ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4485/25

Господарський суд Одеської області у складі:

судді В.С. Петрова

при секретарі судового засідання Я.С. Кондратюк

за участю представників:

від позивача - Гордієнко В.А.,

від відповідача - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до фізичної особи Фокіної Людмили Дмитрівни про стягнення заборгованості у загальному розмірі 179503,53 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 179503,53 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 150616,81 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 28886,72 грн., посилаючись на наступне.

19.10.2021 між Акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк" та фізичною особою-підприємцем Фокіною Людмилою Дмитрівною було укладено кредитний договір № НОМЕР_1-КД-1, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 460973,38 грн. (п. А.2 кредитного договору) із терміном повернення 01.10.2024 (пп. А.3, 1.2, 2.2.3 кредитного договору). При цьому позивач зазначає, що підписання договору між сторонами підтверджується копіями кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 та протоколом перевірки кваліфікованих електронних підписів.

Також, як зазначає позивач, 19.10.2021 між позивачем та відповідачем була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору, відповідно до підпункту "а" пункту 1 якої сторони узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А.3 кредитного договору, за умови належного виконання позичальником положень Порядку програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємства та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки.

Згідно із п. 2.1 додаткової угоди за користування кредитом на умовах та в порядку, визначених цією додатковою угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку, яка становить 14,27% річних.

Так, позивач вказує, що пунктом 2.7 додаткової угоди визначено, що погашення кредиту (тіла) позичальник здійснює рівними частинами в строки і розмірах, що зазначені в додатку № 1 (графік погашення кредиту), що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди. В подальшому, за ствердженням позивача, 13.07.2022 між позивачем та відповідачем підписано договір про внесення змін до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 року, відповідно до якого сторони погодили новий графік погашення кредиту.

Крім того, позивач повідомляє, що у листопаді 2023 року звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до фізичної особи-підприємця Фокіної Людмили Дмитрівни про стягнення з останньої 299921,34 грн. заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021, з яких: 273668,87 грн. - боргу по тілу кредиту та 26252,47 грн. - боргу за процентами. Рішенням Господарського суду Одеської області від 19.12.2023 у справі № 916/4748/23 позов Акціонерного товариства Комерційного банку "ПриватБанк" задоволено частково; стягнуто з ФОП Фокіної Людмили Дмитрівни на користь АТ КБ "ПриватБанк" 96702,16 грн. заборгованості (70449,69 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 26252,47 грн. - заборгованість за відсотками) та 1160,43 грн. витрат зі сплати судового збору; в решті позову - відмовлено.

Таким чином, посилаючись на п. А.3 кредитного договору, позивач вказує, що терміном повернення є 01.10.2024 року, проте, станом на дату подання позовної заяви вищевказана заборгованість відповідачем добровільно не сплачена.

При цьому позивач зазначає, що станом на 27.10.2025 року, враховуючи суму стягнуту за рішенням суду, часткове погашення заборгованості, стягненню з відповідача підлягає сума у розмірі 179503,53 грн., що складається із: 150616,81 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 28886,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.11.2025 р. вказану позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4485/25 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи, при цьому судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 04.12.2025 р. о 10:30 год.

28.11.2025 р. від Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції (вх. № 38049/25), відповідно до якої позивач просить суд надати можливість його представнику брати участь у судовому засіданні, призначеному на 04.12.2025 року о 10:30 год., та всіх наступних судових засіданнях у справі № 916/4485/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.12.2025 р. задоволено заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" про участь у судовому засіданні по справі № 916/4485/25, яке призначене на 04 грудня 2025 р. о 10:30 год., та в усіх наступних засіданнях суду в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ).

Судове засідання, призначене на 04.12.2025 р. о 10:30 год., не відбулось у зв`язку зі збоєм у роботі підсистеми відеоконференцзв`язку (ВКЗ) суду, про що господарським судом складено відповідний акт.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.12.2025 р. призначено судове засідання на 24 грудня 2025 р. об 11:30 год.

17.12.2025 р. від Акціонерного товариства Комерційний Банк "ПриватБанк" до господарського суду через підсистему "Електронний суд" ЄСІТС надійшло клопотання (вх. № 40495), в якому позивач просить суд дозволити участь у судовому засіданні 24 грудня 2025 р. об 11:30 год. та у всіх наступних засіданнях у режимі відеоконференції представнику позивача - Гордієнко Валентині Андріївні.

