номер провадження справи 7/196/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025 Справа № 908/3196/25

м. Запоріжжя

Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без (повідомлення) виклику представників сторін справу № 908/3196/25

за позовом: Фізичної особи підприємця Дяченко Едуарда Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до відповідача: Приватного підприємства Виробничо комерційної фірми «ПОЛІМЕР» (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 24, ідентифікаційний код юридичної особи в )

про стягнення коштів,

Без повідомлення (виклику) представників сторін

Процесуальні дії у справі.

До Господарського суду Запорізької області (зареєстровано в канцелярії суду вх.№3510/08-07/25 від 16.10.2025) звернувся Фізична особа підприємець Дяченко Едуард Юрійович із позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства Виробничо комерційної фірми «ПОЛІМЕР» 254810,58 грн, що складається з 190000,00 грн суми основного боргу за договором про надання послуг охорони № 1109/19-ФО від 01.11.2019, 13575,12 грн суми інфляційних втрат, 4614,18 грн 3% річних, 46621,28 грн пені.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 16.10.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3196/25 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є.

Ухвалою суду від 20.10.2025 позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі №908/3196/25, яке суд ухвалив здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Установлено відповідачеві строк для надання суду відзиву на позовну заяву протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Згідно з даними підсистеми Електронний суд ЄСІКС відповідач має зареєстрований електронний кабінет.

Ухвала суду від 20.10.2025 про відкриття провадження у справі № 908/3196/25 була надіслана відповідачу до електронного кабінету, про що свідчить довідка про доставку електронного листа від 21.10.2025.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 19.11.2025 сплинув тридцятиденний строк, наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Також, суд зазначає, що за змістом статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Запорізької області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Також судом враховано, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа «Скопелліті проти Італії» від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа «Папахелас проти Греції» від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Роль національних суддів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 у справі «Красношапка проти України», від 02.12.2010 «Шульга проти України», від 21.10.2010 «Білий проти України»).

Отже, суд дійшов висновку, що матеріали справи містять достатньо документів, необхідних для вирішення спору по суті та прийняття обґрунтованого рішення, оскільки у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву, так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого відповідачем зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин відповідачем суду також не повідомлено.

Ураховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

Статтею 248 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд визнав надані документи достатніми для всебічного, повного та об`єктивного розгляду спору.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Стислий виклад позицій учасників страви.

Фізична особи підприємця Дяченко Едуард Юрійович звернувся до Господарського суду Запорізької області з позовною заявою Приватного підприємства Виробничо комерційної фірми «ПОЛІМЕР» про стягнення 254810,58 грн, що складається з 190000,00 грн суми основного боргу за договором про надання послуг охорони № 1109/19-ФО від 01.11.2019, 13575,12 грн суми інфляційних втрат, 4614,18 грн 3% річних, 46621,28грн пені.

Також, позивач просить суд визначити в рішенні суду, що нарахування 3% річних на суму заборгованості має здійснюватись до моменту виконання рішення суду та розраховуватися за наступною формувало: (сума заборгованості) * 3% (кількість днів прострочення) : (кількість днів у році).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про надання послуг охорони №1109/19-ФО від 01.11.2019, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Позов заявлено на підставі ст.ст. 11, 509. 510, 610, 611, 612 Цивільного кодексу України.

Відповідач правами, наданими процесуальним законом, зокрема, ст.ст. 42, 165, 169 ГПК України, не скористався, відзив на позов, жодних доказів суду не надав, позицію щодо предмету спору не висловив, участі у судових засіданнях не брав.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі «Осіпов проти України», де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента.

Оскільки відповідач своїм процесуальним правом на формування заперечень з приводу доводів, викладених у позові, не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, враховуючи процесуальні строки, встановлені для розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Обставини справи, встановлені судом, та докази що їх підтверджують.

Між Фізичною особою підприємцем Дяченко Едуардом Юрійовичем (далі-позивач) та Приватним підприємством Виробничо-комерційною фірмою «ПОЛІМЕР» (далі-відповідач) 01 листопада 2019 року було укладено договір №1101/19-ФО про надання послуг охорони.

Відповідно до вказаного договору Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «ПОЛІМЕР» доручає, а Фізична особа-підприємець Дяченко Едуард Юрійович приймає на себе виконання обов`язків по охороні майна, прийнятого під охорону, що перебуває у володінні чи користуванні на законних підставах у Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «ПОЛІМЕР» за адресою: 69063, м. Запоріжжя, пр. Леніна, б. 24, та на промисловій ділянці Приватного підприємства Виробничо-комерційна фірма «ПОЛІМЕР» за адресою: 69000, м. Запоріжжя, вул. Горлівська 8/12, вул. Макаренко 13-а (далі за текстом «об`єкти»). Позивач також взяв на себе обов`язки із забезпечення дотримання на «об`єктах», встановлених Приватним підприємством Виробничо-комерційна фірма «ПОЛІМЕР», внутрішньо-об`єктового режиму, охорони майна та охорони громадського порядку; консультування та підготовки рекомендації Приватному підприємству Виробничо-комерційна фірма «ПОЛІМЕР» з питань правомірного захисту від протиправних посягань.

