засобів в Україну через пункт пропуску "Виступовичі - Нова Рудня" митниця взяла товар під митний контроль.

У період з 23.11.2020 по 30.11.2020 Товариством з обмеженою відповідальністю "Синтез Груп Україна", яке діяло на підставі укладеного з Приватним підприємством "АЗС ОНЛАЙН" договору про надання послуг митного брокера від 16.09.2020 № 16/09, були подані основні митні декларації на Товар, а саме: №№ UA100060/2020/398246 від 24.11.2020, UA100060/2020/398245 від 23.11.2020, UA100060/2020/398248 від 23.11.2020, UA100060/2020/398247 від 23.11.2020, UA100060/2020/398244 від 26.11.2020, UA100060/2020/398220 від 26.11.2020, UA100060/2020/397517 від 16.11.2020, UA100060/2020/397831 від 19.11.2020, UA100060/2020/397832 від 19.11.2020, UA100060/2020/397834 від 19.11.2020, UA100060/2020/397833 від 19.11.2020, UA100060/2020/397840 від 20.11.2020, UA100060/2020/397839 від 20.11.2020, UA100060/2020/397809 від 20.11.2020, UA100060/2020/397813 від 20.11.2020, для митного контролю та митного оформлення у режимі імпорту з визначенням коду УКТЗЕД товару: .

Водночас митне оформлення товару на етапі його класифікації (визначення коду УКТЗЕД) було зупинене, Транспортні засоби з придбаним Приватним підприємством "АЗС ОНЛАЙН" товаром розміщені в зоні митного поста "Столичний" митниці за адресою: м. Київ, вул. Новопирогівська, буд. 58.

З метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації Товару, згідно з УКТ ЗЕД, взято проби (зразки) для проведення досліджень (аналізу, експертизи), які в подальшому разом з супровідними листами були направлені до Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби.

Відділом кодування та класифікації товарів митниці були винесені рішення про визначення коду товару, а саме: від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020,від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020,від 04.12.2020 № КТ-UA-2020, від 04.12.2020 № КТ-UA-2020; від 08.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020, за якими заявлений у митних деклараціях код "" було змінено на "", а назву Товару з "олива антикорозійна, низької в`язкості ЕСО-4, ТУ 19.2-001:2020" було змінено на "сумішевий продукт, який складається із важкої нафтової фракції "газойль" з додаванням масляної фракції переробки нафти та триацетину".

Житомирським окружним адміністративним судом рішенням від 29.06.2021 у справі №240/2545/21, залишеним без змін Сьомим апеляційним адміністративним судом постановою від 10.11.2021, та рішенням від 28.12.2021 у справі № 240/2676/21, залишеним без змін Сьомим апеляційним адміністративним судом постановою від 13.04.2022 у відповідній частині, визнано протиправними та скасовано рішення Київської митниці про визначення коду товару, а саме: від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 №КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020,від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020, від 02.12.2020 № КТ-UA-2020,від 04.12.2020 № КТ-UA-2020, від 04.12.2020 № КТ-UA-2020; від 08.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; від 22.12.2020 № КТ-UА-2020; зобов`язано Київську митницю Держмитслужби утриматися від визначення для товару олива антикорозійна (низької в`язкості) ЕСО-4, ТУ 19.2-001:2020 коду згідно УКТ ЗЕТ, відмінного від задекларованого Приватним підприємством "АЗС ОНЛАЙН" - 2710 19 91 00.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначені судові рішення судів адміністративної юрисдикції підтверджують неправомірність дій Київської митниці щодо складання рішень про визначення коду товару.

Також щодо директора ПП "АЗС ОНЛАЙН" Київською митницею були складені протоколи про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Солом`янський районний суд міста Києва постановами від 03.08.2021 у справах №760/11249/21, №760/11256/21, №760/11262/21, №760/11264/21, №760/11267/21, №760/11324/21, №760/11328/21, №760/11331/21, №760/11333/21, №760/11335/21, №760/11336/21, а також від 24.09.2021 у справах №760/11395/21, №760/11394/21, №760/11390/21, №760/11392/21, які залишені без змін постановами Київського апеляційного суду, провадження відносно керівника позивача за частиною 1 статті 483 МК України закрито у зв`язку з відсутністю в діях останнього складу адміністративного правопорушення.

Зазначеними постановами Солом`янського районного суду міста Києва зобов`язано повернути, вилучені згідно протоколів про порушення митних правил керівнику ПП "АЗС ОНЛАЙН" Тиць Юрію Вікторовичу, або його законному представнику сумішевий продукт.

Однак, Київська митниця не виконала рішення Солом`янського районного суду міста Києва.

