ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1794/25

Суддя Господарського суду Київської області Подоляк Ю.В., за участю секретаря судового засідання Войтенка В.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»
до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль»
про стягнення 21040761,94 грн.
за участю представників:

позивача:Кемінь В.В. адвокат, дов. від 26.08.2024 № 96
відповідача:не з`явились
суть спору:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі позивач) до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (далі відповідач) про стягнення 21040761,94 грн., з яких 15391336,38 основного богу, 2453813,12 грн. інфляційних втрат, 617494,05 грн. 3% річних, 2578118,39 грн. пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 02.10.2023 № 5426-ТКЕ(23)-17 щодо здійснення повного розрахунку за поставлений природний газ у встановлений договором строк. Незважаючи на часткову оплату вартості поставленого природного газу, відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання, що, відповідно до умов Договору та вимог чинного законодавства України, є підставою для нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 02.06.2025 у даній справі прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати у порядку загального позовного провадження. Призначено у даній справі підготовче судове засідання та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву та інших документів, що підтверджують заперечення проти позову упродовж тридцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Встановлено позивачу строк для подачі відповіді на відзив упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання відзиву та встановлено відповідачу строк для подачі заперечення на відповідь на відзив упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання відповіді на відзив. Запропоновано відповідачу надати до суду у строк встановлений для подачі відзиву докази належного виконання своїх зобов`язань за договором постачання природного газу від 02.10.2023 № 5426-ТКЕ(23)-17 щодо своєчасної оплати вартості поставленого природного газу відповідно до строків, передбачених договором, а також доказів відсутності прострочення виконання грошового зобов`язання; контррозрахунок заявлених до стягнення сум інфляційних втрат, 3% річних та пені.

Позивач повідомлений про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом надсилання до його електронного кабінету копії ухвали в електронній формі.

Відповідач повідомлений про відкриття провадження у даній справі у порядку встановленому ч. 5 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України з додержанням вимог частин 3, 4 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України, шляхом направлення на адресу його місцезнаходження, належним чином завіреної копії ухвали, рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У встановлений судом строк відповідач своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався, відзиву на позовну заяву та інших документів до суду не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2025 закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 02.12.2025 об 15:10.

Через систему «Електронний суд» відповідач подав клопотання від 28.11.2025 (вх. № суду 16702/25 від 28.11.2025) про зменшення розміру пені та заяву від 28.11.2025 (вх. № суду 10545/25 від 28.11.2025) про відстрочку виконання рішення.

Через систему «Електронний суд» позивач подав заперечення від 01.12.2025 (вх. № суду 16809/25 від 01.12.2025) проти клопотання про зменшення розміру пені та заперечення від 01.12.2025 (вх. № суду 16784 від 01.12.2025) проти заяви про відстрочку виконання судового рішення.

Присутній в судовому засіданні 02.12.2025 представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити з мотивів, викладених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Частино 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що неявка відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності представника відповідача за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, присутнього в судовому засіданні, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, суд

встановив:

Між сторонами у справі було укладено договір постачання природного газу від 02.10.2023 № 5426-ТКЕ(23)-17 (далі договір), відповідно до умов якого позивач постачальник зобов`язується поставити відповідачу споживачеві, який є виробником теплової енергії в розумінні пп. 1) п. 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 1.2 договору природний газ, що постачається за цим договором, використовується споживачем для власних потреб або в якості сировини і не може бути використаний для перепродажу.

Згідно з п. 1.3 договору за цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно УКТЗЕД 2711 21 00 00), власного видобутку (природний газ, видобутий на території України) та/або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України.

Відповідно до п. 2.1 договору постачальник передає споживачу замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу в період з 01 вересня 2023 року по 15 квітня 2024 року (включно), в кількості 13336,10693 тис. куб. метрів.

