ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

22 грудня 2025 рокуСправа № 912/3148/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Тимошеської В.В., розглянувши матеріали позовної заяви Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, 28600, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, селище Устинівка, вул. Ювілейна, будинок 4

до відповідача: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою

ВСТАНОВИВ:

Устинівська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області (далі - Устинівська селищна рада, позивач) звернулась до господарського суду з позовною заявою з вимогами до фізичної особи ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , відповідач) про зобов`язання ОСОБА_1 (РНОКПП невідомий), усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою з кадастровим номером :50:069:0004, площею 0,0004 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом демонтажу встановлених на ній банківського модулю 15,94 кв.м, банківського модулю 17,38 кв.м.

В обґрунтування підстав позову зазначено, що належне відповідачу майно знаходиться на земельній ділянці комунальної власності позивача, яку відповідач використовує без правових підстав, що перешкоджає позивачу користуватися і розпоряджатися такою земельною ділянкою і порушує право власності останнього.

Дослідивши матеріали позовної заяви суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства з огляду на таке.

Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК України) визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст. 1 ГПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів визначена статтею 20 ГПК України.

Частина перша ст. 20 ГПК України визначає, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, перелік яких наведений у частині першій цієї статті, зокрема:

справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем (пункт 6).

Для цілей цього Кодексу господарською діяльністю є діяльність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

З огляду на наведені положення, для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

Предметом спору згідно поданого позову є вимога позивача до відповідача - фізичної особи ОСОБА_1 про зобов`язання останнього усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, належної позивачу. Тобто спір у спорі щодо права власності, стороною якого (відповідачем) визначено фізичну особу.

Мотивуючи підстави віднесення розгляду справи до компетенції господарського суду, позивач зазначив, що відповідач набув право власності на банківські модулі як фізична особа-підприємець та, відповідно, використовував земельну ділянку для розміщення набутих банківських модулів у зв`язку із здійсненням підприємницької діяльності, а відтак даний спір належить до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін.

Як встановлено згідно доданих до позову документів, 03.11.2020 між ФОП Габрієлян А.В., як покупцем, та АТ КБ "ПриватБанк", як продавцем, укладено договір купівлі-продажу № 13219959, предметом якого є банківські модулі (типа МАФ) за адресою: Кіровоградська область, смт. Устинівка, вул. Ювілейна, біля буд. № 4.

Згідно сформованого судом витягу з ЄДРПОУ, Габрієлян Армен Ваагнович був зареєстрований з 18.02.2019 в статусі суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця, яку припинив за власним рішенням 06.05.2022.

Отже, Габрієлян А.В. на дату набуття майна у власність мав статус ФОП, реєстрація якого припинена станом на дату звернення до господарського суду з позовом у даній справі.

За ст. 50 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення (ст. 52 ЦК України).

Поряд з цим, за положеннями ч. 2 ст. 325 ЦК України фізичні та юридичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Відповідно до ст. 320 ЦК України власник має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Законом можуть бути встановлені умови використання власником свого майна для здійснення підприємницької діяльності.

Отже, чинне законодавство не виділяє такого суб`єкта права власності як фізична особа-підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи-підприємця. Законодавство лише передбачає право фізичної особи, як власника, використовувати своє майно, у тому числі, для здійснення підприємницької діяльності.

Таким чином у вирішенні питання щодо юрисдикції спору основним є чи виступає фізична особа (позивач/відповідач) у відповідних правовідносинах, як суб`єкт господарювання та чи можна визначати ці правовідносини як господарські.

Суд констатує, що матеріали позовної заяви не містять жодних відомостей щодо використання відповідачем майна, набутого ним у власність згідно договору від 03.11.2020, у господарській діяльності.

Натомість, згідно доданого до позову Акта обстеження від 09.12.2025 фіксуються лише обставини розміщення тимчасової споруди на земельній ділянці з інформацією про суб`єкт підприємницької діяльності - "Приватбанк". Зазначено, що споруда розміщена без отримання паспорта прив`язки.

Отже, позивач не повідомляє про фактичне використання відповідачем майна в господарській діяльності та не підтверджує вказаного. Сам факт укладення відповідачем договору купівлі-продажу в статусі фізичної особи-підприємця НЕ є достатнім свідчення використання такого майна в господарській діяльності після реєстрації припинення підприємницької діяльності та за відсутності викладу будь-яких обставин, які б прямо чи опосередковано могли б свідчити про фактичне використання відповідачем майна саме в господарській діяльності. При цьому, позивач не є стороною будь-якого договору з відповідачем, як з ФОП.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №904/1083/18 є безпідставним, оскільки у вказаній справі оцінка відповідних обставин надавалась в контексті спору між сторонами щодо укладення господарського договору.

Згідно викладених у позові обставин та доданих документів, суд НЕ встановив, що спірні правовідносини пов`язані зі здійсненням відповідачем господарської діяльності, і що відповідач діє у цих відносинах як суб`єкт господарювання.

Відповідно до частини першої ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Отже, у порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, в яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Верховний Суд зазначає, що критеріями розмежування між справами цивільного та господарського судочинства є одночасно суб`єктний склад учасників справи та характер спірних правовідносин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 688/2940/16-ц, від 12.01.2021 у справі №127/21764/17, від 23.03.2021 у справі №367/4695/20).

З урахуванням вищевикладеного та з огляду на суб`єктний склад сторін і відсутність у спірних правовідносинах господарських зобов`язань, суд дійшов висновку, що суб`єктний склад учасників та підстави цього спору не відповідають приписам статей 4, 20 ГПК України, а тому цей спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Даний спір за суб`єктним складом сторін та характером спірних правовідносин підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов`язки фізичної особи, яка не є підприємцем.

Суд також враховує, що згідно ухвали Устинівського районного суду Кіровоградської області від 10.09.2025 у справі №403/205/25 позовну заяву Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про зобов`язання останнього звільнити земельну ділянку, що знаходиться в комунальній власності Устинівської селищної ради, за кадастровим номером :50:069:0004, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , було повернуто без розгляду.

Згідно резолютивної частини вказаної ухвали суду роз`яснено позивачу Устинівській селищній раді Кропивницького району Кіровоградської області, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовною заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Тобто, висновок суду цивільної юрисдикції про те, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку цивільного юрисдикції відсутній, а отже право позивача на звернення до суду за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства не обмежено.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Згідно ч. 4 ст. 175 ГПК України до ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали; копія позовної заяви залишається в суді.

Сплачена сума судового збору у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції згідно повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду (п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Керуючись статтями 4, 20, 175, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

2. Повернути Устинівській селищній раді Кропивницького району Кіровоградської області позовну заяву та додані до неї документи.

3. Роз`яснити позивачу, що розгляд даної справи віднесено до юрисдикції місцевого загального суду за правилами цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та підлягає оскарженню протягом десяти днів до суду апеляційної інстанції.

Копію ухвали направити Устинівській селищній раді Кропивницького району Кіровоградської області до електронного кабінету та Габрієлян Армену Ваагновичу за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу підписано 22.12.2025.

Суддя В.В.Тимошевська