При цьому постановами Солом`янського районного суду міста Києва встановлено, що всупереч вимог статті 486 Митного кодексу України, провадження у справі про порушення митних правил здійснено Київською митницею не повно, без об`єктивного з`ясування усіх обставин справи. Причини та умови вчинення порушення судом не встановлені, а також не встановлено ознак як об`єктивного, так і суб`єктивного складу адміністративного правопорушення, а також вчинення директором ПП "АЗС ОНЛАЙН" дій, спрямованих на переміщення товару через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто порушення митних правил, передбачених статтею 483 МК України.

Отже, Солом`янським районним судом міста Києва встановлено причинний зв`язок між протиправною поведінкою Київської митниці, що підтверджується відсутністю доказів порушення правил, а відтак і законних підстав для складання протоколів про порушення митних правил.

Відповідно до частин 1-3 статті 318 Митного кодексу України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України. Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України. Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Частиною 1 статті 248 Митного кодексу України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Згідно з ч.1 ст.255 Митного кодексу України митне оформлення завершується в найкоротший можливий строк, але не більше ніж чотири робочих години з моменту пред`явлення митному органу товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що підлягають митному оформленню (якщо згідно з цим Кодексом товари, транспортні засоби комерційного призначення підлягають пред`явленню), подання митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та всіх необхідних документів і відомостей, передбачених статтями 257 і 335 цього Кодексу.

Згідно із .2 ст.255 Митного кодексу України строк, зазначений у частині першій цієї статті, може бути перевищений на час виконання відповідних формальностей виключно у разі: 1) виконання митних формальностей поза місцем розташування митного органу відповідно до статті 247 цього Кодексу; 2) підтвердженого письмово бажання декларанта або уповноваженої ним особи подати відповідно до цього Кодексу додаткові документи чи відомості про зовнішньоекономічну операцію або характеристики товару; 3) проведення досліджень (аналізу, експертизи) проб і зразків товарів, якщо товари не випускаються відповідно до заявленого митного режиму за тимчасовою митною декларацією згідно з цим Кодексом; 4) виявлення порушень митних правил, якщо товари не випускаються відповідно до частини шостої цієї статті; 5) зупинення митного оформлення відповідно до Закону України "Про державний ринковий нагляд і контроль нехарчової продукції"; 6) подання додаткових документів відповідно до частини третьої статті 53 цього Кодексу в межах передбаченого нею строку, перебіг якого припиняється з моменту отримання митницею (митним постом) таких документів чи письмової відмови декларанта або уповноваженої ним особи у їх наданні; 7) призупинення митного оформлення відповідно до статей 399 і 400 цього Кодексу.

Митне оформлення вважається завершеним після виконання всіх митних формальностей, визначених цим Кодексом відповідно до заявленого митного режиму, що засвідчується митним органом шляхом проставлення відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії. При виявленні порушення митних правил митний орган здійснює випуск товарів до завершення розгляду справи про таке порушення за умови, що: 1) такі товари не підлягають конфіскації і не будуть потрібні надалі у процесі провадження у справі як докази; 2) декларант сплачує всі митні платежі або забезпечує їх сплату відповідно до розділу X цього Кодексу (ч.ч. 5, 6 ст. 255 Митного кодексу України).

Виходячи з наведених норм митного законодавства, суд дійшов висновку, що зупинення митного оформлення товару було обумовлене складанням митним органом адміністративних протоколів про порушення митних правил та їх подальшим судовим розглядом. Разом з тим, після набрання законної сили судовими рішеннями за результатами розгляду зазначених адміністративних протоколів відпала підстава для подальшого перевищення строків проведення митних формальностей, передбачена частиною другою статті 255 Митного кодексу України. За таких обставин суд вважає, що з дати набрання законної сили відповідними судовими рішеннями у відповідача виник обов`язок поновити та завершити митне оформлення товару.

Згідно із ст.483 Митного кодексу України переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням митному органу як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.511 Митного кодексу України товари - безпосередні предмети порушення митних правил та відповідні документи, необхідні як докази у справі про порушення митних правил, можуть тимчасово вилучатися. Документи, які перебувають в електронному вигляді, вилучаються разом з відповідними носіями.

Частина друга статті 511 Митного кодексу України визначає перелік підстав тимчасового вилучення товарів, транспортних засобів, а саме: у разі виявлення порушень митних правил, передбачених частиною шостою статті 470, статтями 471-473, 476, частиною шостою статті 481, статтями 482-484 цього Кодексу, тимчасове вилучення товарів, у тому числі транспортних засобів особистого користування, транспортних засобів комерційного призначення, які підлягають конфіскації відповідно до цих статей, а також відповідних документів є обов`язковим.

Постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2012 №17 затверджено Порядок зберігання вилучених під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення речей і документів (далі - Порядок № 17).

