ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року м.Дніпро Справа № 904/4276/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.

представники сторін у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином

розглянувши апеляційну скаргу Дніпровської міської ради на ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2025 року у справі № 904/4276/25 (суддя Мілєва І.В.)

про забезпечення позову до його подання, особи, що можуть набути статус учасників справи:

в якості позивача: Дніпровська міська рада, Дніпропетровська область, м. Дніпро

в якості відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю Енджел Кепітал, м. Харків, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2025 року у справі № 904/4276/25 у задоволенні заяви Дніпровської міської ради про забезпечення позову відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що заява про забезпечення позову не обгрунтоване згідно вимог ст.ст.74, 136, 137 Господарського процесуального кодексу України.

Суд вказав, що саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, а також те, що об`єкти, розміщені на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , можуть бути відчужені на користь третіх осіб, жодним чином не впливає на розгляд спору щодо вже наявної заборгованості ТОВ Енджел Кепітал.

За доводами суду в заяві міститься лише посилання на порушення прав заявника, при цьому в заяві відсутнє достатнє обґрунтування та докази, які підтверджують доцільність та необхідність забезпечення позову.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач оскаржив її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі зазначає на порушення господарським судом норм матеріального і процесуального права, не дотримання судом висновків Верховного Суду.

Скаржник зазначає, що:

- відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на земельній ділянці за адресою: бульвар Зоряний, 19 А в м. Дніпрі розташовані будівлі та споруди автозаправної станції: будівля операторської літ. А-1, загальною площею 24,4 кв.м, господарчий блок літ. Б-1, загальною площею 30,3 кв.м., навіс літ. В, туалет літ. Г; підземні ємкості літ. Д (4 шт); № 1.2 - паливно- роздавальні колонки; № 3-6, І, III, III споруди, власником яких з 17.03.2017 року по теперішній час є Товариство з обмеженою відповідальністю Енджел Кепітал;

- вказане Товариство користується земельною ділянкою, де знаходяться належні йому об`єкти нерухомості, без укладення договору оренди земельної ділянки, плату за землю проводить не в повному обсязі та безпідставно зберігає кошти у розмірі орендної плати за використання цієї земельної ділянки.

- враховуючи обставини справи, а також той факт, що є вірогідність відчуження на користь третіх осіб об`єктів, розміщених на земельній ділянці за адресою бульвар Зоряний, 19 А в м. Дніпрі, заявник вважає розумним, обґрунтованим і адекватним заходом забезпечення позову у даній справі накладення арешту на спірне майно, а також заборону на його відчуження.

На думку апелянта обрані позивачем заходи забезпечення позову є розумними, обґрунтованими і адекватними та жодним чином не вплинуть на інтереси інших учасників справи та третіх осіб, а запропоновані заходи до забезпечення позову не матимуть наслідком повного або часткового припинення господарської діяльності відповідача.

Скаржник просить суд апеляційної інстанції скасувати оскаржувану ним ухвалу та задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав, участь представника в судовому засіданні не забезпечив.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України).

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, -колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З матеріалів оскарження ухвали вбачається, що Дніпровська міська рада звернулась до господарського суду Дніпропетровської області із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до його подання та просила накласти арешт на нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю Енджел Кепітал, а саме: будівлі та споруди автозаправної станції: будівля операторської літ. А-1, загальною площею 24,4 кв.м, господарчий блок літ. Б-1, загальною площею 30,3 кв.м, навіс літ. В, туалет літ. Г; підземні ємкості літ. Д (4 шт); № 1,2 - паливно-роздавальні колонки; № 3-6, І, III, III - споруди, що розташовані за адресою: бульвар Зоряний, 19 А (площа 0,0735 га) в м. Дніпрі (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), та на грошові кошти, що обліковуються на розрахункових рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Енджел Кепітал (), в межах суми стягнення в розмірі 691 872,70 грн, до набрання рішенням по справі законної сили.