Стосовно подання позовної заяви до фізичної особи Фокіної Людмили Дмитрівни суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена ст. 20 ГПК України.

В силу ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Аналогічні за змістом висновки щодо критеріїв розмежування судової юрисдикції наведено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі N 905/2260/17, від 21.08.2019 у справі N 922/4239/16, від 25.02.2020 у справі N 916/385/19, від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20.

При цьому в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 серпня 2019 року у справі N 646/6644/17 (провадження N 14-352цс19) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про розмежування компетенції судів щодо розгляду справ недостатньо застосування виключно формального критерію - визначення суб`єктного складу спірних правовідносин (участь у них суб`єкта владних повноважень), натомість визначальною ознакою для правильного вирішення спору є характер правовідносин, з яких виник спір.

Таким чином, ознаками господарського спору, підвідомчого господарському суду, є, зокрема, участь у спорі суб`єкта господарювання, наявність між сторонами, господарських відносин, врегульованих Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, іншими актами господарського і цивільного законодавства і спору про право, що виникає з відповідних відносин, наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом, відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.10.2019 р. у справі № 214/4137/17).

При цьому визначальною ознакою справи господарської юрисдикції є суть (зміст, характер) спору (п. 4.13 ухвали Верховного Суду від 07.07.2021 р. у справі № 910/5179/20).

Так, кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (ст. 42 Конституції України). Це право закріплено й у ст. 50 Цивільного кодексу України, де зазначено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Тому підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку (п. 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 920/50/19, постанови Верховного Суду від 16.12.2020 у справі № 916/2437/17, від 03.02.2021 у справі № 902/655/19, від 01.06.2021 у справі № 910/15940/20, від 07.09.2021 у справі № 918/139/21).

Відповідно до ч. 1 ст. 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до ст. 58 цього Кодексу.

Фізична особа, яка в установленому законом порядку набула статус підприємця, не втрачає свого статусу фізичної особи.

Таким чином, вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах як суб`єкт господарювання та чи можна визначити ці правовідносини як господарські.

Так, у даній справі господарським судом встановлено, що на момент укладення відповідачем спірного договору останній згідно з відомостями, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, був зареєстрований як суб`єкт підприємницької діяльності.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що даний спір має вирішуватися в порядку господарського судочинства, незважаючи на припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця Фокіної Людмили Дмитрівни.

Відповідач відзив на позов у встановлений судом строк не надав, також відповідач в засідання суду не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи відповідач повідомлявся судом належним чином за адресою, зазначеною в Єдиному державному демографічному реєстрі, а також шляхом направлення на електронну адресу відповідача, яка значиться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (відповідь № 1983195 від 07.11.2025 р.): ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчать довідки про доставку електронного листа від 11.11.2025 р. за вих. № 916/4485/25/66180/25 та від 04.12.2025 р. за вих. № 916/4485/25/72864/25. Так, надіслані судом копії ухвал суду про відкриття провадження у справі від 11.11.2025 р., про призначення судового засідання від 04.12.2025 р. були повернуті до суду без вручення разом з рекомендованим повідомленням про вручення поштових відправлень, що міститься в матеріалах справи, з позначкою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 р. у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, яким в даному випадку є суд (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) та постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідача, суд вважає, що відповідач є належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без його участі.

На думку суду, процесуальна поведінка відповідача при розгляді даної справи в суді свідчить про відсутність реальної зацікавленості у вирішенні даного спору у встановлений процесуальним законом строк та відповідно до положень ст. 2 ГПК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 24.12.2025 р. представник позивач підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

19.10.2021 року між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем Фокіною Людмилою Дмитрівною (позичальник) було укладено кредитний договір № НОМЕР_1-КД-1, відповідно до умов п. 1.1 якого банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у другому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. КУБ під заставу (далі - "кредит") надається Банком для здійснення позичальником платежів, пов`язаних з його господарською діяльністю, шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням на адресу одержувачів.

Згідно з п. A.1 кредитного договору від 19.10.2021 р. вид кредиту - невідновлювальна кредитна лінія.

Відповідно до п. A.2 кредитного договору від 19.10.2021 р. ліміт цього договору: 460973,38 грн., у тому числі на наступні цілі: у розмірі 364118,00 грн. на поповнення обігових коштів; у розмірі 96855,38 грн. на сплату страхових платежів у випадках та у порядку, передбачених п.п. 2.1.5, 2.2.12 цього договору.

