ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2025 р. Справа№ 910/6185/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Сибіги О.М.

Гончарова С.А.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025

у справі № 910/6185/25 (суддя Лиськов М.О.)

за позовом Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛ ГРУП»

про стягнення 294 599,66 грн.

В С Т А Н О В И В :

Державна наукова установа «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» (далі-позивач) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛ ГРУП» (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у зв`язку із неналежним виконанням умов Договору №18/24 оренди нерухомого майна, що належить комплексу НАН України від 20.06.2024 та Договору №18/24-1В про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна НАН України від 20.06.2024 в загальному розмірі 294 599,66 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язку щодо повної та своєчасної оплати оренди нерухомого майна та відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна за вказаними договорами.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Державна наукова установа «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» звернулася 29.09.2025 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 29.09.2025, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі №910/6185/25 повністю та прийняти нове рішення, яким в повному обсязі задовольнити заявлені позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, рішення суду про відмову в позові прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/6185/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 апеляційну скаргу Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі №910/6185/25 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків для надання доказами надсилання апеляційної скарги разом з доданими до неї документами на адресу юридичного місцезнаходження відповідача.

10.10.2025 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху до Північного апеляційного господарського суду від Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено докази направлення апеляційної скарги відповідачу на адресу юридичного місцезнаходження.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі №910/6185/25. Призначено до розгляду на 10.12.2025 без повідомлення (виклику) осіб.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористався, а тому суд розглядає справу за наявними матеріалами справи.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4024-IX, Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4220-IX від 15.01.2025, Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX, Указом Президента України від 14.07.2025 №478/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.07.2025 № 4524-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 07 серпня 2025 року строком на 90 діб, тобто до 05 листопада 2025 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, справа №910/6185/25 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду скасуванню частково з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 20.06.2024 між Державною науковою установою «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» (далі - ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ» або Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» (далі - ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» або Орендар) було укладено договір № 18/24 оренди нерухомого майна, що належить до майнового комплексу НАН України (відповідно до Примірного договору оренди нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до майнового комплексу НАН України затвердженого постановою Бюро Президії НАН України від 30 жовтня 2020 р. №214) (далі Договір оренди).

Даний договір було укладено за результатами електронного аукціону №LLE001-UA- 277, проведеного 07.06.2024.

У розділі І «Змінювані умови договору» сторони зазначили адресу місцезнаходження ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ» - м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, буд. 22 та адресу електронної пошти орендодавця, на яку надсилаються офіційні повідомлення: (п. 3.1 та 3.1.1 розділу І договору оренди).

Також, сторони зазначили адресу місцезнаходження ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» - м. Львів, вул. Володимира Великого, 61, кв. 243 та адресу електронної пошти орендаря, на яку надсилаються офіційні повідомлення: (п. 3.2 та 3.2.1 розділу І договору оренди).

Відповідно до п.4.1. розділу І договору оренди в оренду ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» було прийнято у строкове платне користування нерухоме майно - частину нежитлового приміщення першого поверху чотириповерхової будівлі поліклінічного корпусу (літера «А») загальною площею 205,5 кв.м., розміщеного за адресою: 03142, м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, 13 (далі орендоване майно).

Розмір місячної орендної плати встановлено у розмірі 40 100,00 гривень без податку на додану вартість (пункт 9.1(1) Розділу І договору оренди).

Також, сторони домовились про розмір авансового внеску орендної плати в сумі 40 100,00 грн. без податку на додану вартість (пункт 10.1(1) Розділу І договору оренди).

Пунктом 14 Розділу І Договору оренди сторони погодили додаткові умови оренди, зокрема:

2. Проведення орендарем ремонту об`єкта оренди протягом трьох місяців з дати укладення договору оренди [20.06.2024], відповідно до проектно-кошторисної документації на суму 2,5 млн. грн, за попереднім погодженням з орендодавцем обсягу та переліку ремонтних робіт.

3. Встановлення протягом 2(двох) місяців після проведення ремонтних робіт обладнання для надання медичних послуг: апаратів КТ, МРТ, УЗД та мамографії.

4. Надання орендодавцю до укладання договору оренди гарантійного листа та встановлення заявленого медичного обладнання в терміни пп. 2 та 3 цих додаткових умов оренди.

В п.15 розділу І договору оренди зазначені реквізити орендодавця для сплати орендної плати та інших платежів відповідно до цього договору.

