ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
30 грудня 2025 рокуСправа № 11/Б-5022/1293/2011
УХВАЛА

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Боровця Я.Я.

розглянувши заяву ліквідатора ВАТ "Бережанський склозавод" Окряка Анатолія Володимировича (вх. № 8060 від 17.11.2025)

у справі № 11/Б-5022/1293/2011

за заявою кредитора Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Майдан Волі, 3, м. Тернопіль

до боржника Відкритого акціонерного товариства "Бережанський склозавод", вул. Братів Лепких, 33, м. Бережани, Тернопільська область

про визнання банкрутом

Встановив:

У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа №11/Б-5022/1293/2011 про банкрутство Відкритого акціонерного товариства "Бережанський склозавод ".

Постановою Господарського суду Тернопільської області від 23.09.2011 Відкрите акціонерне товариство "Бережанський склозавод визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру у справі №11/Б-5022/1293/2011, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Окряка Анатолія Володимировича.

Рішенням Вищої ради правосуддя від 22.08.2024 за №2534/0/15-24 ОСОБА_1 звільнено з посади судді Господарського суду Тернопільської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.08.2024, у зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_1 у відставку, для розгляду справи №11/Б-5022/1293/2011 визначено суддю Боровця Я.Я.

Ухвалою суду від 20.09.2024 справу №11/Б-5022/1293/2011 прийнято до свого провадження.

14.11.2025 (документ сформований в системі "Електронний суд") ліквідатор Окряк Анатолій Володимирович звернувся до Господарського суду Тернопільської області з заявою (вх. № 8060 від 17.11.2025) про скасування арештів майна, звільнення активів боржника, в якій просить суд:

- скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2025 державного виконавця Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України О.Покиньборода;

- скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 13.11.2025;

- скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.11.2025 державного виконавця Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України О.Покиньборода;

- припинити виконавче провадження №79581238 за вимогою №ю-637-19 від 03.10.2025 виданою Головним управлінням ДПС у Тернопільській області щодо стягнення боргу (недоїмки) в сумі 24 640,00 грн.

Відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 17.11.2025 для розгляду заяви у справі №11/Б-5022/1293/2011, визначено суддю Боровця Я.Я.

Розглянувши матеріали заяви ліквідатора ВАТ "Бережанський склозавод" Окряка Анатолія Володимировича (вх. № 8060 від 17.11.2025), суд встановив таке.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Так, статтею 4 Господарського процесуального кодексу України гарантовано право кожного на звернення до суду. Звернення до суду здійснюється шляхом подання до суду, зокрема, заяв.

Як визначено статтею 169 Господарського процесуального кодексу України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому ГПК України, а у випадках, коли ГПК України такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Заяви з процесуальних питань в них учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо процесуальних питань. Заяви поділяються на: заяви; клопотання; заперечення.

Статтею 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ГПК України).

Відповідно до статей 59 - 63 Кодексу України з процедур банкрутства, в ліквідаційній процедурі ліквідатор проводить пошук майна та будь-яких активів підприємства - банкрута, формує ліквідаційну масу банкрута, здійснює продаж майна тощо.

У відповідності до статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства, з дня ухвалення господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури скасовуються арешт, накладений на майно боржника, визнаного банкрутом, та інші обмеження щодо розпорядження майном такого боржника. Накладення нових арештів або інших обмежень щодо розпорядження майном банкрута не допускається.

Статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що ліквідатор з дня свого призначення здійснює такі повноваження, зокрема: приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження; виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута; проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута; аналізує фінансовий стан банкрута; виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута; формує ліквідаційну масу; вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб; продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом; здійснює інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов`язаний використовувати лише один (ліквідаційний) рахунок боржника в банківській установі. Залишки коштів на інших рахунках перераховуються на ліквідаційний рахунок боржника.

Як визначено частиною 1 статті 62 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

Скасування всіх арештів, накладених на майно боржника, та інших обмежень щодо розпорядження його майном, є передбаченим законом правовим наслідком визнання особи банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

Таким чином, з моменту відкриття щодо боржника ліквідаційної процедури, ліквідатор повинен мати можливість продажу майна боржника. Наявність арештів, обтяжень та іпотек обмежує права ліквідатора, що передбачені статтею 61 Кодексу України з процедур банкрутства та унеможливлює ефективне здійснення ним своїх функцій.