Порядок №17 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначає загальні правила зберігання, у тому числі обліку речей і документів, вилучених посадовими особами органів, визначених у статтях 234-1, 234-2, 244-4, 262 і 264 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - уповноважені органи), під час здійснення провадження у справах про адміністративні правопорушення, а саме: речі і документи приєднуються до справи, крім тих, що за своїми властивостями (габаритами, кількістю, вагою, об`ємом) не можуть бути приєднані до справи (пункт 3); речі і документи, які за обсягом чи габаритами не можуть бути розміщені для зберігання в обладнаному приміщенні, можуть передаватися для зберігання на підставі відповідної угоди торговельному підприємству, включеному до єдиного реєстру торговельних підприємств, яке має у володінні чи користуванні відповідні приміщення (пункт 10).

Наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 №627 "Про затвердження Порядку роботи складу митного органу", затверджено порядок роботи складу митного органу (далі - Порядок № 627).

Відповідно до п.4.2. Порядку № 627 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), на складах митниці можуть зберігатися товари, транспортні засоби комерційного призначення, тимчасово вилучені відповідно до статті 511 Кодексу. На склад митниці товари, транспортні засоби комерційного призначення передаються посадовою особою митниці, яка здійснила їх тимчасове вилучення, разом з описом предметів, оформленим за формою, наведеною в додатку 6 до цього Порядку, та копіями процесуальних документів, на підставі яких проводилося і якими оформлювалося їх вилучення (п.4.2.7.).

У п.4.3. Порядку № 627 передбачено, що товари, які через свої властивості не можуть зберігатися на складі митниці, можуть передаватися підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів, на підставі укладених з таким підприємством договорів зберігання. Для цілей цього Порядку таке зберігання вважається зберіганням на складі митниці. Службова записка з висновком щодо неможливості зберігання товарів на складі митниці надається керівником господарської служби за результатами їх огляду завідувачем складу та/або вивчення наявних товаросупровідних та інших документів у письмовій формі на ім`я Уповноваженої особи. За результатами розгляду цієї службової записки та пропозицій щодо місця розміщення таких товарів Уповноважена особа приймає рішення щодо місця зберігання товарів.

Зберігання митницею вилученого майна, речей, тощо, відбувається на компенсаційній основі. Так, відповідно до п.9.1 Порядку № 627, товари, що зберігаються на складах митних органів під митним контролем, можуть бути видані їх власникам або уповноваженим ними особам, а також особам, до яких протягом строку зберігання перейшло право власності на ці товари або право володіння ними, лише після митного оформлення зазначених товарів, відшкодування витрат митних органів на їх зберігання та сплати відповідних митних платежів.

Суд вважає слушними аргументи позивача, що відповідач дії по вилученню товару з розвантаженням транспортних засобів не вчиняв, не звертався з поясненнями чи пропозицією до ПП "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" як власника транспортних засобів, щодо укладення договору тимчасового зберігання вилученого товару в цистернах автотранспортних засобах, до моменту його передання підприємствам, на складах яких створено необхідні умови для належного зберігання таких товарів. Наведене підтверджу протиправний характер дій відповідача.

Відповідач заперечуючи позовні вимоги, посилається на те, що арешт на накладення арешту на товар ПП "АЗС ОНЛАЙН" та транспортні засоби позивача пов`язаний з процедурами їх митного контролю і митного оформлення та внаслідок арешту на заявлені до митного оформлення товари та транспортні засоби їх митне оформлення не могло бути завершено.

Як зазначено судом вище, слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ухвалою від 13.01.2021 у справі №757/628/21-к наклав арешт на транспортні засоби і товар у межах кримінального провадження №0002465.

Слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ухвалою від 03.12.2021 у справі №757/63595/21-к скасував арешт, раніше накладений ухвалою від 13.01.2021 у справі №757/628/21-к.

Надалі, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к повторно накладено арешт із забороною розпоряджатися, користуватися або іншим чином змінювати майно - транспорті засоби та товар.

Слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва ухвалою від 22.06.2022 у справі №757/14700/22-к скасував арешт, накладений ухвалою від 10.12.2021 у справі №757/65661/21-к на транспортні засоби і товар.

Зі змісту вищезазначених ухвал слідчого судді встановлено, що кримінальне провадження №0002465 відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, об`єктом правопорушення якої є сфера службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної із наданням публічних послуг.

Положеннями ч.4 ст.255 Митного кодексу України встановлено, що не допускається перевищення строку, зазначеного у частині першій цієї статті, у зв`язку з проведенням правоохоронними органами та підрозділами внутрішньої безпеки митних органів спеціальних операцій, перевірок та інших заходів, які не є операціями, що здійснюються в рамках виконання процедур митного контролю.