Положеннями п. 3.1 договору право власності на природний газ переходить від постачальника до споживача після підписання актів приймання-передачі. Після переходу права власності на природний газ споживач несе всі ризики і бере на себе відповідальність, пов`язану з правом власності на природний газ.

Відповідно до п. 3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Розділ 4 договору визначає ціну природного газу.

Відповідно до п. 5.1 договору споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги газу в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту/актів приймання-передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу; остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту/актів приймання-передачі природний газ здійснюється до 15-го числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

Згідно з п. 11.3 договору строк, у межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків становить п`ять років.

Договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печаткою (за наявності) та діє до 15 квітня 2024 року включно, а в частині розрахунків до їх повного здійснення (п. 13.1 договору).

На виконання умов договору позивач у період з жовтня 2023 року по грудень 2023 року включно передав відповідачу природний газ на загальну суму 44146160,86 грн., що підтверджується наступними актами приймання-передачі природного газу: за жовтень 2023 року від 31.10.2023 на суму 3149863,64 грн., за жовтень 2023 року від 31.10.2023 на суму 39685,81 грн., за жовтень 2023 від 31.10.2023 на суму 965275,03 грн., за листопад 2023 року від 30.11.2023 на суму 14503734,54 грн., за листопад 2023 року від 30.11.2023 на суму 222500,09 грн., за листопад 2023 року від 30.11.2023 на суму 3483406,51 грн., за грудень 2023 року від 31.12.2023 на суму 17005360,97 грн., за грудень 2023 року від 31.12.2023 на суму 281803,92 грн., за грудень 2023 року від 31.12.2023 на суму 4494530,35 грн., які підписані в двохсторонньому порядку повноважними представниками сторін та їх підписи скріплені печатками товариств.

Відповідач частково розрахувався за поставлений позивачем природний газ в сумі 28754824,48 грн., що підтверджується реєстром документів за період з 01.09.2023 по 11.03.2025, який міститься в матеріалах справи.

Разом з тим, відповідач своїх зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений природний газ у строки визначені договором не виконав, у зв`язку з чим за ним на час розгляду справи рахується заборгованість в розмірі 15391336,38 грн. різниця між перерахованими грошовими коштами та загальною вартістю поставленого природного газу. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Згідно приписів статей 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистими, сімейними, домашніми або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не виникає з характеру відносин сторін.

Приписами ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Проте, всупереч згаданих приписів закону, положень укладеного між сторонами договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо здійснення повного розрахунку за поставлений природний газ у строк визначений договором, в зв`язку з чим за ним рахується заборгованість в розмірі 15391336,38 грн. Доказів протилежного відповідач суду не надав.

Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Таким чином, суд вважає, що позивачем правомірно заявлено позов про стягнення з відповідача 15391336,38 грн. заборгованості за поставлений природний газ.

Враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо оплати спожитого природного газу, позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних з прострочених сум грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розрахунку позивача інфляційні втрати з прострочених сум грошового зобов`язання за загальний період прострочення з 01.02.2024 по 30.04.2025 складають 2453813,12 грн. та 3% річних з прострочених сум грошового зобов`язання за загальний період прострочення з 16.12.2023 по 12.05.2025 складають 617494,05 грн.

Здійснений позивачем розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідає вимогам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною та обґрунтованою.

Також позивач на підставі п. 7.2 договору просить суд стягнути з відповідача за прострочення оплати вартості поставленого природного газу, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розрахована від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, яка за розрахунком позивача за загальний період прострочення з 16.12.2023 по 15.08.2024 складає 2578118,39 грн.

Згідно з п. 7.2 договору у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно п. 5.1, споживач зобов`язується сплатити постачальнику, зокрема, пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховану від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, а згідно частини першої ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» визначає, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Крім того, відповідно до частини 6 ст. 232 ГК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснений позивачем розрахунок пені є арифметично вірним, відповідає вказаним нормам законодавства та обставинам справи, а тому вимога в цій частині позову є доведеною та обґрунтованою.

Через систему «Електронний суд» відповідач подав клопотання від 28.11.2025 (вх. № суду 16702/25 від 28.11.2025) про зменшення розміру пені до 1 грн., з мотивів того, що позивачем не зазначено про наявність будь-яких збитків, які б він поніс чи понесе у зв`язку з простроченням відповідачем договірних зобов`язань з оплати поставленого природного газу. Також позивач не надав жодних доказів наявності таких збитків. Крім того, до складу позовних вимог включено вимогу про стягнення інфляційних втрат та річних. В свою чергу, інфляційні втрати компенсують знецінення коштів, які своєчасно не отримав позивач та покривають всі можливі збитки. Стягнення інфляційних втрат та річних є достатньою компенсацією затримки отримання грошових коштів та забезпечить дотримання балансу інтересів сторін. В той же час, стягнення пені у заявленому позивачем розмірі ляже надмірним тягарем на відповідача та призведе до отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Крім того, відповідач просить суд врахувати, що з вартості поставленого газу в розмірі 44146160,86 грн., відповідач сплатив 28754824,48 грн., тобто, понад 65 %. Відповідач також звертає увагу суду, що укладений між сторонами у справі договір, як вказано в його преамбулі, вчинений на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 812 від 19.07.2022 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам». Дане Положення було прийнято на виконання ст. 11 ЗУ «Про ринок природного газу» та з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, а саме: 1) національної безпеки, а також безпеки постачання природного газу; 2) стабільності, належної якості та доступності енергоресурсів; 3) захисту навколишнього природного середовища, у тому числі енергоефективність, збільшення частки енергії з альтернативних джерел та зменшення викидів парникових газів; 4) захисту здоров`я, життя та власності населення. Тобто, договірні відносини сторін даної справи виникли та існують, а умови договору виконувалися та виконуються задля забезпечення загальносуспільних інтересів. Отриманий ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» газ на підставі договору постачання природний газ був використаний для виробництва теплової енергії, яка поставлена Комунальному підприємству Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа». В свою чергу, КП БМР «БЦТМ» здійснило поставку теплової енергії відповідним категоріям безпосередніх споживачів населення, бюджетні установи. При цьому відповідач вказує, що є загальновідомим, що населення та бюджетні установи несвоєчасно розраховуються за комунальні послуги. Внаслідок цього КП БМР «БЦТМ», в свою чергу, теж несвоєчасно розраховується з ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль». Отже, однією з причин несвоєчасного розрахунку відповідача з позивачем є те, що газ був використаний для забезпечення загальносуспільних інтересів виробництва тепла, призначеного для вразливих категорій споживачів, які не здійснюють своєчасну оплату комунальних послуг. Відповідно, ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» не отримало погашення вартості виробленого тепла, а тому не могло своєчасно оплатити вартість газу, використаного для виробництва цього тепла.

Також відповідач зазначає, що ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» є підприємством критичної енергетичної інфраструктури, що підтверджується витягом з наказу Міненерго від 07.09.2022 року №1-ДСК. В зв`язку з цим, воно є ціллю для ракетних ударів військами російської федерації. 16.12.2022 ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» зазнало ракетного обстрілу з боку військ російської федерації. Внаслідок влучання ракет відбулося знищення та пошкодження нерухомого та рухомого майна ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», а також виникли довготривалі пожежі, що завдали ще більшої шкоди об`єктам підприємства. На підтвердження чого надано витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань та копії актів про пожежу. В результаті ракетного обстрілу було значно пошкоджено обладнання, яке призначено для виробництва електроенергії. В зв`язку з цим виробництво електричної енергії було припинено. Тобто, з кінця 2022 року та в період поставок газу за договором ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» втратило важливу частину виробництва, яке було основним джерелом прибутку, що негативно вплинуло на фінансовий стан підприємства.

Ракетний обстріл, знищення та пошкодження майна ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» є надзвичайною подією, яка завдала значних збитків підприємству, позбавила його частини виробничих потужностей та повністю унеможливила виробництво електричної енергії. Такі обставини повинні бути враховані судом та є підставою для зменшення розміру пені.

З урахуванням збалансованості інтересів сторін, причин прострочки здійснення платежів, необхідності судового захисту майнових прав позивача з урахуванням погашення відповідачем більшої частини боргу, а також з урахуванням майнового стану відповідача, відсутність доказів на підтвердження завдання збитків позивачу, а також враховуючи, що застосування штрафних санкцій спрямоване на стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора, а також враховуючи обставини справи щодо ракетного обстрілу майнового комплексу відповідача та пошкодження і знищення частини його виробництва, відповідач вважає, що буде справедливим та розумним просити суд зменшити розмір пені до 1 грн.

Позивач подав заперечення від 01.12.2025 (вх. № суду 16809/25 від 01.12.2025) проти клопотання про зменшення розміру пені. Позивач вказує, що відповідач не навів у клопотанні виняткових випадків та підстав для уникнення відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором. Більш того, позивач вважає, що у відповідача наявна недобросовісна поведінка в частині виконання зобов`язань за договором, оскільки відповідач був обізнаний про наявність в нього заборгованості перед позивачем, однак відповідач відмовився виконувати такий обов`язок, що фактично і стало підставою звернення позивача до суду. В той же час, у даній справі нараховані штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 2578118,39грн не є надмірно великими в порівнянні із зобов`язанням за договором зі сплати поставленого природного газу у розмірі 15391336,38 грн., яке не виконувалось належним чином протягом дії договору. У системному аналізі фактичних обставин функціонування ринку природного газу та його нормативного регулювання, єдиним джерелом компенсації понесених постачальником втрат є стягнення з контрагентів усіх можливих штрафних санкцій, а також 3% річних та інфляційних втрат, що передбачено законодавством України і умовами укладеного договору. До того ж, сума неустойки (пені) у співвідношенні до суми несвоєчасно сплаченого основного боргу становить 16,75 %. Тобто, стягнення пені у такому розмірі не набуде карального характеру для відповідача та не створить для нього надмірного фінансового навантаження. При цьому якщо аналізувати фінансову звітність позивача за 2023, 2024, 2025 рік, що висвітлена на сайті , то у балансі позивача у рядку 1125 відображено зростання дебіторської заборгованості перед позивачем, а у рядку 1615 відображено зростання кредиторської заборгованості. Як наслідок така ситуація призводить до зростання і непокритого збитку позивача (рядок 1420). Виходячи з інтересів сторін, необхідно врахувати те, що: умови воєнного стану впливають на діяльність обох сторін правочину та враховуючи значення їх виду діяльності, - позивача (торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний)) та відповідача; Ряд об`єктів позивача теж зазнали пошкодження під час війни; відповідачем допущено значний строк прострочення виконання грошового зобов`язання за договором, а борг не погашено; поведінка відповідача не відповідала меті мирного врегулювання спору; недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника та відсутність у боржника необхідних коштів, у відповідності до положень ст. 617 ЦК України, не є підставою для звільнення його від відповідальності зі сплати неустойки; пеня по відношенню до суми боргу є співмірною 16,75 %.; за нормами частини 1 статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Якщо врахувати інтереси обох сторін то зменшення розміру пені до 1 грн. фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Справедливість, добросовісність, розумність, як загальні засади цивільного законодавства, є застосовними у питаннях застосування правової відповідальності до боржника у вигляді неустойки.

Неустойка встановлюються, зокрема, відповідно до договору за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямована передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Неустойка не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Велика Палата Верховного суду в постанові від 18.03.2020 по справі № 902/417/18 вказала, що виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір неустойки (пені та штрафу), оскільки вона спрямована на відновлення майнової сфери кредитора.

Зменшення неустойки (пені та штрафу) є протидією необґрунтованого збагачення однією із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін.