В п. А.3 кредитного договору передбачений термін повернення кредиту - 01.10.2024 року.

Пунктом А.5 кредитного договору визначено, що зобов`язання позичальника забезпечуються:

- договором застави транспортного засобу №-ДЗ-1/1 від 19.10.2021 року;

- договором поруки № НОМЕР_1-ДП-1/1 від 19.10.2021 року.

Відповідно до п. А.6 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 14,27% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

Згідно з положеннями п. А.6.1 кредитного договору у випадку невиконання та/або неналежного виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, банк за користування кредитом встановлює позичальнику проценти у розмірі 17,27 % річних. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням підстави - порушення зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору та дати початку нарахування підвищених процентів, без внесення змін до цього договору. За умови відновлення виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.13 цього договору, позичальник за користування кредитом сплачує проценти у розмірі, зазначеному в п. А.6 цього договору. При цьому банк направляє письмове повідомлення позичальнику із зазначенням процентної ставки у розмірі, зазначеному в п. А.6 цього договору та дати початку її нарахування.

Пунктом А.7 кредитного договору сторони погодили, що у випадку порушення позичальником грошового зобов`язання по сплаті кредиту позичальник сплачує банку проценти за користуванням кредитом у розмірі 28,54% річних від суми простроченої заборгованості за кредитом.

Положеннями п. А.8 кредитного договору сторони узгодили, що проценти, встановлені п.п. А.6, А.6.1 договору, нараховуються та сплачуються щомісячно, датою сплати процентів є 1-е число кожного поточного місяця, починаючи з дати підписання цього договору, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. У випадку несплати процентів вони вважаються простроченими (крім випадків розірвання цього договору згідно з п. 2.3.2 цього договору). Платежі по кредиту сплачуються відповідно до графіку, який є невід`ємною частиною договору.

Згідно з положеннями п. А.10 кредитного договору сторони взаємно домовились, що будь-яка істотна умова кредитування, передбачена розділом "А" цього договору, може змінюватися протягом дії договору при настанні будь-якої з нижченаведених обставин: неналежному виконанні позичальником взятих на себе зобов`язань за цим договором; збільшенні або зменшенні оборотів грошових коштів за поточними рахунками позичальника, відкритими у банку або в іншому банку; надходженні до банку заяви або клопотання позичальника про зміну умов договору; зміни кредитоспроможності чи платоспроможності позичальника (в бік погіршення або покращення); зміни кредитних процедур та інших внутрішніх документів банку, які регламентують порядок та умови надання кредитів; порушенні позичальником будь-якої умови цього договору; сторони визначали, що зміни щодо істотних умов кредитування можуть вчинятися в тій же формі, що й укладено цей договір.

Відповідно до п. 2.1.2 кредитного договору банк зобов`язаний надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів на підставі розрахункових документів позичальника на цілі, відмінні від сплати страхових платежів, у межах суми, обумовленої п. 1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.1, 2.2.12 цього договору. Зобов`язання з видачі цільового кредитного ліміту або його частини згідно з умовами цього договору виникають у банка після підписання сторонами цього договору з урахуванням 5-денного строку, зазначеного у п. 1.1 договору. Зобов`язання з видачі кредиту або його частини на сплату страхових платежів виникають у Банку у випадку непред`явлення позичальником документів, що підтверджують сплату страхових платежів за рахунок інших джерел.

Положеннями п. 2.2 передбачено, що позичальник зобов`язується, зокрема: використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п. 1.1 цього договору (п.п. 2.2.1); сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 цього договору (п.п. 2.2.2); повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.2.16, 2.3.2 цього договору (п.п. 2.2.3); у період дії цього договору позичальник зобов`язується: мати у наявності активний поточний рахунок в банку; не припускати простроченої заборгованості по іншим активним кредитам у банку; щомісячно направляти не менше ніж 0% від загального обсягу надходжень від господарської діяльності на поточний рахунок у банку. Оплата вищезазначених послуг здійснюється позичальником згідно з тарифами, що діють у Банку на момент сплати (п.п. 2.2.13).

Згідно з п.п. 4.1, 4.2 кредитного договору за користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.16, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п.п. А.6, А.6.1 цього договору. В разі порушення строків повернення кредиту позичальник сплачує банку проценти у розмірі, встановленому у п. 5.8 цього договору.

Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п. п. 4.1, 4.2 цього договору, здійснюється у дату сплати процентів. Дата сплати процентів зазначена у п. А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дня фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту (п. 4.3 кредитного договору).

