ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

"22" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2538/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши клопотання (вх. № 2-1956/25 від 12.12.2025) представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2538/25

за позовом ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до відповідача Садівничого товариства «ВЕТЕРАН ОДВО» (67570, Одеська обл., Лиманський район, смт Чорноморське(з), "Ветеран ОдВО"; )

про визнання недійсними та скасування рішень, скасування запису в реєстрі,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду перебувала справа № 916/2538/25 за позовом ОСОБА_1 до Садівничого товариства «ВЕТЕРАН ОДВО» про визнання недійсними та скасування рішень, скасування запису в реєстрі.

Рішенням від 26.11.2025 позов задоволено частково, визнано недійсними рішення загальних зборів Садівничого товариства «ВЕТЕРАН ОДВО», оформлені протоколом № 2 загальних зборів Садівничого товариства «ВЕТЕРАН ОДВО» від 09.07.2023, та рішення загальних зборів Садівничого товариства «ВЕТЕРАН ОДВО», оформлені протоколом № 1/2024 загальних зборів Садівничого товариства «ВЕТЕРАН ОДВО» від 14.07.2024, у задоволенні решти позову відмовлено. Цим же рішенням стягнуто із Садівничого товариства «ВЕТЕРАН ОДВО» в дохід бюджету 6 056,00 грн судового збору.

При зверненні до суду з позовною заявою позивач повідомив, що очікує понести судові витрати на правничу допомогу в орієнтовному розмірі 30 000,00 грн.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У судовому засіданні, яке відбулось 19.11.2025, представник позивача до закінчення стадії судових дебатів повідомила про намір подати докази понесення позивачем витрат на правничу допомогу в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України.

26.11.2025 суд ухвалив рішення за відсутності учасників справи.

Повне рішення було складено та підписано 05.12.2025.

Відтак, встановлений ГПК України строк для подання доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу становив до 10.12.2025.

10.12.2025, тобто в межах встановленого ГПК України строку, позивач надіслав до суду клопотання (вх. ГСОО № 2-1956/25 від 12.12.2025), в якому просить стягнути із Садівничого товариства «ВЕТЕРАН ОДВО» 48 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

У якості доказів понесення витрат на правничу допомогу позивач надав до суду копію Ордера на надання правничої допомоги серії ВН № 1541384 від 08.07.2025, витяг з договору про надання правової допомоги та представництво інтересів від 17.06.2025, копію акта прийняття-передачі наданих послуг від 06.12.2025.

15.12.2025 від представника відповідача надійшла заява із письмовими запереченнями проти клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення.

Так, представник відповідача вважає клопотання щодо стягнення витрат на правничу допомогу необґрунтованим та безпідставним. Його позиція зводиться до того, що Садівниче товариство «ВЕТЕРАН ОДВО» є неприбутковою організацією, існує завдяки членським внескам, яких не вистачає навіть для забезпечення діяльності товариства.

Частинами 1-3 ст. 221 ГПК України унормовано, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи. Якщо суд вважатиме за необхідне, для вирішення питання про судові витрати він може призначити судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 цієї ж статті суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 16.12.2025 прийнято до розгляду клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення, розгляд клопотання постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи.

Розглянувши клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч.ч. 3-6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Відповідно до ч. 6 цієї ж статті якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Інтереси позивача у даній справі представляє адвокат Чирка Ольга Олегівна, повноваження якої посвідчено Ордером серії ВН № 1541384 від 08.07.2025.

Суд встановив, що 17.06.2025 між позивачем - Доном Володимиром Вікторовичем та адвокатом Чиркою Ольгою Олегівною було укладено договір про надання правової допомоги та представництво інтересів, згідно якого адвокат надає Дону Володимиру Вікторовичу правову допомогу у судах та здійснює представництво його інтересів з повним переліком повноважень.

06.12.2025 позивач та адвокат підписали акт прийняття-передачі наданих послуг, згідно якого адвокат надав клієнту правову допомогу у справі № 916/2538/25, а клієнт прийняв надані послуги, а саме: усна консультація адвоката, ознайомлення з матеріалами клієнта, юридичний аудит документів, розробка стратегії юридичного супроводу, підготовка позовної заяви та додатків, підготовка процесуальних документів (заяв, клопотань, пояснень, запитів), участь у судових засіданнях (7 засідань), представництво інтересів клієнта в державних установах, подача документів безпосередньо та поштою в державні установи (загалом 80 годин).

Згідно цього акта гонорар адвоката становить 48 000,00 грн.

Суд зазначає, що в силу приписів наведених вище норм ст.ст. 126, 129 ГПК України, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Так, на переконання господарського суду, такі послуги як усна консультація адвоката, ознайомлення з матеріалами клієнта, юридичний аудит документів, розробка стратегії юридичного супроводу охоплюються послугою з підготовки позовної заяви з додатками.

Щодо послуги з підготовки процесуальних документів (заяв, клопотань, пояснень, запитів), суд зазначає, що згідно матеріалів справи представником позивача, крім позовної заяви та заяви про усунення її недоліків, в ході розгляду справи було подано: клопотання про витребування доказів (ах. № 29439/25 від 22.09.2025), заяву про зміну предмета позову (вх. № 30836/25 від 03.10.2025), клопотання про витребування доказів (вх. № 30850/25 від 03.10.2025), письмові пояснення (вх. № 36699/25 від 18.11.2025).

Втім, обидва клопотання про витребування доказів та заяву про зміну предмета позову суд залишив без задоволення, а переважна частина отриманих від представника позивача письмових пояснень знаходить своє відображення у позовній заяві.

Крім того, в акті викладено такі послуги як участь у судових засіданнях та представництво інтересів клієнта в державних установах. Проте, на переконання суду, ці послуги по суті є тотожними, оскільки полягають у здійсненні представництва позивача у суді шляхом участі у судових засіданнях.

Також, як вбачається з акта, представник позивача приймала участь у семи судових засіданнях, що не відповідає дійсності, оскільки у справі фактично відбулось п`ять судових засідань, а на оголошення судового рішення представники сторін не з`явилися.

За ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши клопотання представника позивача про ухвалення додаткового рішення, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням додані до клопотання докази, а також викладені представником відповідача заперечення проти клопотання, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням принципу справедливості, верховенства права та встановлення, що розмір гонорару у даному випадку є завищеним, зважаючи водночас на часткове задоволення позовних вимог за результатами розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання шляхом ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 12 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. 73, 74, 86, 123, 126, 129, 221, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання (вх. № 2-1956/25 від 12.12.2025) представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/2538/25 - задовольнити частково.

2. Стягнути із Садівничого товариства «ВЕТЕРАН ОДВО» (67570, Одеська обл., Лиманський район, смт Чорноморське(з), "Ветеран ОдВО"; ) на користь ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) 12 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

3. В решті клопотання відмовити.

4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено та підписано 22 грудня 2025 р.

Суддя Р.В. Волков