Таким чином, неодноразове накладення та зняття слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва арешту на транспортні засоби та товар в рамках кримінального провадження №0002465, не було пов`язане з розглядом справи з приводу порушення митних правил посадовими особами ПП "АЗС ОНЛАЙН", а тому не було перешкодою для завершення відповідачем процедури митного оформлення товару та не звільняло Київську митницю від обов`язку здійснити всі передбачені митним законодавством формальності, необхідні для випуску товарів.

Інших обставин, передбачених ч.2 ст.255 Митного кодексу України, для перевищення строку митного оформлення, не установлено.

Суд враховує, що неправомірність дій Київської митниці, які полягали у прийнятті протиправних рішень щодо зміни коду товару та його найменування, а також невиконання судових рішень щодо директора ПП "АЗС ОНЛАЙН" про порушення митних правил були предметом дослідження у справі №910/11334/23. Так, скасовуючи постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2024 з направленням справи №910/11334/23 на новий розгляд у відповідній частині, Верховний Суд у постанові від 10.09.2024 зауважив, що висновки про наявність необхідних умов для притягнення Київської митниці до відповідальності у вигляді стягнення шкоди (збитків) не оскаржуються та не є предметом касаційного провадження. Верховний Суд у постанові від 18.03.2025 за наслідками касаційного перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.12.2024, відмовив у задоволенні позову Приватного підприємства "АЗС ОНЛАЙН" про стягнення збитків з огляду на те, що неустойка не підлягала сплаті ПП "АЗС ОНЛАЙН" та відбулася без достатніх правових підстав та складу цивільного правопорушення, а саме вини останнього, внаслідок чого сплачена сума неустойки не може бути кваліфікований як збитки.

Як зазначалося судом вище, однією з умов притягнення до відповідальності за статтями 1173, 1174 ЦК України є наявність шкоди.

У цій справі позивач заявив вимоги про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у загальній сумі 8958562,50 грн, що за доводами позивача становлять загальний дохід позивача, який б він мав отримати за звичайних обставин, якби його права не були порушені відповідачем, а саме:

402562,50 грн оплата послуг з перевезення вантажу;

8556000,00 грн оплата за користування транспортних засобів без руху/простої транспортних засобів під завантаженням в зоні дії митниці.

Звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Крім того, позивач (кредитор) має довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача (боржника) стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток (подібні за змістом висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі № 910/12204/17, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача (аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №127/16524/16-ц (провадження № 61-22106св18)).

Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є достатньою підставою для його стягнення, оскільки у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані за звичайних обставин (мають реальний, передбачуваний та очікуваний характер).

Окрім того, позивач (кредитор) повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню (подібні висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі № 908/2486/18, від 15.10.2020 у справі № 922/3669/19, від 16.06.2021 у справі № 910/14341/18).

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 30.09.2021 у справі №922/3928/20 визначив критерії для розрахунку розміру збитків у вигляді упущеної вигоди та стандарти його доказування.

Так, Верховний Суд у зазначеній постанові зазначив, що відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток (п.72).

Тож у з`ясуванні критеріїв, яким слід керуватися при визначені (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, суд зважає на сутність правової природи категорії упущена вигода, принципи на яких ґрунтується виконання зобов`язання з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, а також функції, які повинно виконувати відшкодування збитків (п.73).

Отже відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди пов`язує можливість отримання доходу (майнових вигод) особою, право якої порушено, саме із звичайними обставинами, тобто звичайними умовами цивільного/господарського обороту (п.77).

Тому при визначенні (обчисленні) розміру упущеної вигоди першочергове значення має врахування критерію звичайних обставин (умов цивільного/господарського обороту) за яких кредитор мав достатні очікування на отримання відповідного доходу в разі належного виконання боржником своїх обов`язків (п.78).

Звичайними обставинами (умовами цивільного/господарського обороту) фактично є типові (нормальні) обставини (умови) комерційного обігу (функціонування ринку), а не теоретично, потенційно можливі, особливо сприятливі ситуації, що мали місце під час неналежного виконання боржником своїх обов`язків (п.80).

Іншим критерієм, який необхідно враховувати при визначенні (розрахунку) розміру упущеної вигоди, є критерій розумності витрат. Сутнісний зміст цього критерію та необхідність урахування при розрахунку упущеної вигоди обумовлений принципами зобов`язального права та загальними засадами цивільного законодавства - керівними ідеями, з яких мають виходити усі без виключення учасники цивільних відносин (п.81).

Згідно із частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (п.82).

Пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків віднесено завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Грошовий вираз майнової шкоди є збитками (п.83).

Частиною третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості (п.85).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.86).

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 цієї статті, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії (п.87).

Загальні засади (принципи) цивільного права втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації так, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу (п.88).