За умовами п. 4.5 кредитного договору погашення кредиту, сплата процентів за цим договором здійснюються у валюті кредиту. Погашення неустойки та інших платежів, які підлягають сплаті за цим договором, здійснюється у гривні відповідно до умов цього договору.

Згідно з п. 4.6 кредитного договору зобов`язання за цим договором у тому числі, строк виконання яких згідно з умовами цього договору не наступив, за умови реалізації Банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п.п. 2.2.15, 2.3.13 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - процентів згідно п. 5.8 цього договору, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого страхового платежу згідно п. 2.2.16 цього договору, далі - страхового платежу згідно п. 2.2.16 цього договору, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. Остаточне погашення заборгованості за цим договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього договору. Під реалізацією права банку щодо стягнення неустойки згідно розділу 5 цього договору сторони узгодили дії банку по розподілу грошей, отриманих від позичальника для погашення заборгованості, згідно черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті договору. При цьому сторони узгодили, що додаткових вимог до позичальника, щодо реалізації банком свого права по стягненню неустойки, не потрібні. У разі, якщо банк не реалізує свого права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, банк на свій вибір телекомунікаційного способу доставки інформації, узгодженими сторонами способами телекомунікацій, повідомляє позичальника про таке протягом 5 днів з дати отримання грошей від позичальника. Узгодженими сторонами способами телекомунікацій є: відповідне повідомлення, ПЗ "Приват24", СМС-повідомлення.

Умови п. 4.6 не поширюються на випадки, коли позичальник здійснює часткове дострокове погашення кредиту та за договором немає простроченої винагороди Банку, витрат/збитків Банку, неустойки, які належать до сплати на підставі цього договору. При частковому достроковому погашенні кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб для погашення заборгованості за цим договором, першочергово спрямовуються на сплату процентів за користування кредитом у розмірі, що підлягає сплаті за договором у поточному періоді відповідно до п. 4.8 договору. Після сплати процентів за користування кредитом у розмірі, що підлягає сплаті за договором у поточному періоді, решта платежу спрямовується на здійснення платежів, належних за договором, у такій послідовності: погашення винагороди, далі - кредиту.

Пунктом 4.7 кредитного договору визначено, що розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Нарахування процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту в межах строку дії договору.

В п. 4.8 кредитного договору зазначено, що нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік, а також комісія та пеня розраховуються виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів, не враховується.

Відповідно до п. 5.5 кредитного договору терміни позовної давності по вимогах про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за цим договором встановлюються сторонами тривалістю 15 (п`ятнадцять) років.

Згідно з п. 5.8 кредитного договору сторони дійшли згоди, що в разі неповернення позичальником кредиту в строк, зазначений в п. А.3, п. 2.3.2 цього договору, позичальник зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін в розмірі подвійних процентів за користування кредитом, базовий розмір яких передбачений пунктом А.7 цього договору. При цьому проценти за користування кредитом банком не нараховуються та не підлягають сплаті позичальником.

Згідно з п. 6.1 кредитного договору останній вважається укладеним з моменту його підписання шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису усіма його сторонами. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань (п. 6.2 кредитного договору).

Відповідно до п. 6.3 договору цей договір може бути змінений або розірваний за ініціативою однієї зі сторін у встановленому законом та цим договором порядку.

Разом з тим, додатком № 1 до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 сторони погодили графік погашення суми кредиту, згідно з яким відповідач зобов`язаний щомісячно сплачувати 10403,37 грн.

Також з матеріалах справи наявна згода Фокіна Ігоря Вікторовича на укладання кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р.

Так, вказаний кредитний договір № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р. та Додаток № 1 до нього були підписані із використанням кваліфікованих електронних підписів в порядку, передбаченому Законами України "Про електронні документи та електронний документообіг? та "Про електронні довірчі послуги?, що підтверджується копією протоколу перевірки кваліфікованих електронних підписів.

Також із матеріалів справи вбачається, що 19.10.2021 між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем Фокіною Людмилою Дмитрівною (позичальник) було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р., відповідно до підпункту "а" пункту 1 якої сторони узгодили, що протягом строку кредиту, зазначеного в п. А.3 кредитного договору, за умови належного виконання позичальником положень порядку програми фінансової державної підтримки суб`єктів малого та середнього підприємства та умов цієї додаткової угоди, позичальник має право на отримання фінансової державної підтримки.