При цьому, ні у зазначених нормах, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

Доказів наявності понесення позивачем збитків, які б перевищували чи дорівнювали б розміру заявленої до стягнення суми пені, позивач суду не надав. Сума пені, яку просить позивач стягнути з відповідача є занадто великою та не співрозмірною із можливими збитками.

Беручи до уваги викладене, зважаючи на загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність, розумність, баланс інтересів сторін, адекватність обсягу і міри відповідальності відповідача за допущене вищезазначене прострочення грошового зобов`язання, враховуючи, що обсяг відповідальності є нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення, він (обсяг відповідальності) є несправедливим щодо боржника (тобто цей тягар є невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним) та недопущення невиправданого збагачення позивача за рахунок стягнення з відповідача занадто великої суми неустойки, суд частково задовольняє клопотання від 28.11.2025 (вх. № суду 16702/25 від 28.11.2025) про зменшення пені та зменшує суму пені, що підлягає стягненню до 773435,52 грн., тобто на 70% від заявленої до стягнення суми.

Відповідач подав заяву від 28.11.2025 (вх. № суду 10545/25 від 28.11.2025) про відстрочку виконання рішення на один рік з моменту ухвалення рішення.

Вказана заява мотивована тим, зокрема, що, як вже зазначалось вище ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» є підприємством критичної енергетичної інфраструктури, у зв`язку з цим, є ціллю для ракетних ударів військами російської федерації. 16.12.2022 року ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» зазнало ракетного обстрілу з боку військ російської федерації. Внаслідок влучання ракет відбулося знищення та пошкодження нерухомого та рухомого майна ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль», а також виникли довготривалі пожежі, що завдали ще більшої шкоди об`єктам підприємства. В результаті ракетного обстрілу було значно пошкоджено обладнання, яке призначено для виробництва електроенергії. В зв`язку з цим виробництво електричної енергії було припинено. Тобто, з кінця 2022 року та в період поставок газу за договором ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» втратило важливу частину виробництва, яке було основним джерелом прибутку, що негативно вплинуло на фінансовий стан підприємства. Ракетний обстріл, знищення та пошкодження майна ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» є надзвичайною подією, яка повинна бути врахована судом та є підставою для відстрочення виконання рішення суду.

Відповідач звертає увагу суду, що господарські суди уже розглядали питання про наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду про стягнення коштів з ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль». Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.07.2023 року по справі № 911/2385/22 встановлено, що «приймаючи до уваги особливості та вид господарської діяльності відповідача, яка у даний час має стратегічно важливе значення для життєзабезпечення населення у постраждалих регіонах країни, наявність воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022, колегія суддів вважає, що наявність заборгованості відповідача зумовлена обставинами, які в сукупності є особливими, у зв`язку з чим колегія суддів вказує про наявність підстав для задоволення заяви про надання відстрочки виконання рішення суду. При цьому, колегія суддів вважає, що дане відстрочення виконання рішення суду не порушить баланс інтересів сторін, оскільки підприємство відповідача у зв`язку з військовою агресією знаходиться безпосередньо у зоні ризику ракетних обстрілів, що є загальновідомим фактом, приміщенням відповідача завдана значна шкода, що підтверджується відповідними доказами, в той час, як позивачем не доведено погіршення його матеріального стану внаслідок неможливості негайного виконання рішення суду відповідачем.».

