РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2025Справа № 910/8937/25

За позовом Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd) (Лондон, Англія)

до Київської міської ради (м. Київ)

про стягнення 46 617 617,30 грн,

Суддя Ващенко Т.М.

Секретар судового засідання Шаповалов А.М.

Представники сторін:

Від позивача: Кокоячук В.М.

Від відповідача: Самелюк К.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Приватна компанія з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про стягнення 46 617 617,30 грн, з яких: 15 974 709,00 грн безпідставно збережених коштів, 26 132 788,40 грн інфляційних втрат та 4 510 119,90 грн 3% річних. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Київська міська рада набула та продовжує утримувати 15 974 709,00 грн, які були сплачені покупцем земельної ділянки площею 0,5237 га за 15 974 709,00 грн для будівництва, експлуатації та обслуговування підземного багатоповерхового паркінгу з вбудованими та прибудованими приміщеннями адміністративного, торговельного та громадського призначення, кінцевим власником якої був позивач. Водночас після визнання недійсним в судовому порядку відповідного рішення Київської міської ради та укладеного нею договору купівлі-продажу утримання цих коштів відповідачем є безпідставним, тож означена сума підлягає стягненню на користь позивача, зі здійсненням нарахувань за ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.07.2025 відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.08.2025.

12.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому Київська міська рада зазначає, що позивач набув у власність земельні ділянки за договором купівлі-продажу земельних ділянок, укладених з Компанією з обмеженою відповідальністю Сенатум Холдінгс Лімітед, з огляду на що Сенатум Холдінгс Лімітед набула кошти позивача, тож Київська міська рада не є належним відповідачем у даній справі. Крім того, позивач може вимагати від належного відповідача повернення безпідставно збережених коштів з дати набрання законної сили постанови Верховного Суду у справі № 910/21329/17 від 04.12.2024. відповідач також наголошує, що Верховний Суд не вбачав порушення справедливого балансу в разі витребування (повернення) майна від недобросовісного набувача без будь-якої компенсації, адже протилежний підхід стимулював би неправомірне та свавільне заволодіння чужим майном та фактично передбачав би винагороду за порушення законодавства і прав інших осіб. Крім того, недобросовісне заволодіння чужим майном не відповідає критерію мирного володіння майном.

18.08.2025 позивачем подано відповідь на відзив.

Протокольною ухвалою від 19.08.2025 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 11.09.2025.

21.08.2025 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

11.09.2025 позивачем подано пояснення по справі.

Протокольною ухвалою від 11.09.2025 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 25.09.2025.

24.09.2025 відповідачем подано пояснення по справі, з доданими доказами.

Протокольною ухвалою від 25.09.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 07.10.2025.

07.10.2025 до суду надійшли заперечення позивача проти долучення поданих відповідачем 24.09.2025 доказів.

Протокольною ухвалою від 07.10.2025 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14.10.2025.

14.10.2025 до суду надійшли заперечення відповідача з доданими доказами, та заперечення позивача проти долучення поданих відповідачем доказів до матеріалів справи.

Протокольними ухвалами від 14.10.2025 продовжено відповідачу пропущений процесуальний строк для подання доказів та долучено подані докази до матеріалів справи; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2025.

13.11.2025 позивачем подано вступне слово в письмовому вигляді.

У судових засіданнях 13.11.2025 та 02.12.2025 оголошувались перерви.

У судовому засіданні 16.12.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача проти задоволення позову заперечував.

16.12.2025 суд проголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та повідомив дату і час його проголошення.

16.12.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частину рішення та повідомив, що повне рішення буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

23.04.2009 Київська міськрада прийняла рішення № 343/1399 "Про продаж земельної ділянки Товариству з обмеженою відповідальністю "Престижбудсервіс" для будівництва, експлуатації та обслуговування підземного багатоповерхового паркінгу з вбудованими та прибудованими приміщеннями адміністративного, торговельного та громадського призначення на вул. Архітектора Городецького, 6-А у Печерському районі м. Києва", яким:

- погоджено звіт про експертну грошову оцінку земельної ділянки за названою адресою;

- затверджено вартість земельної ділянки у розмірі 15 974 709,00 грн на підставі експертної грошової оцінки (висновок експерта про ринкову вартість земельної ділянки від 29.07.2008);

- вирішено продати ТОВ "Престижбудсервіс" земельну ділянку площею 0,5237 га за 15 974 709,00 грн для будівництва, експлуатації та обслуговування підземного багатоповерхового паркінгу з вбудованими та прибудованими приміщеннями адміністративного, торговельного та громадського призначення, яка перебуває в оренді у ТОВ "Престижбудсервіс" згідно з договором від 18.08.2008 № 82-6-00510;

- затверджено умови продажу ТОВ "Престижбудсервіс" цієї земельної ділянки та доручено Головному управлінню земельних ресурсів виконавчого органу Київської міськради (Київської міської державної адміністрації, далі - КМДА) забезпечити оформлення у двотижневий термін договору купівлі-продажу земельної ділянки. Після повної сплати вартості земельної ділянки має бути оформлено та видано ТОВ "Престижбудсервіс" в установленому порядку державний акт на право власності.