Згідно з п. 2 додаткової угоди № 1 до кредитного договору на підставі зазначеного вище, сторони узгодили внести зміни в договір та викласти умови договору, що визначають порядок погашення кредиту та платність за його користування в наступній редакції:

- п. 2.1. За користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додаткової угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана та становить на дату укладання цієї додаткової угоди розмір 14,27% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: Індекс UIRD (3 місяці) + 7%; де Індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного Банку України. Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі інтернет на офіційному сайті Національного Банку України. Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розміру базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки Банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного Банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки Банк за 15 календарних днів повідомляє позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення смс-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка "Viber"; OTP-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером "Чат Sender", а також за допомогою інших мобільних додатків банка та інших засобів комунікації.

- п. 2.2 У випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і /або процентів в розмірі, зазначеному в п. 2.3, 2.7 цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі: в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення; в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних; в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати.

Пунктом 2.7 додаткової угоди визначено, що погашення кредиту (тіла) позичальник здійснює рівними частинами в строки і розмірах, що зазначені в додатку 1 (графік погашення кредиту), що є невід`ємною частиною цієї додаткової угоди.

Згідно з п. 2.10 додаткової угоди у випадку порушення позичальником строку повернення кредиту, зазначеного в п. А.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних.

Відповідно до п. 5 додаткової угоди № 1 остання є чинною з моменту її підписання сторонами та припиняє свою дію згідно обставин, визначених в п. 4 цієї додаткової угоди.

Також між сторонами було підписано графік платежів, який є додатком № 1 до додаткової угоди № 1 кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 року.

Так, вказана додаткова угода № 1 до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р. та Додаток № 1 до неї були підписані із використанням кваліфікованих електронних підписів в порядку, передбаченому Законами України "Про електронні документи та електронний документообіг? та "Про електронні довірчі послуги?, що підтверджується копією протоколу перевірки кваліфікованих електронних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, 13 липня 2022 р. між Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" (Банк) та фізичною особою-підприємцем Фокіною Людмилою Дмитрівною (позичальник) було підписано договір про внесення змін до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 року, відповідно до п. І якого сторони дійшли згоди внести зміни до умов кредитування позичальника перед банком за кредитним договором № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р. на наступних умовах: позичальник підтверджує свої зобов`язання перед банком щодо погашення заборгованості за договором, яка складається з: суми неповернутого кредиту - 322504,52 (триста двадцять дві тисячі п`ятсот чотири 52 копійки); суми нарахованих до 12.07.2022 та не сплачених позичальником процентів за користування кредитом - 0 гривень (п.п. 1 пункту I договору про внесення змін).

Згідно з п.п. 2 п. I договору про внесення змін погашення позичальником заборгованості за договором, розмір якої визначено згідно п.п. 1 п. І цього договору про внесення змін, здійснюється наступним чином: повернення кредиту (погашення заборгованості за кредитом), а також погашення заборгованості за нарахованим та несплаченим процентами за користування кредитом здійснюється в строки/терміни, встановлені в Графіку погашення заборгованості, що наведений в Додатку № 1 до цього договору про внесення змін (що є Додатком № 1 до договору), з урахуванням змін, внесених цим договором про внесення змін.

Відповідно до п.п. 3 п. I договору про внесення змін з моменту набрання чинності цього договору про внесення змін проценти за користування кредитом нараховуються та сплачуються позичальником в розмірі та на умовах, як це визначено договором, з урахуванням зміни його умов, що внесені цим договором про внесення змін.

Положеннями п.п. 4 п. І договору про внесення змін сторони дійшли згоди, що від моменту набрання чинності цим договором про внесення змін подальше надання Банком кредиту (траншів кредиту) позичальнику не здійснюється.

Підпунктами 1, 2 п. ІІІ договору про внесення змін визначено, що цей договір про внесення змін є невід`ємною частиною договору. Цей Договір про внесення змін набирає чинності з моменту його підписання сторонами шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису в порядку, передбаченому Законами України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги" та діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за договором.

Згідно з п.п. 7 п. III договору про внесення змін невід`ємною його частиною є: Додаток № 1, в якому наведено "Графік погашення заборгованості" за договором, що є Додатком № 1 до договору та невід`ємною його частиною.

