ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025м. ДніпроСправа № 904/3268/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "МЕДІНВЕСТ", м. Дніпро

до Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія", м. Дніпро

Третя особа: Дніпровська міська рада, м. Дніпро

про встановлення сервітуту та визнання укладеним договору

Суддя Ліпинський О.В.

Секретар судового засідання Перебийніс О.О.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача Кучеренко І.А.

від третьої особи Боговенко С.Ю.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Медичний центр "МЕДІНВЕСТ" (далі - Позивач) звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" (далі - Відповідач), в якому з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (фактично заяви про зміну предмету позову), просить суд:

- встановити ПрАТ "Підприємство з експлуатації електричних мереж "Центральна енергетична компанія" земельний сервітут на частину земельної ділянки, що належить Позивачу на підставі договору оренди землі із запропонованими істотними умовами;

- визнати укладеним між сторонами договору про встановлення земельного сервітуту у запропонованій редакції.

Заявлені вимоги Позивач обґрунтовує наступним тим, що 07 лютого 2025 між Дніпровською міською радою та ТОВ "МЦ МЕДІНВЕСТ" було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого останньому було передано у строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню будівель та споруд, яка розташована по вул. Квартальній,29-А у м. Дніпрі. Умовами вказаного договору передбачено обов`язок Позивача (Орендаря) укласти договір щодо встановлення земельного сервітуту на використання земельної ділянки в охоронних зонах низьковольтного та високовольтного електрокабелів, у зв`язку з чим, останній звернувся до Відповідача з відповідною пропозицією. Відповідач у свою чергу проти укладення договору не заперечував, проте вважав, що користування земельною ділянкою в охоронній зоні має відбуватися на безоплатній основі.

Не дійшовши згоди з приводу істотних умов договору, в тому числі щодо плати за встановлення земельного сервітуту, яка визначена Позивачем в розмірі плати за землю пропорційно площі сервітуту, останній звернувся із відповідним позовом до суду.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, стверджуючи про безпідставність нарахування плати за користування сервітутом, а тому в задоволенні позову просив відмовити.

Третя особа надала письмові пояснення по справі, за змістом яких просила суд винести рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні на 11.12.2025 о 11.00год.

11.12.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення в судовому засіданні, що відбудеться 18.12.2025 о 12.00год.

В порядку ст.ст. 233, 240 ГПК України, в судовому засіданні 18.12.2025 року оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, складання повного рішення відкладено на строк до десяти днів із дня закінчення розгляду справи.

Розглянувши матеріали справи у відкритому судовому засіданні, заслухавши зміст та підстави вимог Позивача, заперечення Відповідача, а також пояснення Третьої особи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

07 лютого 2025 між Дніпровською міською радою (далі - Орендодавець) та ТОВ "Медичний центр "МЕДІНВЕСТ" (далі - Орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого останньому передано у строкове платне користування земельну ділянку по фактичному розміщенню будівель та споруд, яка розташована по вул. Квартальній,29-А (Шевченківський район) у м. Дніпрі, площею 0,7443 га.

Цільове призначення земельної ділянки: 03.03 (для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги), з кадастровим номером: :02:199:0069.

Договір оренди землі укладений строком на десять років та діє до 07 лютого 2035 (п.8 Договору).

Договір оренди землі від 07 лютого 2025 посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Сусловим М.Є. (№ 266). Право оренди земельної ділянки по вул. Квартальній, 29-А (Шевченківський район) у м. Дніпрі з кадастровим номером: :02:199:0069 зареєстровано за Орендарем 07.02.2025 у Державному реєстрі речових прав, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав від 07.02.2025 № 412162906.

На орендовану земельну ділянку встановлено (не встановлено) обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб: протягом трьох місяців після оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку укласти договори щодо встановлення земельного сервітуту на використання земельної ділянки в охоронних зонах низьковольтного та високовольтного електрокабелів, повітряної лінії електропередачі напругою 0,4 кВ, водопроводу Д=100мм, каналізації Д=200 мм з фізичними або юридичними особами, у віданні яких перебувають зазначені мережі (п. 24 Договору).

На виконання п. 24 Договору оренди землі Позивач звернувся до Відповідача з пропозицією укласти договір про встановлення земельного сервітуту для розміщення об`єктів енергетики та передачі електричної енергії, умовами якого, серед іншого, визначена площа частини земельної ділянки відносно якої має бути встановлений сервітут 174 м2, а також розмір щомісячної плати за встановлення сервітуту, який складає 766,33 грн. (3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки площею 174 м2).

Відповідач на запропоновані Позивачем умови не погодився, вважаючи що сервітут має бути встановлений на безоплатній основі, а тому, не дійшовши згоди з приводу істотних умов, останній звернувся з позовом до суду.

Відповідно до положень ст. 98 Земельного кодексу України право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки чи іншої заінтересованої особи на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками). Строк дії земельного сервітуту, що встановлюється договором між особою, яка вимагає його встановлення, та землекористувачем, не може бути більшим за строк, на який така земельна ділянка передана у користування землекористувачу.

Стаття 99 ЗК України передбачає види права земельних сервітутів. Однак цей перелік не є вичерпним.

Частинами першою, другою статті 100 ЗК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій конкретно визначеній особі (особистий сервітут). Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Сервітут є речовим правом на чуже майно (частина перша статті 395 ЦК України).

Статтею 401 ЦК України передбачено, що користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).

Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки. Земельний сервітут підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому для державної реєстрації прав на нерухоме майно. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (стаття 402 ЦК України).

Істотними умовами договору про встановлення земельного сервітуту є: 1) обсяг прав сервітуарія щодо користування земельною ділянкою (її частиною); 2) кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут; 3) розмір та порядок внесення плати за встановлення сервітуту (крім випадків встановлення безоплатного сервітуту); 4) строк дії сервітуту (ч. 3 ст. 100 ЗК України).

Відповідно до п. б ч. 1 ст. 1241 Земельного кодексу України, яким визначено порядок встановлення земельних сервітутів на землях державної, комунальної власності, особа, заінтересована у встановленні земельного сервітуту на землях державної, комунальної власності, звертається з заявою у разі, якщо земельна ділянка перебуває у користуванні - до органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування, що здійснює розпорядження земельною ділянкою державної, комунальної власності, або до землекористувача.

До заяви додається, у тому числі, технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, що розробляється без одержання дозволу на її розроблення (у разі встановлення земельного сервітуту щодо сформованої земельної ділянки).

У разі необхідності встановлення земельного сервітуту на сформованій земельній ділянці особа відповідно до пункту "б" частини першої цієї статті забезпечує укладення договору про встановлення земельного сервітуту або надає мотивовану відмову у його встановленні (ч. 2 ст. 1241 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів», земельні ділянки державної та комунальної власності надаються у власність і користування (у тому числі в оренду або користування на умовах сервітуту) для потреб енергетики, у тому числі для будівництва, розміщення та експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури, за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень та в порядку, встановленому Земельним кодексом України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно з положеннями ст. 16 Закону України «Про землі енергетики та правовий режим спеціальних зон енергетичних об`єктів» підприємства, які будують чи експлуатують об`єкти енергетики та передачі електричної енергії, мають право використовувати земельні ділянки за договором про встановлення земельного сервітуту з власником чи користувачем земельної ділянки або за рішенням суду для розміщення об`єктів, зазначених у частинах другій та четвертій цієї статті, на праві постійних або строкових земельних сервітутів.

В договорі про встановлення земельного сервітуту для розміщення об`єктів енергетики та передачі електричної енергії зазначаються: зміст земельного сервітуту, кадастровий номер земельної ділянки, щодо якої встановлюється земельний сервітут (за наявності), площа земельної ділянки, на яку поширюється дія земельного сервітуту, місце розташування земельної ділянки, кадастровий номер, розмір плати за встановлення сервітуту, строк дії сервітуту. Типова форма договору про встановлення земельного сервітуту затверджується Кабінетом Міністрів України (ч. 8 ст. 16 Закону).

У свою чергу, зазначена типова форма договору, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України № 49 від 26.01.2022 року, в якості невід`ємного додатку визначає технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту.

Відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі та в порядку, визначеному Законом України "Про Державний земельний кадастр" (ч. 10 ст. 16 Закону).

Згідно ч. 6 ст. 21 Закону України Про державний земельний кадастр, відомості про межі частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, вносяться до Державного земельного кадастру на підставі затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки, на яку поширюється право суборенди, сервітуту, а також на підставі інших видів документації із землеустрою, за якою здійснюється формування земельної ділянки.

Статтею 29 Закону України Про державний земельний кадастр передбачено, що відомості про суборенду, сервітут, які поширюються на частини земельних ділянок, вносяться до Державного земельного кадастру до здійснення державної реєстрації цих прав.

Для внесення до Державного земельного кадастру відомостей про межі частини земельної ділянки, на яку поширюються права суборенди, сервітуту, заявник подає Державному кадастровому реєстратору центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, у тому числі, документи, на підставі яких виникає відповідне право суборенди, сервітуту, із зазначенням меж частини земельної ділянки, на яку поширюється відповідне речове право.

Сукупний аналіз наведених норм законодавства дає підстави для висновку, що встановлення сервітуту на частину земельної ділянки державної та комунальної власності для потреб енергетики, у тому числі для експлуатації лінійних об`єктів енергетичної інфраструктури, можливо виключно в разі визначення меж такої частини земельної ділянки на підставі відповідної документації із землеустрою.

Необхідність укладення договору про встановлення на користь Відповідача земельного сервітуту для обслуговування належної йому кабельної лінії електропередач, Позивач мотивує покладенням на нього відповідного обов`язку міською радою при укладенні договору оренди земельної ділянки. Разом із тим, документації з землеустрою щодо встановлення меж частини земельної ділянки на яку має бути поширено право сервітуту, обов`язковість якої встановлена нормами чинного законодавства, Позивачем, як особою, що ініціювала встановлення сервітуту, до справи не подано.

При цьому, суд зазначає, що наданий у справу проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка передана Позивачу в орендне користування, містить данні щодо визначення меж та площі охоронних зон навколо низьковольтного та високовольтного електрокабелів. Водночас, зазначені дані не можуть бути використані для визначення меж та площі саме земельного сервітуту, адже площа останнього, що визначається як мінімально необхідна для технічного доступу до об`єкта (найменш обтяжливий спосіб), може бути іншою за охоронну зону, яка встановлюється нормативно, залежно від напруги кабельної лінії.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що відсутність в матеріалах справи доказів встановлення меж частини земельної ділянки, щодо якої Позивач вимагає встановлення земельного сервітуту, виключає підстави для задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-79, 129, 165, 202, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення набирає законної сили у відповідності до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.12.2025

Суддя О.В. Ліпинський