Відповідно до п.3.2.12 договору №1101/19-ФО Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «ПОЛІМЕР» зобов`язується щомісяця підписувати акт виконання робіт протягом 3-х робочих днів після виконання робіт.

Також відповідно до п. 3.2.15 вказаного договору Приватне підприємство Виробничо-комерційна фірма «ПОЛІМЕР» зобов`язується своєчасно сплачувати послуги Фізичній особі підприємцю Дяченко Едуарду Юрійовичу в розмірі та порядку передбаченому цим Договором.

Договір був укладений 01 листопада 2019 року до 31 грудня 2020 року та після закінчення дії автоматично пролонгується на тих же умовах на черговий календарний рік (п.п. 6.1, 6.2 договору).

Відповідно до протоколу узгодження про договірну ціну за послуги охорони, що є додатком до договору №1101/19-ФО, сторони досягли угоди щодо розміру договірної ціни за охорону майна, з розрахунку 30,5 календарних днів на місяць, у сумі 60000,00 (шістдесят тисяч гривень 00 копійок), без ПДВ.

Вказаний вище договір №1101/19-ФО був неодноразово пролонгований.

11 грудня 2019 року було укладено додаткову угоду щодо розміру договірної ціни за охорону майна, з розрахунку 30,5 календарних днів на місяць, у сумі 70000,00 (сімдесят тисяч гривень 00 копійок), без ПДВ.

У подальшому 21 грудня 2020 року додатковою угодою до договору №1101/19-ФО, було встановлено, що сторони досягли угоди щодо розміру договірної ціни за охорону майна, з розрахунку 30,5 календарних днів на місяць, у сумі 80000,00 (вісімдесят тисяч гривень 00 копійок), без ПДВ.

Додатковою угодою до договору №1101/19-ФО від 08 грудня 2021 року було визначено розмір договірної ціни за охорону майна, з розрахунку 30,5 календарних днів на місяць, у сумі 87000,00 (вісімдесят сім тисяч гривень 00 копійок), без ПДВ.

Додатковою угодою до договору №1101/19-ФО від 12 грудня 2023 року було визначено розмір договірної ціни за охорону майна, з розрахунку 30,5 календарних днів на місяць, у сумі 95000,00 (дев`яносто п`ять тисяч гривень 00 копійок), без ПДВ.

Виконання робіт та надання послуг підтверджується Актом здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2024 року № 1130/24-01 на загальну суму 95 000, 00 гривень без ПДВ та Актом здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2024 року № 1231/24-01 на загальну суму 95 000, 00 гривень без ПДВ.

Також за Договором про надання послуг охорони №1101/19 ФО від 01.11.2019 року було проведено звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2024 року - 31.12.2024 року між виконавцем ФОП Дяченко Е.Ю. та ППВАФ «ПОЛІМЕР». Відповідно до Акту звіряння заборгованість на користь ФОП Дяченко Е.Ю. складає 285 000.00 гривень.

На адресу ПП ВКФ «ПОЛІМЕР» 07.05.2025 була направлена претензія на суму 297 000,00 гривень. Вказану претензію ПП ВКФ «ПОЛІМЕР» отримав 07.05.2025 року за вхідним №72.

Відповідно до платіжної інструкції №53 04.06.2025 ПП ВКФ «ПОЛІМЕР» провело часткову оплату заборгованості перед ФОП Дяченко Е.Ю. в сумі 95 000,00 гривень без ПДВ.

На день подачі позовної заяви до суду заборгованість ПП ВКФ «ПОЛІМЕР» перед ФОП Дяченком Е.Ю. за виконані роботи та надані послуги по Договору №1101/19-ФО від 01 листопада 2019 року складає 190 000,00 грн, що стало підставою для звернення до суду про стягнення 190000,00 грн суми основного боргу за договором про надання послуг охорони № 1109/19-ФО від 01.11.2019, 13575,12 грн суми інфляційних втрат, 4614,18 грн 3% річних, 46621,28грн пені, а також, позивач просить суд визначити в рішенні суду, що нарахування 3% річних на суму заборгованості має здійснюватись до моменту виконання рішення суду.

Доказів протилежного відповідач на час розгляду справи суду не надав.

Норми права та мотиви, з яких виходить господарський суд при ухваленні рішення. Висновки суду.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно зет. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Із положень ст. ст. 6, 627 ЦК України слідує, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Нормами ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до приписів статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом установлено, що виконання робіт та надання послуг підтверджується Актом здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 30.11.2024 № 1130/24-01 на загальну суму 95 000, 00 грн без ПДВ та Актом здачі - прийняття робіт (надання послуг) від 31.12.2024 року № 1231/24-01 на загальну суму 95 000, 00 грн без ПДВ.

Також за Договором про надання послуг охорони №1101/19 ФО від 01.11.2019 року було проведено звіряння взаємних розрахунків за період 01.01.2024 року - 31.12.2024 року між виконавцем ФОП Дяченко Е.Ю. та ППВАФ «ПОЛІМЕР».