01.07.2010 Київська міська рада та ТОВ "Престижбудсервіс" як покупець уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дем`яненко Т. М. за № 586, за умовами якого (пункти 1.1, 1.2, 2.1) продавець продав, а покупець придбав земельну ділянку, розташовану на вулиці Архітектора Городецького, 6-А у Печерському районі м. Києва, загальною площею 0,5237 га, кадастровий номер: :76:027:0039, у межах, які перенесені у натуру (на місцевість) і зазначені у технічній документації. Земельна ділянка продана для будівництва, експлуатації та обслуговування підземного багатоповерхового паркінгу з вбудованими та прибудованими приміщеннями адміністративного, торговельного та громадського призначення. Ціна продажу 15 974 709,00 грн.

Згідно з довідкою Головного управління земельних ресурсів КМДА від 01.07.2010 № 1850-д право на вищевказану земельну ділянку зареєстровано з такими обмеженнями (обтяженнями): ухвала Печерського районного суду міста Києва від 07.07.2009 у справі № 2-3469/2009; ухвала Печерського районного суду міста Києва від 07.05.2010 № 2-136/2010 щодо скасування ухвали Печерського районного суду міста Києва від 07.07.2009; ухвала Шевченківського районного суду м. Києва від 21.05.2010 у справі № 2а-1750/10; ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 21.05.2010 у справі № 2а-1750/10 стосовно скасування заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 21.05.2010 у справі № 2а-1750/10; ухвала Апеляційного суду міста Києва від 30.06.2010, якою ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07.05.2010 залишено без змін.

Наведене свідчить про наявність судових та досудових спорів щодо спірної земельної ділянки упродовж 2009-2010 років.

06.07.2010 ТОВ "Престижбудсервіс" видано державний акт № 02-8-00286 на право власності на спірну земельну ділянку.

У подальшому постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 23.05.2011 у справі № 2а-96/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.10.2012, визнано протиправним та скасовано рішення Позивача від 23.04.2009 № 343/1399 про продаж земельної ділянки ТОВ "Престижбудсервіс". Під час розгляду вказаної справи суди встановили, що продана ТОВ "Престижбудсервіс" земельна ділянка є прибудинковою територією житлових будинків № 4 та № 6 на вулиці Архітектора Городецького у місті Києві та включає в себе проїзд між зазначеними будинками, а також використовується для експлуатації та обслуговування житлового будинку № 4.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02.10.2013 у справі № 757/8077/13, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26.12.2013, визнано недійсним договір купівлі-продажу цієї земельної ділянки.

Проте під час апеляційного перегляду справи № 757/8077/13, а саме 10.12.2013, ТОВ "Престижбудсервіс" як продавець та Товариство з обмеженою відповідальністю "Городецький пасаж" (далі - ТОВ "Городецький пасаж") як покупець уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки, за умовами якого продавець передає у власність покупця (продає), а покупець приймає (купує) належну продавцю на праві приватної власності земельну ділянку площею 0,5237 га, кадастровий номер :76:027:0039, за 16 550 000,00 грн без ПДВ.

У свою чергу ТОВ "Городецький пасаж" відчужило вказану земельну ділянку Компанії з обмеженою відповідальністю Сенатум Холдінгс Лімітед на підставі договору купівлі-продажу від 17.12.2013 за ціною 16 750 000,00 грн (2 095 584,00 доларів США за курсом НБУ станом на дату підписання договору).

У подальшому ТОВ "Будгеопроект" виконало роботи зі складання технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки площею 0,5237 га по вул. Архітектора Городецького, 6-А, внаслідок чого було створено 3 нові земельні ділянки.