За наведеного розумним витратами із урахуванням таких принципів цивільного права як справедливість, розумність, є витрати кредитора на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права (п.91).

До відповідних витрат відносяться, зокрема, але не виключно, виробничі витрати, інформаційні витрати, транспортні витрати, амортизаційні витрати тощо. Такі витрати пов`язуються з виплатою заробітної плати, сплатою податків і обов`язкових платежів, комунальних платежів, витрат на оренду, інших матеріальних і прирівняних до них витрат тощо (п.92).

Тому розмір упущеної вигоди кредитора має визначатися виходячи з розміру доходу, який він міг одержати, за виключенням його витрат на отримання доходів, які він поніс би, якби не відбулося порушення права. Без урахування наведених витрат сам по собі чистий прибуток не може бути покладений в основу розрахунку збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки: по-перше, такий підхід суперечить наведеним засадам цивільного законодавства, зокрема принципам справедливості, розумності; по-друге: зумовить заявлення кредитором вимог до боржника про відшкодування збитків, що виходять за межі тих, які необхідні, а отже, матиме наслідком надкомпенсацію майнових втрат кредитора (позивача), його необґрунтоване збагачення та стягнення з боржника (відповідача) зайвих сум (п.93).

До того ж покладення лише чистого прибутку в основу розрахунку упущеної вигоди своїм наслідком зумовить недотримання іншого критерію визначення (обрахунку) розміру збитків у вигляді упущеної вигоди - критерію коменсаційності відшкодування збитків (п.94).

Компенсаційна функція, яка виходить з неприпустимості збагачення потерпілої сторони зобов`язання (кредитора) та визначає своїм завданням компенсацію кредитору дійсних негативних наслідків порушення його прав. Іншими словами відновлення майнового стану кредитора за рахунок боржника має здійснюватися із розрахунку еквівалентності, співмірності між собою відшкодування та збитків (п.100).

Отже, Верховний Суд у постанові від 30.09.2021 у справі №922/3928/20 дійшов висновку, що при визначенні розміру збитківу вигляді упущеної вигоди слід керуватися такими критеріями її розрахунку (обчислення) як: 1) звичайні обставини (умови цивільного/господарського обороту); 2) розумні витрати; 3) компенсаційність відшкодування збитків (п.101).

Поряд з цим, Верховний Суд у п.103-104 постанови від 30.09.2021 у справі №922/3928/20 зауважив, що у випадку коли заподіяні позивачу (кредитору) збитки у вигляді упущеної вигоди важко з`ясувати в кількісному вираженні та складно встановити їх розмір з достатнім ступенем визначеності, тоді як протиправна поведінка заподіювача збитків та причинний зв`язок між збитками та протиправною поведінкою є доведеними позивачем (кредитором) та підтверджуються матеріалами справи, відмова у стягненні упущеної вигоди з огляду не доведення позивачем чіткого розміру заподіяних йому збитків не узгоджується із наведеним вище принципами та засадами цивільного законодавства, які є керівними ідеями, з яких мають виходити у своїй діяльності усі без винятку учасники цивільних (господарських) відносин та призводить до втрати захисної і відновлювальної функції відшкодування збитків.

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди як форма цивільно-правової відповідальності застосовується з метою захисту порушених (невизнаних) цивільних прав й інтересів, та полягає у відшкодуванні правопорушником вартості майнових вигод, які потерпіла особа могла б мати, якби її суб`єктивне право не було порушеним (невизнаним). Тобто така міра відповідальності як відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди перше за все є спрямованою на захист (відновлення) порушеного права потерпілого. Відшкодування збитків, повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення. Тому справедливе відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди за наявності доведеності протиправної поведінки заподіювача збитків та причинного зв`язку між збитками та протиправною поведінкою є одним із ефективних засобів захисту порушених прав кредитора, адже сама лише констатація у судовому рішення порушення прав кредитора (позивача) не завжди може бути достатньою для того, щоб захист міг вважатися ефективним (п.105-107 постанови від 30.09.2021 у справі №922/3928/20).

Верховний Суд у п.121 постанови від 30.09.2021 у справі №922/3928/20 дійшов висновку, що при визначенні конкретного розміру упущеної вигоди, суду належить враховувати принципи, засади цивільного законодавства та у разі неможливості точно встановити розмір збитків у вигляді упущеної вигоди, який заявлено до стягнення з боржника (не факт наявності, а саме розмір) керуючись принципом справедливості визначити розмір таких збитків з урахуванням усіх обставин конкретної справи.