Відповідно до Акту звіряння заборгованість відповідача перед позивачем складала 285 000.00 гривень.

Позивачем 07.05.2025, на адресу відповідача була направлена претензія на суму 297 000,00 гривень. Вказану претензію ПП ВКФ «ПОЛІМЕР» отримав 07.05.2025 року за вхідним №72.

Відповідно до платіжної інструкції №53 від 04.06.2025 відповідачем було проведено часткову оплату заборгованості перед позивачем в сумі 95 000,00 гривень без ПДВ.

За приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач не виконав у повному обсязі взяті на себе зобов`язання, відповіді на претензію не надіслав.

За приписами статей 13, 74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказів сплати суми боргу у повному обсязі відповідачем суду не надано. Заборгованість відповідача у розмірі 190000,00 грн підтверджена матеріалами справи.

Відтак, заявлені позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості в розмірі 190000,00 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Приписами ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Ураховуючи невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, позивачем пред`явлена до стягнення сума пені в розмірі 46621,28 грн.

Пунктом 3.3.14 договору передбачено, що за несвоєчасну сплату послуг «Охорони», «Замовник» сплачує «Охороні» пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості, за кожен день затримки платежу.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий суду розрахунок пред`явленої до стягнення суми пені, суд установив, що сума пені, за період, визначений позивачем у розрахунку пені, складає більшу суму ніж пред`явлена позивачем до стягнення, а саме 46631,75 грн.

Ураховуючи неможливість виходу за межі позовних вимог, суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення суми пені у розмірі 46621,28грн, що пред`явлена позивачем до стягнення.

Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних втрат у розмірі 13575,12 грн та суму 3% річних у розмірі 4614,18 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням процентів річних виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Перевіривши за допомогою юридичної інформаційно-пошукової системи «Законодавство» наданий суду розрахунок пред`явленої до стягнення суми 3% річних від простроченої суми у розмірі 4614,18 грн, за період з 10.12.2024 по 16.10.2025 суд установив, що сума 3 % річних обрахована вірно, отже позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Пред`явлена до стягнення сума інфляційних втрат у розмірі 13575,12 грн судом перевірена, розрахована позивачем вірно та підлягає задоволенню.

Позивач просив у позові визначити в судовому рішенні щодо здійснення відповідно до ч. 10 ст. 238 ГПК України органом (особою), що буде виконувати рішення, нараховування 3% річних на суму основного боргу у розмірі 190000,00 грн. до моменту остаточного виконання рішення суду.

Згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Із урахуванням заявленого періоду стягнення 3% річних (по 16.10.2025), суд ухвалив зазначити в рішенні про нарахування 3% річних на суму основного боргу - 190000,00 грн органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення, до моменту остаточного виконання рішення суду згідно ч. 10 ст.238 ГПК України, починаючи з 17.10.2025 до моменту погашення боргу відповідачем за формулою: сума боргу 190000,00 грн. (у разі її часткової сплати слід враховувати суму боргу, яка є несплаченою на момент розрахунку 3% річних) х 3% х кількість днів прострочення в періоді, за який проводиться розрахунок та в якому існувала відповідна сума боргу, на яку нараховуються 3% річних, ч 365 (або 366) днів у році, за який проводиться розрахунок.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Положення ст. ст. 76, 77 ГПК України передбачають, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, ураховуючи вище встановлені обставини, предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги слід задовольнити повністю.

Судові витрати.

Судовий збір на підставі пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3822,16 грн судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 11, 13, 14, 86, 129, 236-238, 240, 241, 247, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства Виробничо комерційної фірми «ПОЛІМЕР» (69063, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 24, ідентифікаційний код юридичної особи в ) на користь Фізичної особи підприємця Дяченко Едуарда Юрійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 190000 (сто дев`яносто тисяч) гривень 00 копійки суми основного боргу, 46621 (сорок шість тисяч шістсот двадцять одна) гривня 28 копійок пені, 13575 (тринадцять тисяч п`ятсот сімдесят п`ять) гривень 12 копійок суми інфляційних втрат, 4614 (чотири тисячі шістсот чотирнадцять) гривень 18 копійок суми 3% річних, 3822 (три тисячі вісімсот двадцять дві) гривні 16 копійок судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, здійснити нарахування 3% річних на суму основного боргу в розмірі 190000,00 (сто дев`яносто тисяч) гривень 00 копійки, починаючи з 17.10.2025 до моменту остаточного виконання рішення суду, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування, за формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума відсотків річних, де: СОБ сума основного боргу, який стягнуто рішенням суду у даній справі № 908/3196/25, існуючого на час здійснення розрахунку; 3 розмір відсотків річних; КДП кількість днів прострочення; КДР кількість днів у році, в якому нараховуються відсотки.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У зв`язку з погіршенням безпекової ситуації в місті Запоріжжі, постійними ракетними обстрілами обласного центру і, відповідно, наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, повний текст рішеня складено та підписано 22.12.2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя І.Є. Лєскіна