11.12.2015 між Компанією з обмеженою відповідальністю Сенатум Холдінгс Лімітед як продавцем та Приватною компанією з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд, як покупцем, укладено договори купівлі-продажу, за умовами яких продавець передає у власність покупця (продає), а покупець приймає (купує) належні продавцю на праві приватної власності земельні ділянки:

- площею 0,06 га, кадастровий номер :76:027:0170, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Хрещатик, 13-Б, за ціною 81 345,00 доларів США;

- площею 0,2862 га, кадастровий номер :76:027:0171, розташовану за адресою: м. Київ, вул. Архітектора Городецького, 4-Б, за ціною 388 012,00 доларів США;

- площею 0,1775 га, кадастровий номер :76:027:0172, розташовану за адресою: м. Київ, вулиця Архітектора Городецького, 8-А, за ціною 240 643,00 доларів США.

З огляду на поділ первісної земельної ділянки Прокурором було заявлено вимоги про витребування у Приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Голденберг Ассетс ЛТД" відповідача на підставі статті 388 Цивільного кодексу України на користь територіальної громади міста Києва трьох новоутворених земельних ділянок.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі № 910/21329/17 позов прокурора задоволено, витребувано від Приватної компанії з обмеженою відповідальністю "Голденберг Ассетс ЛТД" на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради: земельну ділянку, розташовану по вулиці Хрещатик, 13-Б у Печерському районі міста Києва, площею 0,0600 га (кадастровий номер: :76:027:0170), вартістю 4 242 888,00 грн; земельну ділянку, розташовану по вулиці Архітектора Городецького, 4-6 у Печерському районі міста Києва, площею 0,2862 га (кадастровий номер: :76:027:0171), вартістю 20 238 575,80 грн; земельну ділянку, розташовану по вулиці Архітектора Городецького, 8-А у Печерському районі міста Києва, площею 0,1775 га (кадастровий номер: :76:027:0172), вартістю 12 551 877,00 грн.

Постановою Верховного Суду від 04.12.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 у справі № 910/21329/17 залишено в силі.

Наведені вище обставини встановлені судами при розгляді господарської справи №910/21329/17 та не підлягають доведенню в силу положень ст. 75 ГПК України.

У цій справі позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на підставі ст. 1212 ЦК України, а також інфляційних втрат і трьох процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України на суму 15 974 709,00 грн, що були одержані та збережені відповідачем без достатньої правової підстави.

Судом встановлено, що постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.05.2011 у справі №2а-96/11, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 09.06.2012 та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 09.10.2012, визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради № 343/1399 від 23.04.2009 про продаж земельної ділянки ТОВ "Престижбудсервіс".

Тобто судовими рішеннями в означеній справі встановлено протиправність рішення органу місцевого самоврядування, що свідчить про допущені порушення вимог законодавства при його прийнятті.

Крім того, судовим рішенням у справі № 757/8077/13-ц (за позовами фізичних осіб до ТОВ "Престижбудсервіс", Київської міськради та Департаменту земельних ресурсів КМДА про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державного акта, державної реєстрації) встановлено, що земельна ділянка, яка продана ТОВ "Престижбудсервіс", є прибудинковою територією житлових будинків № 4 та № 6 по вул. Архітектора Городецького у м. Києві та єдиним проїздом між зазначеними будинками та частиною скверу, а вказані житлові будинки № 4 та № 6 мають входи до парадних через єдиний міжбудинковий проїзд.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02.10.2013 у справі №757/8077/13-ц позов фізичних осіб задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,5237 га, укладений 01.07.2010 між Київської міською радою та Товариством з обмеженою відповідальністю "Престижбудсервіс", за реєстраційним №586, скасовано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,5237 га, виданий 06.07.2010 Товариству з обмеженою відповідальністю "Престижбудсервіс" Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради (Київської міської держадміністрації), скасувавши державну реєстрацію за Товариством з обмеженою відповідальністю "Престижбудсервіс" земельної ділянки.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з даним позовом, Приватна компанія з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд зазначає, що Київська міська рада без належної правової підстави продовжує утримувати грошові кошти, сплачені за дану земельну ділянку, у зв`язку з чим нарахував три проценти річних та інфляційні втрати за період прострочення на підставі статті 625 ЦК України.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, зазначає серед іншого, що початок прострочення для цілей нарахування інфляційних втрат та 3% річних має обчислюватися з дати ухвалення постанови Верховного Суду від 04.12.2024 у справі № 910/21329/17.

Глава 83 "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" знаходиться в підрозділі 2 "Недоговірні зобов`язання" розділу 3 "Окремі види зобов`язань", який входить до книги п`ятої "Зобов`язальне право" ЦК України.

Згідно із частинами першою, другою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З наведених норм убачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому.

Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних на суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає у особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

В іншому випадку (за позицією відповідача) без судового рішення зобов`язання з повернення безпідставно збережених (після визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки за рішенням Печерського районного суду міста Києва від 02.10.2013 у справі №757/8077/13, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 26.12.2013) коштів взагалі не настало б.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 зазначила, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

При цьому Велика Палата Верховного Суду в цій постанові виснувала, що саме з набранням законної сили рішенням суду у справі № 905/3512/13 про розірвання договору та зобов`язання покупця повернути придбане майно відпала підстава набуття продавцем коштів, сплачених йому покупцем за це майно. Саме з цього моменту у продавця виник обов`язок повернути безпідставно утримані кошти покупцю, а не з моменту набранням чинності рішенням суду у справі № 905/1290/16 про стягнення з нього цих коштів на підставі статті 1212 ЦК України, яке в цьому випадку було механізмом примусового виконання продавцем свого обов`язку з повернення безпідставно утриманих коштів, який він не виконав добровільно.

Також Велика Палата Верховного Суду в цій постанові вказала на те, що згідно із частиною другою статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Норма вказаної статті регулює відносини, коли у боржника існує обов`язок, але строк його виконання не встановлений, тоді такий обов`язок боржник має виконати у семиденний строк від дня пред`явлення кредитором йому вимоги. Ця норма зазвичай застосовується у договірних відносинах, коли сторони в договорі встановлюють певний обов`язок, але не визначають строк його виконання. У такому випадку кредитор, направляючи вимогу боржнику, повідомляє про готовність прийняти виконання від боржника.

Проте у статті 1212 ЦК України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна.

Норма частини другої статті 530 ЦК України до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі статтею 1212 ЦК України не застосовується.

Суд відхиляє як необґрунтовані доводи Київської міської ради про те, що вона не є належним відповідачем у даній справі, оскільки кошти без відповідної правової підстави утримуються саме Радою.

Також, суд звертає увагу на те, що відсутність порушення справедливого балансу в разі витребування (повернення) майна від недобросовісного набувача без будь-якої компенсації, викладений у постанові Верховного Суду у справі №910/21329/17, не підлягають застосуванню в даному випадку, в межах даної справи не вирішується питання компенсації набувачу майна.

За таких обставин, судом встановлено, що обов`язок Київської міської ради повернути отримані за недійсним договором кошти виник одразу після їх отримання, а право у позивача вимагати їх повернення та нарахування 3% річних та інфляційних втрат на таку суму з моменту придбання ним земельних ділянок, незаконно проданих відповідачем та які врешті перейшли у власність позивача та були у нього витребувані рішеннями судів у справі №910/21329/17.

Таким чином, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд встановив їх обґрунтованість та арифметичну вірність.

Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За статтею 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, процедурні гарантії, закріплені в ст. 6 Конвенції, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань. Кожен має право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками; на це право, що є одним з аспектів права на доступ до суду, може посилатися кожен, хто небезпідставно вважає, що втручання у реалізацію його або її прав є неправомірним (рішення у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), серія А №18, п. 28 36).

Положеннями ст. 86 ГПК України унормовано, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані, доведені та відповідачем у встановленому законом порядку не спростовані, а відтак позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Інші доводи і твердження учасників справи судом відхилено як такі, що не спростовують встановлених судом обставин та впливають на результат вирішення даного спору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 76-80, 86, 129, 165, 219, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, Господарський суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Київської міської ради (01044, м. Київ, вулиця Хрещатик, 36; ідентифікаційний код 22883141) на користь Приватної компанії з обмеженою відповідальністю Голденберг Ассетс Лтд (Private company limited by Shares Goldenberg Assets Ltd) (20-22 Венлок Роуд, Лондон, Англія, N1 7GU (20-22 Wenlock Road, London, N1 7GU) ідентифікаційний код 08296030) 15 974 709 (п`ятнадцять мільйонів дев`ятсот сімдесят чотири тисячі сімсот дев`ять) грн 00 коп. безпідставно збережених коштів, 26 132 788 (двадцять шість мільйонів сто тридцять дві тисячі сімсот вісімдесят вісім) грн 40 коп. інфляційних втрат, 4 510 119 (чотири мільйони п`ятсот десять тисяч сто дев`ятнадцять) грн 90 коп. 3% річних та 559 411 (п`ятсот п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста одинадцять) грн 40 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили у відповідності до приписів ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 19.12.2025.

Суддя Т.М. Ващенко