Заявник зазначив, що :

- має намір подати до господарського суду позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Енджел Кепітал безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, розташованою за адресою: бульвар Зоряний, 19 А в м. Дніпрі, без належних на те правових підстав;

- підставою для пред`явлення позову стало користування ТОВ Енджел Кепітал земельною ділянкою за адресою: бульвар Зоряний, 19 А в м. Дніпрі, на якій розташовані належні йому на праві власності об`єкти нерухомості та не сплатою за землю у повному обсязі;

- відповідно до листа Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 09.05.2025 року наявна часткова сплата Товариством за користування земельною ділянкою, що розташована по бульвару Зоряний, 19 А, в м. Дніпрі, що було враховано під час здійснення розрахунку суми коштів, які зберіг у себе землекористувач ділянки за рахунок власника ділянки внаслідок користування землею без достатньої правової підстави;

- Дніпровською міською радою встановлено, що відповідач безпідставно користується земельною ділянкою розташованою за адресою: бульвар Зоряний, 19 А в м. Дніпрі та безпідставно зберігає кошти у розмірі орендної плати за використання земельною ділянкою;

- за відсутності вжиття заходів забезпечення позову, об`єкти, розміщені на земельній ділянці можуть бути відчужені на користь третіх осіб та метою таких дій може бути, зокрема, штучне збільшення кола учасників судового процесу, що зумовить затягування розгляду справи;

- враховуючи висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 року у справі № 755/3782/17, можливо вчинення перешкод в подальшому виконанні судового рішення шляхом зміни власника будівель та споруд; в свою чергу, грошові кошти можуть бути виведені з рахунків відповідача, що в подальшому, за умови задоволення позовної заяви, може ускладнити виконання рішення суду.

Заявник зазначав, що існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення по справі та не виключається, що для відновлення його прав та інтересів необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Враховуючи викладене, позивач вважав за доцільне застосувати захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно та кошти на рахунках відповідача в межах суми стягнення, до набрання рішенням по справі законної сили.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заходи забезпечення позову зазначені у ст. 137 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

У пункті 10 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позов забезпечується іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, сторони мають право вжити заходи до забезпечення позову не лише якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського суду, але також і у випадках, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення та для ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, забезпечення позову по суті є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Матеріали справи свідчать, що майбутнім предметом позову є стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою без належних правових підстав.

При цьому, позивач просить накласти арешт на об`єкти, розміщені на земельній ділянці, оскільки вони можуть бути відчужені на користь третіх осіб, що зумовить затягування розгляду справи та виконання судового рішення.

На думку колегії суддів, суд в оскаржуваній ухвалі дійшов вірного висновку про те, що відчуження на користь третіх осіб об`єктів, розміщених на земельній ділянці, жодним чином не вплине на розгляд спору щодо вже наявної, за твердженням заявника, заборгованості ТОВ Енджел Кепітал.

Саме лише посилання заявника на те, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до порушення його прав і охоронюваних законом інтересів, без обґрунтування підстав для вжиття таких заходів з посиланням на відповідні докази та без обґрунтування необхідності термінового вжиття заходів забезпечення позову не може бути підставою для винесення ухвали про забезпечення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з сумою коштів, на які просить накласти арешт.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 756/1529/15-ц (провадження № І4-242цс18) вказано, що апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце підчас розгляду справи судом першої інстанції.

За приписами ч.1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що належними та допустимими доказами апелянт не довів суду, що оскаржувана ухвала прийнята судом з порушенням норм матеріального чи процесуального права та підлягає скасуванню. Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Колегією суддів встановлено, що згідно даних Єдиного Державного реєстру судових рішень:

- 15.08.2025 року Дніпровська міська рада звернулась до господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Енджел Кепітал про стягнення 691 872,70 грн, набутих без достатньої правової підстави, внаслідок несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, що розташована за адресою: бульвар Зоряний, буд. 19А у м. Дніпрі;

- ухвалою від 03.09.2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами;

-10.09.2025 року відповідач подав до суду заяву, в якій зазначив, що платіжною інструкцією №293 від 09.09.2025 року сплатив повну суму, вказану у розрахунку, а саме 691 872,70 грн, тобто повну суму позовних вимог у судовій справі № 904/4276/25. Також платіжною інструкцією № 295 від 09.09.2025 року відповідач сплатив Дніпровській міській раді сплачений за пред`явлення позову по справі № 904/4276/25 судовий збір з урахуванням судового збору про вжиття запобіжних заходів та забезпечення позову у розмірі 14 920,10 грн;

- ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 12.09.2025 року у даній справі №904/4276/25 суд закрив провадження у справі № 904/4276/25 у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Отже, на час розгляду апеляційним судом питання щодо вжиття заходів забезпечення позову провадження у даній справі закрито, що додатково свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 281 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Дніпропетровської області від 07.08.2025 року у справі № 904/4276/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24.12.2025 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков