ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2025 року

м. Київ

cправа № 914/2709/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Губенко Н. М., Кролевець О. А.,

за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А.В.,

за участю представників учасників справи:

позивача - Безвенюка В. В. (адвоката)

відповідача - Піти Я. І. (адвоката)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Левгалбуд"

на рішення Господарського суду Львівської області від 27.02.2025

(суддя - Петрашко М. М.)

та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2025

(головуюча - Якімець Г. Г., судді: Бойко С. М., Бонк Т. Б.)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Левгалбуд"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"

в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз"

про зобов`язання вчинити дії.

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Левгалбуд" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України", за участі у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз", про зобов`язання відповідача виконати зобов`язання за договором на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що не є стандартним) № 38ЛФ/100-610/104/4-24 від 08.12.2023 технічних умов приєднання № 790-Туп-2278-0619 від 07.06.2019.

2. Позов обґрунтовано тим, що станом на дату подання позовної заяви Оператором ГРМ не було виставлено рахунку із зазначенням суми, яку позивач має оплатити, для того щоб його об`єкт було підключено до ГРМ. Позивач стверджує, що через тривалу бездіяльність Оператора ГРМ, в особі ТОВ "Газмережі", позивач позбавлений можливості підключити належний йому об`єкт до ГРМ до газорозподільних інженерних мереж для цілодобового доступу вказаних будинків до газорозподільної мережі та не може ввести в експлуатацію багатоквартирні будинки.

Фактичні обставини справи, установлені судами

3. Згідно із дозвільними документами Товариство з обмеженою відповідальністю "Левгалбуд" є замовником будівництва об`єкта - "Багатоквартирні житлові будинки із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією, с. Сокільники, Пустомитівський р-н, Львівська обл.", який поділено на декілька черг будівництва.

4. 07.06.2019 позивачем отримано Технічні умови приєднання до газорозподільної системи № 790-ТУп-2278-0619 від 07.06.2019, затверджені головою технічної ради Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз".

5. Відповідно до розділу І "Характеристика об`єкта замовника" назва: Газифікація об`єкта: Газифікація багатоквартирних житлових будинків із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією: адреса об`єкта: с. Сокільники Пустомитівський р-н, Львівської о6л. (будинки А, Б, В, Г, Д на генплані); функціональне призначення: багатоквартирний будинок.

6. На підставі Технічних умов, АТ "Львівгаз" було розроблено та погоджено робочу документацію "Газифікація багатоквартирних житлових будинків із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією, за адресою с. Сокільники, Пустомитівського р-н, Львівської обл. (нестандартне приєднання). Газопостачання внутрішнє. Будинок "В" на генплані від 24.04.2023 № 790-ПКДп-1834-0423: "Газифікація багатоквартирних житлових будинків із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією, за адресою с. Сокільники, Пустомитівського р-н, Львівської обл. (нестандартне приєднання). Газопостачання внутрішнє. Будинок "Г" на генплані від 24.04.2023 № 790-ПКДп-1835-0423: "Газифікація багатоквартирних житлових будинків із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією, за адресою с. Сокільники, Пустомитівського р-н, Львівської обл. (нестандартне приєднання). Газопостачання внутрішнє. Будинок "Д" на генплані від 24.04.2023 № 790-ПКДп-1836-0423: "Газифікація багатоквартирних житлових будинків із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією, за адресою с. Сокільники, Пустомитівського р-н, Львівської обл. (нестандартне приєднання)".

7. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1595 від 31.08.2023, зупинено АТ "Львівгаз" дію ліцензії на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу, у зв`язку з передачею цілісного майнового комплексу з розподілу природного газу іншому суб`єкту господарювання.

8. Пунктом 2 Постанови № 1595 зобов`язано Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Львівгаз" до 31 грудня 2023 року передати грошові кошти та майно (рухоме та нерухоме), належне АТ "Львівгаз" на праві власності, для забезпечення виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" () невиконаних АТ "Львівгаз" зобов`язань за періоди провадження ним господарської діяльності з розподілу природного газу, визначених за результатами здійснених НКРЕКП заходів державного контролю діяльності АТ "Львівгаз" з розподілу природного газу за попередні роки та які будуть покладені за результатами заходів державного контролю НКРЕКП діяльності АТ "Львівгаз" у 2022 2023 роках, зокрема: кошти, що підлягають коригуванню за результатами заходів державного контролю; на баланс ТОВ "Газорозподільні мережі України" вузли обліку природного газу, що є на балансі АТ "Львівгаз", у тому числі тих, що були встановлені (замінені).