Також Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" та фізичною особою-підприємцем Фокіною Людмилою Дмитрівною було підписано Графік погашення заборгованості, який є додатком № 1 до договору про внесення змін від 15.06.2023 р. до кредитного договору № № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р., відповідно до якого сторони погодили графік погашення суми кредиту та сум нарахованих до 12.07.2022 р. та не сплачених процентів до погашення, згідно з яким відповідач зобов`язаний щомісячно з 01.11.2022 по 01.04.2023 сплачувати кредит у розмірі 5201,69 грн., з 01.05.2023 по 01.10.2024 - у розмірі 16183,04 грн.

При цьому вказаний договір про внесення змін від 13.07.2022 р. до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 року та додаток № 1 до договору про внесення змін від 13.07.2023 р. були підписані із використанням кваліфікованих електронних підписів в порядку, передбаченому Законами України "Про електронні документи та електронний документообіг? та "Про електронні довірчі послуги?, що підтверджується копією протоколу перевірки кваліфікованих електронних підписів.

В силу частини 1 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Так, укладений між сторонами по справі кредитний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 11, 202, 509 ЦК України, і згідно ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Так, згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Ст. 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

За статтею 538 Цивільного кодексу України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено умовами договору, актами цивільного законодавства тощо.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, у листопаді 2023 року АТ КБ "Приватбанк" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до фізичної особи-підприємця Фокіної Людмили Дмитрівни про стягнення з останньої 299921,34 грн. заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021, з яких - 273668,87 грн. боргу по тілу кредиту та 26252,47 грн. боргу за процентами.

Рішенням Господарського суду Одеської області (суддя Литвинова В.В.) від 19.12.2025 р. по справі № 916/4748/23 позовні вимоги задоволено частково, а саме: стягнуто з фізичної особи-підприємця Фокіної Людмили Дмитрівни на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" 96702,16 грн. заборгованості та 1160,43 грн. витрат зі сплати судового збору; в решті позову відмовлено.

Приймаючи рішення у справі № 916/4748/23, суд зазначив наступне:

"Платіжним дорученням від 20.10.2021 та банківською випискою підтверджується надання позивачем відповідачу 364118,00 грн. за кредитним договором. Відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо своєчасної оплати за кредитним договором, через що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованість станом на 23.10.2023, яка за розрахунком позивача, становить 299921,34 грн. та складається з: 273668,87 грн. - заборгованість за кредитом; 26252,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Так, як зазначалось вище, у даному випадку за умовами укладеного між сторонами кредитного договору сторони погодили, що датою повернення кредиту є 01.10.2024.

При цьому, вказаний договір може бути змінений, згідно з умовами п. 6.3. останнього, за ініціативою однієї із сторін у встановленому законом та цим договором порядку.

Таким чином, зміна умови договору щодо повернення позичених клієнтом у Банку коштів у повному обсязі у даному випадку має відбуватися лише у відповідності до чинного законодавства та у порядку, встановленому договором.

Суд зазначає, що у відповідності до положень п.п. 2.3.2, 2.3.8. кредитного договору Банк та відповідач погодили між собою підстави та умови для виконання відповідачем зобов`язань щодо дострокового повернення кредиту та сплати процентів за його користування.

Вказані положення передбачають обов`язкове повідомлення клієнта Банком про дострокове виконання відповідного договору.

Аналізуючи умови спірного кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що сторони узгодили між собою порядок зміни істотної умови договору - строку повернення позичальником кредитних коштів, який фактично регламентує по - перше, право Банку вимагати дострокового погашення кредитних зобов`язань, а по - друге, передумови для такої зміни строку погашення, пов`язані з обов`язком Банку направити позичальнику відповідне повідомлення.

Суд враховує позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц (провадження № 14-600цс18), яка зазначила, що повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яке направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (ст. 257, 259 Цивільного кодексу України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, недотримання яких може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд.

Проте, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що Банком було направлено відповідачу будь-яке звернення: повідомлення про зміну умов договору, чи вимога про дострокове повернення коштів.