Упущена вигода є категорією визначення та розрахунок якої потребує урахування, зокрема, звичайних умов обороту, справедливості, розумності, компенсаційності відшкодування, які є оціночними поняттями, очевидно, що доведення таких обставин передбачає існування ряду міркувань (умовиводів), ймовірностей, а отже має здійснюватися із застосуванням стандарту переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п.144 постанови від 30.09.2021 у справі №922/3928/20).

За цих умов збитки у вигляді упущеної вигоди підлягають відшкодуванню у разі: 1) коли заявлений кредитором не отриманий дохід (майнова вигода) був у межах припущення сторін на момент виникнення зобов`язань; 2) втрата доходу є ймовірним результатом порушення зобов`язання іншим контрагентом (боржником); 3) дохід не є абстрактним і може бути доведеним із розумним рівнем впевненості (п.145 постанови від 30.09.2021 у справі №922/3928/20).

Суд зазначає, що згідно із частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина друга статті 2 ГПК України).

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону. Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків.

Справедливість як один із фундаментальних принципів права, який закладено безпосередньо в змісті права, в тих правовідносинах формою яких є право, передбачає готовність враховувати інтереси інших сторін, не зловживати своїми правами на шкоду їм, дотримуватися рівності в положенні учасників правовідносин.

Застосування принципу справедливості у визначенні розміру збитків у вигляді упущеної вигоди відповідає меті та цілям такої міри відповідальності як відшкодування збитків, а також унеможливлює отримання заподіювачем збитків переваг від свої недобросовісної (протиправної) поведінки.

Разом з тим, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків, до складу яких входить упущена вигода, яка за своє суттю є майновими втратами, що могли, з урахуванням розумних витрат на їх отримання, бути реально отримані кредитором за звичайних обставин, якби його право не було порушено, а боржник додержувався правил здійснення господарської діяльності.

У додатковій угоді від 12.11.2020 №Ц-19 до договору ПП "АЗС ОНЛАЙН" та ПП "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" погодили: ціна послуги з перевезення вантажу за міжнародним маршрутом: місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Житомирська обл., Україна, становить 25,00 гривень без ПДВ; довжина маршруту за мапою, подача та перевезення дорівнює 2147 км; - кількість задіяних ТЗ для перевезення вантажу 15 одиниць; кількість ходок одна; найменування вантажу олива антикорозійна ЕСО-4.

За доводами позивача, що підтверджено ПП "АЗС ОНЛАЙН" у письмових поясненнях по суті спору, ПП "АЗС ОНЛАЙН" не сплачувало позивачу вартості послуг за перевезення по маршруту місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Житомирська обл., Україна.

Згідно із розрахунком позивача вартість послуг з перевезення товару за додатковою угодою № Ц-19 від 12.11.2020 становить 402562,50 грн: 2147 км (загальна довжина по маршруту)/2 =1073,5 км (відстань місто Рига, Латвійська Республіка - місто Коростень, Житомирська обл., Україна) х 25,00 (ціна перевезення товару за км) х 15 (кількість транспортних засобів).

Оцінюючи доводи позивача щодо розрахунку упущеної вигоди, зважаючи на звичайні умови господарської діяльності позивача, справедливості, розумності, компенсаційності відшкодування, з огляду на визначену позивачем у позовній заяві суму доходу за надані послуги з перевезення вантажів, який позивач міг би реально одержати за звичайних обставин, якби його право не було порушено (упущена вигода), суд вважає обґрунтованою визначену позивачем суду доходу (упущеної вигоди) у сумі 402562,50 грн.

Суд враховує, що як зазначає сам позивач, зупинка та не завершення митного оформлення товару, невчинення дій по розвантаженню вилученого товару з транспортного засобу, затримання та використання відповідачем, без належних правових підстав (неузгодження з позивачем) транспортних засобів для збереження в них вилученого товару, та протиправна діяльність відповідача не дозволяли продовжувати виконувати умови договору на перевезення вантажів №АЗС-2020/1, зокрема завершити перевезення вантажу та отримати за такі послуги оплату.

Суд вважає необґрунтованими аргументи відповідача, що сума упущеної вигоди у вигляді доходу за послуги з перевезення товару могла бути розрахована лише у вартості за послуги з переведення до митного поста "Столичний" Київської митниці, оскільки у разі відсутності неправомірних дій митниці позивач завершити перевезення вантажу за визначеним у договорі маршрутом та отримати за ці послуги обумовлену оплату.

За встановлених обставин, суд вважає обґрунтованою заявлену позивачем суму упущеної вигоди у сумі 402562,50 грн.

Щодо заявленої до стягнення упущеної вигоди у розмірі 8556000,00 грн, що становить суму платні за послуги з користування транспортними засобами без руху/простої транспортних засобів під завантаженням/в зоні дії митниці, суд зазначає таке.