9. 08.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газорозподільні мережі України" (оператор ГРМ) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Левгалбуд" (замовник) укладено договір на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що не є стандартним) № 38ЛФ/100-610/104/4-24, відповідно до пункту 1 розділу 1 якого до газорозподільної системи Оператора ГРМ, що па законних підставах перебуває в його власності або користуванні (у тому числі в експлуатації), приєднується на підставі технічних умов приєднання № 790-Туп-2278-0619 від 07.06.2019, газифікація об`єкту: "Газифікація багатоквартирних житлових будинків із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією" (далі - об`єкт замовника).

10. Відповідно до пункту 1 розділу 2 договору Оператор ГРМ забезпечує приєднання об`єкта Замовника до ГРМ (будівництво та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання) на підставі технічних умов та відповідно до проекту зовнішнього газопостачання і здійснює підключення об`єкта Замовника до ГРМ і пуск газу на його об`єкт на умовах цього Договору.

11. Пунктом 2 розділу 2 договору визначено, що строк виконання робіт вказаних в пункті 1 Розділу II Договору 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів.

12. Замовник на умовах цього Договору сплачує Оператору ГРМ плату за приєднання (вартість послуги Оператора ГРМ з приєднання об`єкта Замовника. Закупівля та встановлення в точці вимірювання комерційного вузла обліку газу здійснюється згідно з вимогами Кодексу газорозподільних систем (п.п. 3, 4 договору).

13. Згідно з підпунктом 2 пункту 1 Розділу ІІІ договору Оператор ГРМ зобов`язується за рахунок плати за приєднання закупити та встановити комерційний вузол обліку природного газу, якщо організацію вузла обліку за цим Договором забезпечує Оператор ГРМ, а також прийняти в експлуатацію комерційний вузол обліку природного газу з урахуванням вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

14. Відповідно до пункту 3 розділу V Технічних умов приєднання до газорозподільної системи № 790-ТУп-2278-0619 від 07.06.2019, закупівля, монтаж та прийняття в експлуатацію вузла обліку забезпечуються Оператором ГРМ за рахунок плати за приєднання Замовника.

15. Згідно з підпунктом 3 пункту 1 Розділу ІІІ договору Оператор ГРМ зобов`язується здійснити підключення об`єкта Замовника до ГРМ (фізичне з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) впродовж десяти робочих днів у міській місцевості та п`ятнадцяти робочих днів у сільській місцевості після виконання таких умов:

- надання Замовником документів, що підтверджують введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання;

- оплата вартості приєднання відповідно до умов розділу IV цього Договору;

- підписання Замовником на момент підключення акта розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності Сторін, складеного Оператором ГРМ;

- підписання Замовником на момент підключення заяви про приєднання до договору про розподіл природного газу з персоніфікованими даними Замовника (або в передбачених Кодексом газорозподільних систем випадках технічної угоди про умови приймання-передачі природного газу між суміжними суб`єктами ринку природного газу), складеної Оператором ГРМ. Підключення об`єкта Замовника, проект внутрішнього газопостачання якого передбачає підключення третіх осіб (інших замовників, споживачів), дво- або багатоквартирного будинку здійснюється з урахуванням додаткових вимог, передбачених Кодексом газорозподільних систем.

16. Відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ договору Замовник зобов`язується:

- здійснити оплату послуг Оператора ГРМ з приєднання об`єкта Замовника відповідно до умов розділу IV цього Договору;

- забезпечити будівництво і введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газоспоживання від точки приєднання до власних газових приладів та пристроїв;

- забезпечити допуск персоналу Оператора ГРМ на об`єкт Замовника для виконання цього Договору, зокрема для встановлення (якщо організацію вузла обліку за цим Договором забезпечує Оператор ГРМ) та прийняття в експлуатацію вузла обліку та/або виконання заходів з підключення (за необхідності);

- у разі виникнення потреби у перенесенні існуючих газових мереж Оператора ГРМ, що буде пов`язано з будівництвом газових мереж внутрішнього газопостачання, звернутися за укладанням додаткової угоди щодо надання послуг з їх перенесення;