Пунктом 2.1. Розділу ІІ Договору оренди визначено, що орендар вступає у строкове платне користування майном у день підписання акту приймання-передачі майна. Акти приймання-передачі майна в оренду та акт повернення майна з оренди складаються за примірною формою, що затверджена НАН України.

Відповідно до п.3.1 розділу ІІ договору оренди орендна плата становить суму, визначену у п.9 умов. Нарахування податку на додану вартість на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством.

До складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного обладнання та внутрішньо будинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсація витрат Орендодавця за користування земельною ділянкою. Орендар несе ці витрати на основі окремих договорів, укладених із Орендодавцем та/або безпосередньо з постачальниками комунальних послуг порядку, визначеному пунктом 6.5 цього договору.

На виконання умов даного пункту, 20.06.2024 сторонами було підписано Акт приймання-передачі в оренду нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до майнового комплексу НАН України.

Порядок сплати орендної плати визначено пунктами 3.3. та 3.4. Розділу ІІ Договору оренди, відповідно яких орендна плата підлягає сплаті щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди, на підставі рахунків орендодавця. Орендодавець надсилає орендарю рахунок не пізніше ніж за 5 робочих днів до дати платежу. Протягом п`яти робочих днів після закінчення поточного місяця оренди орендодавець передає орендарю акт виконаних робіт на надання орендних послуг разом із податковою накладною за умови реєстрації Орендаря платником податку на додану вартість.

Згідно з п.3.5 розділу ІІ договору оренди в день укладення цього договору або до цієї дати Орендар сплачує орендну плату за кількість місяців, зазначену у пункті 10 Умов (авансовий внесок з орендної плати), на підставі документів, визначених у пункті 3.6 цього договору. При цьому, підставою для сплати авансового внеску з орендної плати є протокол про результати електронного аукціону.

Пунктами 3.7. та 3.8 Розділу ІІ Договору оренди визначено, що несвоєчасно або не повністю сплачена орендна плата стягується з Орендаря, а на суму заборгованості нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендарем сплачується штраф у розмірі 5% від суми заборгованості.

В свою чергу, п. 3.10 Розділу ІІ Договору оренди визначено, що припинення договору оренди не звільняє Орендаря від сплати заборгованості за орендною платою, в тому числі пені та неустойки.

Відповідно до п. 4.1 розділу ІІ договору оренди у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний:

звільнити протягом трьох робочих днів орендоване майно від належних орендарю речей і повернути його відповідно до акта повернення з оренди орендованого майна в тому стані, в якому майно перебувало на моент передачі його в оренду, з урахуванням нормального фізичного зносу, а якщо орендарем були виконані невід`ємні поліпшення або проведено капітальний ремонт - то разом із такими поліпшеннями / капітальним ремонтом;

сплатити орендну плату, нараховану до дати, що передує даті повернення майна з оренди, пеню (за наявності), платежі за договором про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю, нараховані до дати, що передує даті повернення майна з оренди;

відшкодувати Орендодавцю збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) орендованого майна з вини орендаря (і в межах сум, що перевищують суму страхового відшкодування, якщо воно поширюється на випадки погіршення стану або втрати орендованого майна), або в разі демонтажу чи іншого вилучення невід`ємних поліпшень/капітального ремонту.

Згідно з п.4.2. розділу ІІ договору оренди протягом трьох робочих днів з моменту припинення цього договору орендодавець зобов`язаний оглянути майно і зафіксувати його поточний стан, а також стан розрахунків за цим договором і за договором про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю в акті повернення з оренди орендованого майна.

Орендодавець складає акт повернення оренди орендованого майна у двох оригінальних примірниках і надає підписані ним примірники орендарю.

Орендар зобов`язаний: підписати два примірники акта повернення з оренди орендованого Майна не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з моменту їх отримання від орендодавця і одночасно повернути орендодавцю примірник підписаного орендарем акту разом із ключами від об`єкта оренди (у разі, коли доступ до об`єкта оренди забезпечується ключами); звільнити майно одночасно із поверненням підписаного орендарем акту.

Майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання орендарем акта повернення з оренди орендованого майна (п. 4.3. розділу ІІ договору оренди).

Відповідно до п.4.5.-4.6 розділу ІІ договору оренди з метою виконання зобов`язань орендаря за цим договором, а також за договором про відшкодування витрат орендодавця на утримання орендованого майна та надання комунальних послуг орендарю до або в день підписання цього договору орендар сплачує на рахунок орендодавця забезпечувальний депозит в розмірі, визначеному у пункті 11 Умов. Орендодавець повертає забезпечувальний депозит орендарю протягом п`яти робочих днів після отримання від орендаря примірника акта повернення з оренди орендованого майна за відсутності зауважень, або здійснює вирахування сум, визначених у пункті 4.8 цього договору, у разі наявності зауважень.

Відповідно п.12.1. Розділу ІІ Договору оренди строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору.

Пунктом 12.2. Розділу ІІ Договору оренди визначено, що умови цього договору зберігають силу протягом всього строку дії цього договору, в тому числі у разі, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище Орендаря, крім випадку, передбаченого пунктом 3.7 цього договору, а в частині зобов`язань Орендаря щодо орендної плати до виконання зобов`язання.

В п.12.7.1, 12.7.5 розділу ІІ договору оренди сторони визначили підстави та умови припинення Договору оренди, зокрема, договір може бути припинений на вимогу ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ», якщо ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП»: - допущено прострочення сплати орендної плати на строк більше трьох місяців; порушено додаткові умови оренди, зазначені у пункті 14 Умов.

В разі наявності підстав, визначених п.12.7 Договору оренди, про наявність однієї з підстав для дострокового припинення договору з ініціативи орендодавця передбачених пунктом 12.7 цього договору орендодавець повідомляє орендареві листом. У листі повинен міститись опис порушення і вимога про його усунення в строк не менш як 15 та не більш як 30 робочих днів з дати реєстрації листа (у строк п`яти робочих днів, якщо порушення стосується прострочення сплати орендної плати або перешкоджання здійсненні орендодавцем або НАН України контролю за використанням майна). Лист пересилається на адресу електронної пошти Орендаря і поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна.

Якщо протягом встановленого у приписі часу Орендар не усунув порушення, Орендодавець надсилає орендарю лист, у якому повідомляє Орендареві про дострокове припинення договору на вимогу Орендодавця. У листі зазначається підстава припинення договору, посилання на вимогу про усунення порушення, а також посилання на обставини, які свідчать про те, що порушення триває після закінчення строку, відведеного для його усунення.

Договір вважається припиненим на 5 робочий день після надсилання орендодавцем орендарю листа про дострокове припинення цього договору. орендодавець надсилає орендарю лист про дострокове припинення цього договору електронною поштою, а також поштовим відправленням із повідомленням про вручення і описом вкладення за адресою місцезнаходження орендаря, а також за адресою орендованого майна. Дата дострокового припинення цього договору на вимогу орендодавця встановлюється на підставі штемпеля поштового відділення на поштовому відправленні орендодавця.

Відповідно до п.12.12 розділу ІІ договору оренди майно вважається поверненим орендодавцю з моменту підписання орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.

Також, 20.06.2024 між ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ», як балансоутримувачем, і ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП», як орендарем, укладено договір №18/24-1В про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна НАН України (у тому числі місць загального користування та прибудинкової території) та надання комунальних послуг орендарю (далі Договір відшкодування витрат).

Балансоутримувач забезпечує обслуговування і експлуатацію будівлі, у зв`язку з чим уклав із постачальниками комунальних та інших послуг відповідні договори (далі - Договори про надання комунальних та інших послуг)

Відповідно до Договорів про надання комунальних та інших послуг Балансоутримувач отримує такі послуги: постачання, розподіл, перетікання електроенергії; водовідведення і водопостачання; теплопостачання; послуги з вивезення твердих побутових відходів, послуги з дератизації та дезінсекції, прибирання і догляд будівлі та прибудинкової території, послуги з охорони, послуги з обліку теплоспоживання, послуги з проведення фізико-хімічного аналізу стічної води, техобслуговування внутрішньобудинкових систем (електро/тепло/водопостачання, водовідведення, вентиляції та кондиціонування, зливної каналізації), техобслуговування аварійних систем (протипожежної, димовідведення), інші експлуатаційні послуги.

Балансоутримувач також є платником земельного податку на земельну ділянку з кадастровим номером :75:061:0007 (далі - Земельна ділянка), на якій розташована будівля і яка перебуває у його володінні на праві власності, відповідно до Свідоцтва на право власності від 29.04.2016 року, індексний номер 58425068, виданого Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

За умовами п.1.1 договору про відшкодування витрат Балансоутримувач укладає продовжує дію Договорів про надання комунальних та інших послуг, здійснює оплату за спожиті послуги відповідно до їх умов, а Орендар відшкодовує Балансоутримувачу його витрати за Договорами на надання комунальних та інших послуг у розмірі:

ціни спожитої Орендарем кількості одиниць виміру обсягу отриманої комунальної послуги, визначеної відповідно до показань вузла обліку - у разі наявності вузла обліку для Орендованого майна;

ціни спожитих послуг пропорційно площі Орендованого майна у загальній (опалювальній) площі - у разі відсутності вузла обліку для Орендованого майна або неможливості вимірювання обсягів отриманих послуг вузлами обліку.

Також Орендар відшкодовує Балансоутримувачу частину витрат зі сплати земельного податку пропорційно площі Орендованого майна у загальній площі Будівлі та займаній нею площі Земельної ділянки (п.1.2 договору відшкодування витрат).

Згідно з п.2.1. договору про відшкодування витрат Орендар відшкодовує Балансоутримувачу його витрати за Договорами надання комунальних тa інших послуг у розмірі, встановленому п.1.1 цього Договору (далі - відшкодування), відповідно до розрахунку Балансоутримувача починаючи з дати підписання акта приймання-передавання Орендованого майна.

Балансоутримувач здійснює розрахунок відшкодування не пізніше 15го дня місяця, наступного за місяцем, у якому Балансоутримувачем понесені витрати за Договорами на надання комунальних та інших послуг. Такий розрахунок Балансоутримувач вручає під розпис Орендарю та/або надсилає на його електронну адресу, зазначену у цьому Договорі (п.2.2. договору про відшкодування витрат).

Відповідно до п.2.3. договору про відшкодування витрат відшкодування вноситься Орендарем у грошовій формі на рахунок Балансоутримувача не пізніше останнього дня місяця, наступного за місяцем, за який здійснено розрахунок. Розрахунок вважається отриманим Орендарем в день направлення його на електронну адресу, зазначену у цьому Договорі, або в день його вручення під розпис.

Відшкодування підлягає сплаті незалежно від результатів провадження господарської діяльності Орендаря (п.2.6. договору про відшкодування витрат).

У разі припинення (розірвання) договору оренди орендар сплачує відшкодування до дня повернення орендованого майна за актом приймання-передачі включно (п.2.8. договору про відшкодування витрат).

Пункт 5.3. Договору відшкодування витрат покладає на Орендаря обов`язок, в разі несвоєчасного внесення відшкодування, сплату пені у розмір подвійної облікової ставки Національного банку України від несплаченої суми відшкодування за кожен день прострочення.

Моментом отримання стороною Договору відшкодування витрат інформації, пов`язаної з виконанням умов договору, є, зокрема, день отримання реєстрованого поштового відправлення, зазначений в повідомленні про вручення або день повернення реєстрованого поштового відправлення у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення (п.6.2. договору).

Сторонами також було погоджено, що чинність Договору відшкодування витрат припиняється, зокрема, у випадку підписання Акта приймання-передачі про повернення Орендованого майна (пп. 2 п. 7.6. Договору відшкодування витрат).

08.10.2024 ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ» було направлено на адресу ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» вимогу забезпечення погашення боргових зобов`язань та страхування об`єкту оренди. Зазначена вимога була направлена Орендарю, але відповідь ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ» не отримало, поштове відправлення, адресоване через Укрпошту, було повернуто відправнику у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

12.11.2024 ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ» було направлено на адресу ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» повідомлення про дострокове припинення договору оренди нерухомого майна від 20.06.2024 за №18/24, що підтверджується копіями фіскальних чеків, копіями конвертів та рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.

Також, матеріали справи містять докази направлення листа про розірвання договору на електронну адресу відповідача ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП», проте зазначені докази не місять дати направлення такого листа.

Відповідь ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ» не отримало, поштові відправлення, адресовані через Укрпошту, були повернуті відправнику у зв`язку з закінченням терміну зберігання.

21.11.2024 ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ», у відповідності вимог Розділу 4 Договору оренди, було складено акт повернення з оренди нерухомого майна, що належить до майнового комплексу НАН України, яким було: - встановлено дату припинення Договору оренди 19.11.2024; - підставу припинення Договору оренди - дострокове розірвання в односторонньому порядку; - характеристику про стан нерухомого майна інформацію про його стан на дату передачі; - інформацію про стан розрахунків за Договором оренди; - інформація про стан розрахунків за Договором про відшкодування витрат.

Зазначений акт було направлено 29.11.2024 ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ» на адресу ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» разом з повідомлення про необхідність підписання акту повернення з оренди нерухомого майна, що належить до майнового комплексу НАН України та попередження про намір вирішення спірних питань в судовому порядку. Відправка була здійснена, як на електронну пошту ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» так і на його поштові адреси. Відповідно інформації з рекомендованого повідомлення про вручення, 03.12.2024 надіслані на адресу ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» документи були отримані адресатом.

11.12.2024 на адресу ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ» надійшов примірник підписаного з боку ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» акту від 21.11.2024 без будь-яких застережень та повідомлень.

Звертаючись до суду із позовом, Позивач вказував, що ТОВ «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛІС ГРУП» визнавши правомірність ініційованого ДНУ «ЦІМТ НАН УКРАЇНИ» припинення Договору оренди в односторонньому порядку, не спростувавши підстави такого розірвання, не оспоривши суми заборгованості, які були нараховані в період договірних відносин та які були зафіксовані в Акті від 21.11.2024 - не здійснило оплати нарахованих сум заборгованості, станом на 29.04.2025 на загальну суму 294 599,66 грн., яка складається з: 1. Заборгованості за Договором оренди 232 232,66 грн., яка складається з: - частини орендної плати, яка підлягає сплаті 192 480,00 грн.; пені на суму заборгованості 30 128,66 грн.; - штрафу за наявність заборгованості 9 624,00 грн. 2. Заборгованості за Договором відшкодування витрат 62 367,01 грн., яка складається з: - відшкодування земельного податку - 8 645,04 грн. та нарахованої пені - 1 313,89 грн.; - відшкодування експлуатаційних витрат 22 365,26 грн. та нарахованої пені - 3 116,37 грн.; - відшкодування комунальних витрат 24 069,61 грн. та нарахованої пені - 2 856,84 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зазначив, що до матеріалів справи позивачем не додано жодного належного та допустимого доказу на виконання умов пунктів 3.2, 3.4 Договору оренди №18/24 від 20.06.2024 та пунктів 2.2, 2.3 Договору №18/24-1В від 20.06.2024. Зокрема матеріали справи не місять ні рахунків на оплату, ні актів виконаних робіт по вказаним Договорам. Суд оцінює критично доводи Позивача, стосовно того, що заявлені суми заборгованості визначені підписаним лише зі сторони Позивача Актом повернення орендованого майна, оскільки суми заявлені до стягнення у позовній заяві та суми визначені у Акті не співпадають, а будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження розміру позовних вимог до суду не представлено, що позбавляє суд можливості пересвідчитися у правильності заявлених сум.

Таким чином, враховуючи надані суду докази суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором оренди у розмірі 192 480,00 грн. та за договором відшкодування витрат: відшкодування земельного податку у розмірі 8 645,04 грн. відшкодування експлуатаційних витрат 22 365,26 грн. відшкодування комунальних витрат 24 069,61 грн. не є обґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними доказами, з огляду на що задоволенню не підлягають. Вимоги про стягнення суми пені та штрафу також не підлягають задоволенню, у зв`язку із відмовою у задоволенні вимоги про стягнення суми основного боргу.

Проте, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції лише частково, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої ст. 283 ГК України (який діяв в період виникнення спірних правовідносин), за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності, що не заперечується відповідачем.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина шоста ст. 283 ГК України).

Згідно з частиною першою ст. 759 ЦК України, за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Частиною першою ст. 762 ЦК України передбачено, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (частина п`ята ст. 762 ЦК України).

У відповідності до частин першої та четвертої ст. 286 ГК України, орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Так, умовами договору сторони погодили розмір місячної орендної плати складає 40 100,00 гривень без податку на додану вартість, а разом з ПДВ 48 120,00 грн.

За умовами договору відповідач зобов`язувався сплачувати орендну плату щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди, на підставі рахунків орендодавця, в свою чергу орендодавець мав надсилати орендарю рахунок не пізніше ніж за 5 робочих днів до дати платежу.

Крім цього, сторони домовились, що в день укладення цього договору відповідач вносить авансовий внесок в розмірі орендної плати за 1 місяць, тобто в сумі 48 120,00 грн.

На виконання умов договору, 20.06.2024 сторонами було підписано Акт приймання-передачі в оренду нерухомого або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до майнового комплексу НАН України та відповідачем сплачено авансовий внесок в сум 48 120,00 грн.

Частиною першою ст. 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних вимогах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Так, відповідно до частини першої ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною третьої ст. 285 ГК України передбачено, що орендар зобов`язаний берегти орендоване майно відповідно до умов договору, запобігаючи його псуванню або пошкодженню, та своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату.

Отже, у відповідача, у зв`язку з укладенням договору та прийняттям в користування об`єкта оренди, виникло зобов`язання зі сплати орендної плати за весь час користування об`єктом оренди.

Так, відповідач, з моменту прийняття в оренду вказаного в договорі оренди майна, що підтверджується підписаним сторонами Актом приймання-передачі майна в оренду від 20.06.2024, взяв на себе зобов`язання, своєчасно і в повному обсязі вносити орендодавцеві орендну плату.

Згідно з частиною першою ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вже зазначалось вище, за умовами договору відповідач зобов`язувався сплачувати орендну плату щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди на підставі рахунків орендодавця. Проте, зазначеного обов`язку не виконував.

Договір оренди був припинений 19.11.2024, акт повернення майна з оренди отриманий відповідачем 03.12.2024, який був ним підписаний та повернений позивачеві 11.12.2024.

Колегія суддів враховує відсутність в матеріалах справи підтвердження отримання відповідачем рахунків на оплату орендної плати, що передбачено умовами договору оренди, проте зазначає наступне.

Частиною другою ст. 613 ЦК України передбачено, що якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Проте, умовами договору сторони чітко визначили розмір орендної плати, строки її сплати та реквізити для перерахування. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що за умовами договору орендна плата не підлягала коригуванню протягом року, на який припадав перший місяць оренди. Тобто, відповідач був обізнаний про розмір орендної плати, який він мав сплачувати протягом періоду, коли спірне приміщення перебувало в його користуванні.

В свою чергу, рахунок або рахунок-фактура, що за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер. Рахунок є розрахунковим документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перерахувати кошти.

Рахунок на оплату товару (робіт, послуг) за своєю правовою природою не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти для оплати товару (робіт, послуг), тобто має інформаційний характер.

В цій справі неотримання відповідачем рахунку на оплату орендної плати не є відкладальною умовою в розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в силу ст. 613 ЦК України, оскільки умовами договору сторони обумовили суму, строки оплати орендної плати та всі необхідні реквізити для її здійснення, а тому наявність або відсутність рахунку не звільняє орендаря від обов`язку сплатити у визначений договором строк плату за користування найманим майном. Схожа за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.07.2019 у справі N 918/537/18, від 29.08.2019 у справі N 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі N 915/400/18, від 29.04.2020 у справі N 915/641/19, від 04.04.2023 у справі N 910/15426/20 та від 23.03.2023 у справі N 910/15424/20).

Отже, з урахуванням положень ст. 530 ЦК України та приписів п. 3.3, 3.4, 4.1 Договору оренди, відповідач повинен був сплачувати орендну плату щомісяця до 15 числа поточного місяця оренди на реквізити, зазначені в договорі оренди.

Проте, як зазначає позивач та підтверджується матеріалами справи, відповідач не виконав належним чином свої зобов`язання з оплати орендної плати у спірний період, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 192 480,00 грн.

Таким чином, нездійснення відповідачем сплати орендних платежів за спірний період є порушенням договірних зобов`язань, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з оплати орендної плати підлягають задоволенню у повному обсязі у розмірі 192 480,00 грн.

В зв`язку з порушенням відповідачем умов договору оренди щодо сплати орендної плати позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 30 128,66 грн та штраф в сумі 9 624,00 грн.