На обґрунтування заявленої вимоги позивач посилається на те, що користування транспортними засобами без руху в зоні дії митниці є платним, а вартість таких послуг за користування транспортними засобами без руху згідно із п.6.5. договору перевезення становить 1200,00 грн за добу. Однак, протягом строку простою транспортних засобів з товаром в зоні дії митниці відповідач, а не замовник/експедитор, користувався транспортними засобами.

Відповідно розрахунок платні за послуги з користування транспортними засобами без руху/простої транспортних засобів під завантаженням/в зоні дії митниці позивач здійснює наступним чином:

7130 (кількість днів наднормативних простоїв) х 1200,00 грн (ціна послуги з користування транспортних засобів без руху/простої транспортних засобів під завантаженням в зоні дії митниці) = 8 556 000,00 грн.

Як зазначено судом вище, відповідно до пункту 6.5 договору експедитор за понаднормові простої транспортного засобу при здійсненні митних процедур у режимі експорту, імпорту (випуску з-під митного контролю), якщо ці простої сталися не з вини перевізника, сплачує перевізнику штрафні санкції / штраф із розрахунку 1200 грн за одну добу понаднормативного простою одного транспортного засобу. Строк нормативного простою транспортних засобів при проходженні митних процедур щодо товару визначений у пункті 2.8 договору.

З аналізу пункту 6.5 договору вбачається, що сума 1200 грн за одну добу понаднормативного простою транспортного засобу має характер штрафної санкції (штрафу), встановленої договірними відносинами виключно між експедитором та перевізником.

Така виплата є формою цивільно-правової відповідальності експедитора перед перевізником у разі настання передбачених договором обставин та не пов`язана з отриманням доходу від господарської діяльності.

Як вже зазначалося судом вище, упущена вигода відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України - це доходи, які особа могла б реально отримати за звичайних обставин, якби її право не було порушено.

Натомість кошти, сплачені експедитором перевізнику за пунктом 6.5 договору, не є доходом, який міг бути отриманий, а навпаки є додатковими витратами (втратами), що виникають унаслідок виконання договірного обов`язку зі сплати штрафу.

Окрім того, зазначені штрафні санкції не перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з діями митного органу, оскільки митниця не є стороною договору між експедитором і перевізником та не брала на себе зобов`язань щодо умов і розміру відповідальності за простої транспортних засобів.

Таким чином, суми, розраховані на підставі пункту 6.5 договору як штраф за понаднормативний простій, не можуть кваліфікуватися як упущена вигода та, відповідно, не підлягають стягненню з митного органу, оскільки за своєю правовою природою є договірною штрафною санкцією, а не неотриманим доходом позивача.

З огляду на наведене, суд вважає помилковими посилання позивача, що передбачена пунктом 6.5 договору штрафна санкція є сумою неотриманого перевізником очікуваного доходу, що відбулось через прийняття рішення уповноваженою особою митниці або її бездіяльністю, за встановленням в односторонньому порядку оренди користування транспортних засобів для зберігання в них вилученого товару.

За наведених аргументів позивача, суд зазначає, що позивач не обґрунтував заявлену до стягнення суму упущеної вигоди в цій частині як дохід, який би він міг отримати за звичних умов, зокрема за в оренду транспортних засобів, отримання платні за послуги перевезення цими транспортними засобами, а натомість ототожнив договірну штрафну санкцію із упущеною вигодою. За таких обставин, надана позивачем калькуляція (нормативна) послуги користування транспортного засобу (тягач/автоцистерна) без руху, а також надані позивачем докази на обґрунтування статей калькуляції, з огляду на порядок обрахунку упущеної вигоди у вигляді платні за послуги з користування транспортними засобами без руху/простої транспортних засобів, за висновками суду не можуть свідчити про обґрунтованість розрахунку упущеної вигоди.

За цих обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача сум визначених на підставі

Згідно із ч. 1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3 ст.13, ст.74 ГПК України).

Приписами ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Щодо інших аргументів сторін, суд зазначає, що вони були досліджені у судовому засіданні та не наводяться в рішенні суду, позаяк не покладаються судом в основу цього судового рішення, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, рішення від 10.02.2010).