- протягом трьох робочих днів з дати отримання від Оператора ГРМ акту виконання послуги приєднання (далі - Акт) підписати його або в цей же строк надати Оператору ГРМ письмову обгрунтовану відмову від його підписання із зазначенням вичерпного переліку виявлених зауважень/недоліків;

- у разі падання Оператором ГРМ окремих послуг (робіт), протягом трьох робочих днів з дати отримання від Оператора ГРМ акту приймання-передачі виконаних робіт підписати його або в цей же строк надати Оператору ГРМ письмову обґрунтовану відмову від його підписання із зазначенням вичерпного переліку виявлених зауважень/недоліків.

17. Відповідно до пункту 1 розділу IV договору, Замовник сплачує плату за приєднання (вартість послуги Оператора ГРМ з приєднання об`єкта Замовника до ГРМ), визначену пунктом 1 цього розділу, на поточний рахунок Оператора ГРМ у такому порядку та у відповідні терміни, шляхом здійснення попередньої оплати розміром 100% (сто відсотків) протягом 3 робочих днів з моменту отримання рахунку чи додаткової угоди до Договору.

18. Пунктом 2 розділу IV договору визначено, що плата за приєднання включає, зокрема, оплату послуг Оператора ГРМ з будівництва та введення в експлуатацію газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання (якщо Замовник визначив Оператора ГРМ виконавцем проектних та/або будівельних робіт зовнішнього газопостачання), послуги Оператора ГРМ з установлення в точці вимірювання вузла обліку природного газу (якщо організацію вузла обліку за цим договором забезпечує Оператор ГРМ), приймання в експлуатацію вузла обліку газу, підключення об`єкта Замовника до ГРМ та пуск газу в газові мережі внутрішнього газопостачання.

19. Згідно з пунктом 3 розділу IV договору, вартість послуг з приєднання об`єкта Замовника до ГРМ за даним Договором становить 517 490,40 грн, у тому числі податок на додану вартість 86 248,40 грн, згідно з договірною ціною, яка додається та є невід`ємною частиною цього Договору, сплачується Замовником у такому порядку та у відповідні терміни, шляхом здійснення 100% оплати протягом 3 (трьох) банківських днів з дня підписання Договору та отримання від Оператора ГРМ рахунку.

20. Вартість інших окремих послуг, пов`язаних з приєднанням може бути визначена окремими додатковими угодами до цього Договору (пункт 4 розділу IV договору).

21. Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання Сторонами та його скріплення печатками Сторін (за наявності) та діє до 07.12.2024 року, але в будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за Договором. Цей Договір може бути змінено шляхом укладання додаткових угод до цього Договору за ініціативою будь-якої зі Сторін у порядку, визначеному чинним законодавством (пункти 1, 2 розділу VІІ договору).

22. У відповідності до пункту 4 розділу ХІ договору, підключення об`єкта Замовника до ГРМ та пуск газу здійснюється Оператором ГРМ після виконання Замовником умов, що визначені в пункті 9 глави 2 розділу V Кодексу газорозподільних систем.

23. Як зазначено у позовній заяві, договір приєднання в частині 1-ї та 2-ї черги (будинок "А" та "Б") виконано в повному обсязі, здійснено пуск газу.

24. Відповідно до робочої документації "Газифікація багатоквартирних житлових будинків із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією, за адресою с. Сокільники, Пустомитівського р-н, Львівської обл. (нестандартне приєднання), "Газопостачання внутрішнє", що погоджена АТ "Львівгаз", у пункті 13 розділу "Завдання та проектування ГПВ" передбачено черговість будівництва, згідно з якою будинок "А" та "Б" віднесено до першої черги будівництва.

25. 30.08.2024 позивач звернувся до відповідача з листами щодо необхідності укладення угоди в частині встановлення лічильників газу згідно з Робочою документацією щодо будинків "В", "Г", "Д" на генплані.