Позивач подав заперечення від 01.12.2025 (вх. № суду 16784 від 01.12.2025) проти заяви про відстрочку виконання судового рішення, в яких вказує, зокрема, що відповідач не надав доказів настання виняткових обставин, визначених ч. 4 ст. 331 ГПК України, які були б підставою для відстрочення виконання судового рішення щодо стягнення заборгованості саме за конкретним договором від 02.10.2023 №5426-ТКЕ(23)-17. Відповідач не надав жодних доказів наявності обставин непереборної сили, наприклад: сертифікат ТПП, які б вказували причинно наслідкові зв`язки щодо неможливості виконання саме цього судового рішення щодо стягнення коштів за конкретним договором. Ситуація щодо пошкодження майна відповідача внаслідок ракетної акти відбулася задовго до укладення саме цього договору. І виникнення такої ситуації автоматично не дає відповідачу право на відстрочки виконання всіх судових рішень, які будуть винесені в майбутньому.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині рішення також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 239 Господарського процесуального кодексу України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Згідно з ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Необхідною умовою для надання розстрочки виконання рішення суду є винятковий випадок та наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом. Проте, вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Суд враховуючи обставини справи, беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства справедливості, добросовісності, розумності, баланс інтересів сторін, наявність в країні венного стану, що ускладнює здійснення господарської діяльності та отримання прибутку, а також те, що ПрАТ «Білоцерківська теплоелектроцентраль» є підприємством критичної енергетичної інфраструктури, є виробником теплової енергії, враховуючи тривалість опалюваного сезону, вважає за доцільне частково задовольнити подану заяву та відстрочити виконання рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2025 у справі № 911/1794/25 строком на 5 місяців, а саме до 02.05.2026. В задоволенні решти вимог заяви суд відмовляє.

З огляду на зазначене та враховуючи, що борг відповідача перед позивачем на час прийняття рішення не погашений, його розмір підтверджується наявними матеріалами справи, а також враховуючи те, що відповідач порушив строки виконання грошового зобов`язання щодо здійснення розрахунку за переданий природний газ у строк визначений договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 15391336,38 грн. основного боргу, 2453813,12 грн. інфляційних втрат, 617494,05 грн. 3% річних, 773435,52 грн. пені є доведеними, обґрунтованими, відповідачем не спростовані, а відтак підлягають задоволенню. В решті позовних вимог про стягнення 1804682,87 грн. пені суд відмовляє, з огляду на зменшення судом розміру заявленої до стягнення суми пені.

Оскільки позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, але суд зменшив розмір заявленої до стягнення суми пені, відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» про стягнення 21040761,94 грн., з яких 15391336,38 грн. основного богу, 2453813,12 грн. інфляційних втрат, 617494,05 грн. 3% річних, 2578118,39 грн. пені задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» (вул. Івана Кожедуба, 361, м. Біла Церква, Київська область, 09100, ідентифікаційний код 30664834) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116, ідентифікаційний код 423996 (п`ятнадцять мільйонів триста дев`яносто одну тисячу триста тридцять шість) грн. 38 коп. основного богу, 2453813 (два мільйона чотириста п`ятдесят три тисячі вісімсот тринадцять) грн. 12 коп. інфляційних втрат, 617494 (шістсот сімнадцять тисяч чотириста дев`яносто чотири) грн. 05 коп. 3% річних, 773435 (сімсот сімдесят три тисячі чотириста тридцять п`ять) грн. 52 коп. пені, 252489 (двісті п`ятдесят дві тисячі чотириста вісімдесят дев`ять) грн. 14 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. В решті позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» про стягнення 1804682,87 грн. пені відмовити.

4. Заяву Приватного акціонерного товариства «Білоцерківська теплоелектроцентраль» від 28.11.2025 (вх. № суду 10545/25 від 28.11.2025) про відстрочку виконання рішення суду задовольнити частково.

5. Відстрочити виконання рішення Господарського суду Київської області від 02.12.2025 у справі № 911/1794/25 строком на 5 (п`ять) місяців, а саме до 02.05.2026.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Дане рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку передбаченому ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у строк визначений ст. 256 ГПК України, в порядку передбаченому ст. 257 ГПК України з врахуванням пп. 17.5 п. 17 ч. 1 розділу ХІ «Перехідні положення» ГПК України.

Дата складання та підписання повного тексту рішення 30.12.2025.

Суддя Ю.В. Подоляк