Відтак, зважаючи на те, що строк спірного кредитного договору не закінчився, а Банк не позбавлений можливості неодноразового направлення відповідного повідомлення щодо дострокового погашення кредитної заборгованості відповідачу, суд вважає, що в даному випадку вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитом є не просто звичайними заходами досудового врегулювання спору, додержання яких є необов`язковими для сторін до звернення до суду, а умовами укладеного договору, відповідно до яких у сторін виникають інші зобов`язання з іншими строками виконання та наслідками і недоведеність позивачем дотримання ним таких умов договору є підставою для відмови у частині його позовних вимог. А саме суд відмовляє в задоволенні вимог про стягнення частини тіла кредиту, яку відповідач мав погасити з 01.11.2023 по 01.10.2024 відповідно до графіку погашення заборгованості "додаток № 1 до договору про внесення змін від 13.07.2022 до кредитного договору №-КД-1 від 19.10.2021" (а.с. 65), оскільки строк виконання зобов`язання в цій частині ще не настав станом на 23.10.2023 (час складення позивачем розрахунку).

Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню прострочена заборгованість по тілу кредиту станом на 23.10.2023, яка становить відповідно до розрахунку позивача 70449,69 грн.".

Згідно з ч. 4 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі, для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Ці правила також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі.

Преюдиціальне значення у справі надається обставинам, встановленим судовими рішеннями, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувались і встановлювались судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення. Преюдиціальні факти відрізняються від оцінки іншим судом обставин справи.

Саме така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2018 у справі № 917/1345/17.

Обставини, які підлягають встановленню судом у справі це юридичні факти, тобто життєві обставини (дії/події), з якими правом пов`язується виникнення юридичних наслідків. Лише згадувані, але такі, що не одержали оцінку суду, обставини не можуть розглядатися як встановлені судом і не набувають властивості преюдиціальності.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Таким чином, з огляду на приписи ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини щодо належного виконання банком своїх зобов`язань за кредитним договором № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 року та неналежного виконання позичальником, встановлені судом у справі № 916/4748/23, не підлягають доведенню у даній справі.

Як встановлено судом, АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за кредитним договором № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р. виконав у повному обсязі, надавши ФОП Фокіній Людмилі Дмитрівні (позичальнику) кредит в обумовленому розмірі, що встановлено Господарським судом Одеської області у справі № 916/4748/23.

Так, в додатку № 1 "Графік платежів" до додаткової угоди № 1 до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р. сторонами наведено графік погашення заборгованості, за яким відповідач повинен був оплачувати кредит щомісячно з 01.11.2021 по 01.10.2024 у розмірі 10403,37 грн., суму страхового платежу до погашення 01.11.2022 в сумі 48427,69 грн. та 01.11.2023 у розмірі 48427,69 грн.

При цьому в додатку № 1 до договору про внесення змін від 15.06.2023 р. до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р. сторони погодили графік погашення суми кредиту та сум нарахованих до 12.07.2022 р. та не сплачених процентів до погашення, згідно з яким відповідач зобов`язаний щомісячно з 01.11.2022 по 01.04.2023 у розмірі 5201,69 грн., та з 01.05.2023 р. по 01.10.2024 р. - у розмірі 16183,02 грн.

При цьому позивачем враховано часткове виконання відповідачем зобов`язань зі сплати заборгованості за тілом кредиту у розмірі 123052,06 грн. та заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 19947,94 грн.

Однак, за ствердженнями позивача, що не спростовано відповідачем, останнім порушені умови кредитного договору та не сплачено позивачу у повному обсязі заборгованість за кредитним договором, а також не сплачено проценти. З огляду на викладене, станом на 27.10.2025 р. згідно з наданим позивачем розрахунку заборгованості, залишок заборгованості за кредитом складає 150616,81 грн., по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 35191,25 грн.

Як з`ясовано судом та не спростовано відповідачем, умови вказаного кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р. відповідач не виконав в повному обсязі, з огляду на що сума боргу відповідача по кредиту складає 150616,81 грн.

За змістом ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України вбачається, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

В ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України зазначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до п. 2.1 додаткової угоди № 1 до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р. за користування кредитом на умовах та в порядку визначених цією додаткової угодою, позичальник сплачує банку базову процентну ставку. Базова процентна ставка за кредитом змінювана та становить на дату укладання цієї додаткової угоди розмір 14,27% річних. Розмір базової процентної ставки визначений за формулою: Індекс UIRD (3 місяці) + 7%; де Індекс UIRD - український індекс ставок за депозитами фізичних осіб, що розраховується на основі номінальних ставок ринку депозитів фізичних осіб, які оголошуються банками України на строк 3 місяці. На дату укладання цієї додаткової угоди значення індексу береться на дату, що передує даті підписання цієї додаткової угоди, або остання, що опублікована на офіційному сайті Національного Банку України. Дані про величину індексу UIRD є загальнодоступними в мережі інтернет на офіційному сайті Національного Банку України. Банк щокварталу з урахуванням зміни зазначеного індексу переглядає розміру базової процентної ставки. При перегляді розміру базової процентної ставки Банк використовує розмір індексу UIRD, що офіційно визначений на 14 число останнього місяця календарного кварталу або розміру, що є останнім до цієї дати та опублікованим на сайті Національного Банку України, надалі дата перегляду розміру базової процентної ставки. Датою зміни розміру базової процентної ставки за користування кредитом є 1-ше число першого місяця календарного кварталу, що слідує за кварталом, в якому банк визначив розмір індексу UIRD для розрахунку базової процентної ставки на наступний календарний квартал. Про зміну розміру базової процентної ставки Банк за 15 календарних днів повідомляє позичальника/поручителя/заставодавця та інших зобов`язаних за договором осіб, на свій вибір шляхом: відправлення смс-повідомлень на мобільний телефон клієнта; відправлення повідомлення за допомогою мобільного додатка "Viber"; OTP-паролю; поштового листа; телеграми; повідомлення електронною поштою; повідомлення в банкоматах і терміналах самообслуговування; друку інформації на чеках в POS-терміналах; IVR-обдзвону; комунікації у ПК Приват24, в т.ч. його мобільній версії, комунікації в чаті з персональним менеджером "Чат Sender", а також за допомогою інших мобільних додатків банка та інших засобів комунікації.

Згідно з п. 2.2 додаткової угоди № 1 до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р. у випадку прострочення понад 15 днів позичальником своїх зобов`язань по погашенню кредиту і /або процентів в розмірі, зазначеному в п. 2.3, 2.7 цієї додаткової угоди, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом в порядку та розмірі: в період прострочення з 1-го до 15-го включно - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на період прострочення; в період з 16 числа місяця, в якому виникла прострочена заборгованість до дати її погашення - в розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних; в період з дати погашення заборгованості до кінця місяця, в якому існувала заборгованість - в розмірі базової процентної ставки, що діяла на дату сплати.

Положеннями п. 2.4 додаткової угоди № 1 до кредитного договору № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р. визначено, що позичальник щомісяця 1 числа місяця, що слідує за звітним місяцем, здійснює сплату процентів за користування кредитом у розмірі, з урахуванням вимог, що зазначені в п.п. 2.1 - 2.3 цієї додаткової угоди.

Згідно з п. 2.10 додаткової угоди у випадку порушення позичальником строку повернення кредиту, зазначеного в п. А.3 кредитного договору, позичальник зобов`язується сплатити банку заборгованість за кредитом, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у розмірі, визначеному за формулою: розмір базової процентної ставки з урахуванням її зміни згідно п. 2.1 цієї додаткової угоди + 5% річних.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості, з огляду на вказані положення договору банком за весь період нараховувалися відсотки за користування кредитом. Так, прострочена заборгованість відповідача по нарахованим відсоткам складає 28886,72 грн.

Так, неповернення позичальником отриманих кредитних коштів за вищевказаним кредитним договором та несплата нарахованих процентів за користування кредитними коштами є порушенням умов цього договору, що є недопустимим згідно ст. 525 Цивільного кодексу України. Відтак, суд погоджується з обґрунтованістю вимог позивача про стягнення вказаної заборгованості по кредиту, нарахованим відсоткам.

Разом з тим слід зазначити, що заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості відповідач не спростував, докази її погашення в матеріалах справи відсутні. Адже, частиною першою, третьою статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, якими в силу ст. 73 ГПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, які мають значення для вирішення справи.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 р., що складається згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості - 150616,81 грн. по кредиту та 28886,72 грн. по нарахованим відсоткам за користування кредитом.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідіність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вказані положення ЦК кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України.

Таким чином, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 179503,53 грн. обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

У зв`язку з тим, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача та рішення відбулось на користь позивача, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн., понесені позивачем при подачі позову, покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у загальному розмірі 179503,53 грн. задовольнити.

2. СТЯГНУТИ з фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" (01001, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ) заборгованість за кредитним договором № НОМЕР_1-КД-1 від 19.10.2021 року, а саме за тілом кредиту у розмірі 150616/сто п`ятдесят тисяч шістсот шістнадцять/грн. 81 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 28886/двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят шість/грн. 72 коп., витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422/дві тисячі чотириста двадцять дві/грн. 40 коп.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 25 грудня 2025 р.

Суддя В.С. Петров