В силу приписів ст. 216 ГК України (діючого в період виникнення спірних правовідносин), учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за порушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставі і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 230 ГК України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Частиною першою ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема неустойкою.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з п. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Частинами четвертою та шостою ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Сторони в п.3.8 договору оренди обумовили, що у разі несвоєчасної або не повної сплати орендної плати на суму заборгованості нараховується пеня в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожен день прострочення перерахування орендної плати, включаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, Орендарем сплачується штраф у розмірі 5% від суми заборгованості.

Частиною шостою ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені та штрафу, судом встановлено, що зазначений розрахунок є невірним, оскільки позивачем при здійсненні розрахунку пені не враховано положення ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України щодо нарахування пені в межах шести місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Здійснивши власний розрахунок суми пені, за вказаних обставин колегія суддів вважає за можливе задовольнити вимогу позивача про стягнення з відповідача пені частково в сумі 25 615,20 грн. за розрахунком суду, виходячи зі строків початку її перебігу, заявлених Позивачем, та строків нарахування, визначених відповідно до вимог ч.6 ст.232 Господарського кодексу України.

Разом з тим, перевіривши розрахунок суми штрафу за несплату орендної плати відповідачем більше трьох місяців, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу в сумі 9 624,00 грн.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна, колегія суддів зазначає наступне.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Колегія суддів зазначає, що в постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі №911/27/21 у подібних правовідносинах зауважено, що правова природа зобов`язань, що виникають з надання / споживання послуг, зумовлює врахування (при вирішенні питання / спору щодо виникнення обов`язку їх оплати, розміру та вартості для їх оплати) загальних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" щодо надання / споживання / підстав для оплати послуг та відповідних особливостей, що регламентовані, зокрема положеннями статей 901, 903 Цивільного кодексу України.

Так, згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

При цьому загальне правило, визначене статтею 903 Цивільного кодексу України, передбачає оплатність послуги за договором про надання послуги, якщо договором передбачено надання послуг за плату, у зв`язку з чим правила та вимоги щодо оплатності послуг застосовуються у разі їх надання, тоді як за відсутності факту та доказів надання відповідних послуг надавач послуг позбавлений права та підстав вимагати їх оплати від отримувача послуг. Отже, для встановлення розміру цього обов`язку орендаря нерухомого майна (вартості спожитих послуг) визначальним є не факт оренди конкретного нерухомого майна, а факт споживання відповідної послуги орендарем та її розмір. А тому, за відсутності доказів на підтвердження розміру фактично спожитої у відповідному періоді орендарем (наданої йому безпосереднім надавачем відповідних послуг або державним підприємством, організацією, господарським товариством, на балансі яких перебуває орендоване майно) послуги (послуг) у орендаря не виникає обов`язку оплачувати ці послуги. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 07.06.2022 у справі № 911/27/21.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, тягар доказування (обов`язок довести) факту та розміру спожитих орендарем комунальних послуг у спірних правовідносинах покладається на позивача.

У справі, що розглядається, обов`язок орендаря (відповідача) майна здійснювати оплату (компенсувати балансоутримувачу) витрат на комунальні послуги в орендованому приміщенні та витрат на утримання орендованого майна виник на підставі договору №18/24-1В від 20.06.2024 про відшкодування витрат балансоутримувача.

За умовами договору про відшкодування витрат орендар зобов`язувався відшкодовувати балансоутримувачу (позивачу) його витрати за Договорами на надання комунальних та інших послуг, у розмірі, встановленому п.1.1 цього Договору, відповідно до розрахунку балансоутримувача (позивача), починаючи з дати підписання акта приймання-передавання орендованого майна.

Разом з тим, позивач зобов`язувався здійснювати розрахунок відшкодування не пізніше 15го дня місяця, наступного за місяцем, у якому позивачем понесені витрати за Договорами на надання комунальних та інших послуг та вручати такий розрахунок під розпис відповідачеві та/або надіслати на його електронну адресу.

При цьому, сторони передбачили, що у разі наявності вузла обліку для орендованого майна відповідач відшкодовує позивачеві витрати у розмірі ціни спожитої орендарем кількості одиниць виміру обсягу отриманої комунальної послуги, визначеної відповідно до показань вузла обліку, а у разі відсутності вузла обліку для орендованого майна в розмірі ціни спожитих послуг пропорційно площі орендованого майна у загальній (опалювальній) площі. Проте, позивачем не надано суду доказів на підтвердження наявності або відсутності вузлів обліку для орендованого майна.