Зі змісту заяви (вх.№8060 від 17.11.2025) вбачається, що ліквідатор Окряк А.В. назвав заяву про скасування арештів майна, звільнення активів боржника, однак прохальну частину виклав наступними вимогами, зокрема скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2025 державного виконавця Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України О.Покиньборода; скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 13.11.2025; скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.11.2025 державного виконавця Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України О.Покиньборода; припинити виконавче провадження №79581238 за вимогою №ю-637-19 від 03.10.2025 виданою Головним управлінням ДПС у Тернопільській області щодо стягнення боргу (недоїмки) в сумі 24 640,00 грн.

Отже, заявлена заява ліквідатора Окряка А.В. не містить вимог щодо скасування арештів майна боржника, що суперечить нормам Кодексу України з процедур банкрутства.

Крім того, заявником не долучено доказів накладення арештів на майно боржника, зокрема постанови про накладення арешту на майно боржника, тощо.

Щодо вимог викладених у прохальній частині заяві, суд зазначає таке.

Так, ліквідатор просить суд - скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 13.11.2025 державного виконавця Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України О.Покиньборода; - скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 13.11.2025; - скасувати постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.11.2025 державного виконавця Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України О.Покиньборода; - припинити виконавче провадження №79581238 за вимогою №ю-637-19 від 03.10.2025 виданою Головним управлінням ДПС у Тернопільській області щодо стягнення боргу (недоїмки) в сумі 24 640,00 грн.

Так, у випадку порушення прав, свобод, інтересів під час здійснення виконавчого провадження кожна особа може оскаржити рішення, дії або бездіяльність приватного виконавця.

Реалізація такого права здійснюється, зокрема, відповідно Закону України "Про виконавче провадження".

Порядок оскарження рішень, дій або бездіяльності виконавців та посадових осіб органів державної виконавчої служби визначений статтею 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частиною четвертою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження" скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону; викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Дії державного виконавця визнаються неправомірними , якщо вони порушують прав чи законні інтереси , що може бути підставою для скасування постанови через суд.

Виконавче провадження - це виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Рішення - це дія виконавця, яка вчиняється, для примусового виконання виконавчого документу або забезпечення його виконання.

Дія - здійснення посадовою особою своїх обов`язків у межах наданих чинним законодавством повноважень чи всупереч їм.

Бездіяльність - це пасивна поведінка посадової особи, яка виражається у формі невчинення дії (дій), яку вона зобов`язана була вчинити.

Зі змісту прохальної частини вбачається, що скаржник просить скасувати постанови державного виконавця Бережанського відділу державної виконавчої служби Тернопільського району Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України О.Покиньборода.

Суд встановив, що подана заява також не відповідає вимогам і до оформлення скарг, які передбачені ч.3 ст. 340 ГПК України, а саме скарга не містить зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності, викладення обставин, якими особа, яка подає скаргу, обґрунтовує свої вимоги.

Слід зазначити, якщо у скарзі на дії державного виконавця вимагається лише скасування його постанови, а не визнання його дії чи бездіяльності, то така вимога належить до компетенції адміністративного суду та відповідно до законодавства розглядається у порядку адміністративного судочинства.

Зміст вимог це певна форма захисту, яку просить заявник і має суттєве значення при розгляді скарги та відповідно вимагає чіткого визначення, оскільки у випадку задоволення скарги, зміст таких вимог викладається у резолютивній частині судового рішення.

Окрім того, суд звертає увагу заявника, що ні Кодекс України з процедур банкрутства, ні Господарський процесуальний кодекс України не наділений правом припиняти виконавчі провадження.

За таких обставин, суд вважає, що заява ліквідатора Окряка А.В. підлягає поверненню заявнику.

Оскільки подана заява у паперовому вигляді до суду не подавалась, а сформована в системі "Електронний суд", суд обмежується лише процесуальним рішенням про її повернення.

Керуючись Кодексом України з процедур банкрутства, статтями 234, 235 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву (вх.№8060 від 17.11.2025) повернути ліквідатору Окряку А.В.

2. Роз"яснити заявнику, що оскільки заява з додатками надійшла до суду в електронному вигляді в системі "Електронний суд", суд не здійснює повернення документів в паперовому вигляді.

3. Копію ухвали надіслати заявнику до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Ухвалу підписано "30" грудня 2025 року .

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою - https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя Я.Я. Боровець