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У цій справі суд дійшов висновку, що сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, позивачем доведено належними і допустимими доказами наявність в діях відповідача усіх елементів цивільного правопорушення, передбаченого ст.1173 Цивільного кодексу України, суд встановив наявність умов для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді стягнення шкоди у сумі 402562,50 грн, зокрема, наявність шкоди (збитків) та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою (упущеної вигоди, що становить дохід за надані послуги з перевезення вантажів). Водночас у задоволенні позовних вимог про стягнення упущеної вигоди у розмірі 8556000,00 грн, що становить суму платні за послуги з користування транспортними засобами без руху/простої транспортних засобів під завантаженням/в зоні дії митниці, належить відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

За приписами ч.4 ст.129 ГПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у цьому випадку - витрати на правову допомогу) у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.1, 3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 126 ГПК України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч.1 ст.901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.1 ст.903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Згідно із п.6 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу позивачем надано у матеріали справи копії: договору про надання правничої допомоги №2023/02/13 від 13 лютого 2023 року, укладеного між ПП "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" та Адвокатським бюро "Катерини Валенко", актів приймання-передачі наданих послуг: №147 від 23.07.2025; №153 від 16.08.2025; №155 від 12.09.2025; №159 від 01.10.2025; №161 від 04.10.2025; №163 від 12.11.2025; №166 від 09.12.2025; рахунків на оплату та платіжних інструкцій №101 від 22.07.2025; №116 від 15.08.2025, №170 від 11.09.2025; №194 від 30.09.2025; №197 від 03.10.2025; №229 від 11.11.2025; №276 від 08.12.2025.

Згідно із наданими позивачем документами, на виконання умов договору Адвокатським бюро було надано ПП "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" таку правничу допомогу: участь адвоката в підготовчому засіданні 10.07.2025 по справі №910/6962/25 (в режимі відеоконференції); участь адвоката у підготовчому засіданні 14.08.2025 по справі №910/6962/25 (в режимі відеоконференції); участь адвоката у підготовчому засіданні 10.09.2025 по справі № 910/6962/25 (в режимі відеоконференції); підготовка та подання адвокатом клопотання про долучення документів до матеріалів справи по справі 910/6962/25, участь адвоката у підготовчому засіданні 02.10.2025 по справі №910/6962/25 (в режимі відеоконференції); участь адвоката у судовому засіданні 06.11.2025 по справі № 910/6962/25 (в режимі відеоконференції); підготовка та подання адвокатом додаткових пояснень від 01.12.2025 по справі № 910/6962/25.

Загальна сума витрат на професійну правничу допомогу, понесених позивачем становлять 29500,00 грн.

Правову допомогу позивачу у Господарському суді міста Києва надає адвокатка Валенко Катерина Павлівна згідно із ордером серії АІ №1657941 від 11.06.2025, виданого на підставі договору №2023/02/13 від 13.02.2023. Право на заняття адвокатською діяльністю підтверджене свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №8529/10.

Відповідно до п.4.1. договору про надання правничої допомоги сторони погодили, що вартість послуг за надання правничої допомоги за цим договором визначається Адвокатським бюро самостійно у відповідних рахунках на оплату. Погодження з вартістю відповідних послуг є факт оплати замовником відповідного рахунку.

Виходячи з аналізу положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (такий правовий висновок викладено в пункті 6.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

За приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач просив суд зменшити розмір витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 29500,00 грн є завищеним, стягнення адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності.

Згідно із ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом враховано, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126, 129 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи, через призму критеріїв, встановлених частиною п`ятою статті 129 ГПК України, керуючись статтями 2, 123, 126, 129 ГПК України, враховуючи обсяг виконаних робіт, характер спору, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, беручи до уваги наведенні вище критерії, суд дійшов висновку, що заявлені відповідачем до відшкодування витрати на правову допомогу у сумі 29500,00 грн є обґрунтованими, співмірними, доцільними та такими відповідають критерію розумності.

Послуги адвоката, які визначені в актах приймання-передачі наданих послуг реально надані позивачеві і це підтверджується матеріалами справи.

Самі лише посилання іншої сторони на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача про розподіл судових витрат (така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2020 у справі №910/5410/19).

Суд також враховує, що положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв; скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст.129 ГПК України, є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору (постанова Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Водночас відповідно до ч.4 ст.129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на правничу допомогу), у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про те, що з відповідача підлягають стягненню витрати позивача на оплату правової допомоги пропорційно розміру задоволених вимог, а саме: у сумі 1325,61 грн. В решті витрат на правову допомогу належить відмовити.

Щодо витрат зі сплати судового збору, то суд зазначає таке:

Господарським процесуальним законодавством передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (ч.2 ст.123 ГПК України).

Так, ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Ураховуючи звільнення позивача від сплати судового збору, розподіл судового збору між сторонами у даному випадку не відбувається.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного підприємства "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 2/37 квартира 33, ідентифікаційний код 37498929) відшкодування шкоди в розмірі 402562,50 грн.

Стягнути з Київської митниці (03124, м. Київ, Б. Гавела Вацлава, будинок 8-А, ідентифікаційний код 43997555) на користь Приватного підприємства "ТРАНС ПЕТРОЛЬ" (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 2/37 квартира 33, ідентифікаційний код 37498929) витрати на правову допомогу у сумі 1325,61 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 23.12.2025.

Суддя С.О. Турчин