Також Орендар відшкодовує Балансоутримувачу частину витрат зі сплати земельного податку пропорційно площі орендованого майна у загальній площі будівлі та займаній нею площі земельної ділянки.

А тому, враховуючи зазначені умови договору, які визначені сторонами у договорі №18/24-1В від 20.06.2024, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач не міг бути обізнаний про розмір витрат позивача понесених за договорами на надання комунальних та інших послуг без отримання розрахунку, оскільки їх розмір мав визначатись позивачем кожного місяця, виходячи з кількості та вартості фактично спожитих комунальних послуг в будівлі за адресою м. Київ, вул. Академіка Доброхотова, 13, пропорційно площі орендованого майна відповідача у загальній площі будівлі.

Позивачем не надано суду доказів виконання умов п. 2.2 договору №18/27-1В від 20.06.2024, що виключає можливість з боку відповідача виконати свої зобов`язання щодо відшкодування витрат позивача на утримання орендованого майна.

Крім того, матеріали справи не місять ні рахунків на оплату, ні актів виконаних робіт по вказаним Договорам, ні доказів направлення їх відповідачеві, ні доказів на підтвердження кількості та вартості спожитих комунальних та інших послуг як відповідачем, так і в спірній будівлі вцілому.

При цьому, судом першої інстанції обґрунтовано не прийнято доводи Позивача, стосовно того, що заявлені суми заборгованості визначені підписаним Актом повернення орендованого майна, оскільки суми заявлені до стягнення у позовній заяві та суми визначені у Акті не співпадають, а будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження розміру позовних вимог до суду не представлено, що позбавляє суд можливості пересвідчитися у правильності заявлених сум.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором відшкодування витрат: відшкодування земельного податку в сумі 8 645,04 грн., відшкодування експлуатаційних витрат в сумі 22 365,26 грн. відшкодування комунальних витрат в сумі 24 069,61 грн. не підлягають задоволенню. Відповідно не підлягають задоволенню вимоги й про стягнення суми пені у зв`язку із відмовою у задоволенні вимоги про стягнення вказаних сум відшкодування.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених обставин, висновки місцевого господарського суду не можна вважати такими, що відповідають приписам статей 236-238 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного, об`єктивного і безпосереднього розгляду всіх обставин справи в їх сукупності, що свідчить про наявність підстав для часткового скасування оскаржуваного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/6185/25 підлягає задоволенню частково, а рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі №910/6185/25 - скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛ ГРУП» на користь Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» 192 480,00 грн заборгованості орендної плати, 25 615,20 грн. пені та 9 624,00 грн. штрафу, з прийняттям в цій частині нового рішення.

Судові витрати розподіляються відповідно до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, п. 2 ч. 1 ст. 275, ст.277, 282,284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» на рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/6185/25 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/6185/25 в частині відмови в задоволенні позовних про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛ ГРУП» на користь Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» 192 480,00 грн заборгованості орендної плати, 25 615,20 грн. пені та 9 624,00 грн. штрафу скасувати, в іншій частині про відмову в задоволенні позовних вимог залишити без змін, виклавши резолютивну частину рішення у новій редакції:

« 1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛ ГРУП» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 61, кв. 243, ) на користь Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» (01015, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 22, ) 192 480 (сто дев`яносто дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень 00 копійок заборгованості орендної плати, 25 615 (двадцять п`ять тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 20 копійок пені та 9 624 (дев`ять тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 00 копійок штрафу.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛ ГРУП» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 61, кв. 243, ) на користь Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» (01015, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 22, ) 3 415 (три тисячі чотириста п`ятнадцять) гривень 78 копійок витрат зі сплати судового збору.

4. У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАГНОЗІС МЕДІКАЛ ГРУП» (79053, м. Львів, вул. Володимира Великого, 61, кв. 243, ) на користь Державної наукової установи «Центр інноваційних медичних технологій НАН України» (01015, м. Київ, вул. Вознесенський узвіз, 22, ) судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в сумі 4 098 (чотири тисячі дев`яносто вісім) гривень 93 копійок.

4. Видачу наказу у справі №910/6185/25 доручити Господарському суду мста Києва.

5. Матеріали справи №910/6185/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.12.2025.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді О.М. Сибіга

С.А. Гончаров