26. Відповідно до листа № ЛФ/100/Вих-8379/101/1/2-24 від 10.09.2024, відповідач зазначив, що зі звернень позивача вбачається, що у ТОВ "Левгалбуд" наявний робочий проект ГПВ, розроблений АТ "Львівгаз". При цьому відповідач звернув увагу на те, що відповідно до глави 10 розділу 2 пункту 8 Кодексу газорозподільних систем якщо протягом року після погодження Оператором ГРМ проєкту комерційний ВОГ не було введено в експлуатацію, проєкт на комерційний ВОГ підлягає перепогодженню з урахуванням діючих на дату перепогодження вимог нормативних документів.

27. З урахуванням вищевикладеного, відповідач у листі № ЛФ/100/Вих-8379/101/1/2-24 від 10.09.2024 зазначив, що для укладення договору на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що не є стандартним) в частині встановлення лічильників газу згідно з газифікацією багатоквартирних житлових будинків із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією в с. Сокільники Пустомитівського р-ну Львівської обл., необхідно надати наступний перелік документів:

- копії технічних умов на газифікацію житлових будинків;

- погоджену оператором ГРМ проектну документацію та виконавчо-технічну документацію;

- скановану копію статуту контрагента, яка засвідчена уповноваженою особою підприємства;

- скановану копію витягу з реєстру платників ПДВ, яка засвідчена уповноваженою особою підприємства;

- скановану копію наказу про призначення керівника контрагента, яка засвідчена уповноваженою особою підприємства;

- скановану копію протоколу зборів засновників про призначення керівника контрагента, яка засвідчена уповноваженою особою підприємства;

- завірені скановані копії документів для проведення верифікації підпису;

- скановану копію довіреності підписанта, за наявності такої.

28. 19.09.2024 позивач супровідними листами від 18.09.2024 № 18-09/24 надіслав відповідачу копії документів необхідних для повторного погодження робочої документації в частині приладів обліку. При цьому, як зазначив позивач у листах від 18.09.2024 № 18-09/24, проект комерційного ВОГ (розділ 12-13 проекту) перепогодженню не підлягає, оскільки вимоги пункту 8 глави 2 розділу Х Кодексу газорозподільних систем (в листі помилково вказано глава 10 розділ 2 пункт 8) стосується проектної документації на реконструкцію комерційного ВОГ, а в даному випадку мова йде про нове будівництво.

29. Однак, як зазначив позивач, жодної відповіді за результатами розгляду документів від відповідача отримано не було, з огляду на що Товариство з обмеженою відповідальністю "Левгалбуд" 14.10.2024 в порядку статті 530 ЦК України звернувся до відповідача з вимогою №14/10-24 від 14.10.2024, в якій просив: 1) Виконати пункт 3 розділу V "Вимоги до комерційного вузла обліку природного газу" Технічних умов приєднання, в частині закупівлі, монтажу та прийняття в експлуатацію вузлів обліку в багатоквартирних житлових будинках із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією, за адресою с. Сокільники, Пустомитівського р-н, Львівської обл. (Будинки "В", "Г" та "Д" на генплані); 2) Виконати роботи щодо підключення багатоквартирних житлових будинків із вбудованими громадськими приміщеннями, підземним паркінгом та трансформаторною підстанцією, за адресою с. Сокільники, Пустомитівського р-н, Львівської обл. (Будинки "В", "Г" та "Д" на генплані) до газорозподільних мереж, відповідно до затвердженої робочої документації.

30. При цьому, за твердженням позивача, відповіді на вимогу позивачем отримано не було, як і не було вчинено жодної дії на виконання цієї вимоги.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

31. 27.02.2025 Господарський суд Львівської області ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 (з урахуванням ухвали цього суду від 11.07.2025 про виправлення описки), яким у задоволенні позову відмовив повністю.

32. Суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач, звертаючись з позовними вимогами про підключення об`єктів до газорозподільної системи та пуск газу, не довів виконання свого обов`язку за договором на приєднання до газорозподільної системи, зокрема, не надав підтвердних документів про введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання. Судом також встановлено, що проєкт комерційного ВОГ підлягав перепогодженню, оскільки його не було введено в експлуатацію протягом року після погодження, а тому технічні умови втратили актуальність. Подані докази не підтверджують готовність об`єктів до експлуатації, а сертифікат щодо будинку "Д" був виданий після звернення з позовом та після закінчення строку дії договору, і не був покладений позивачем в обґрунтування позовних вимог. Суди дійшли висновку про відсутність бездіяльності Оператора ГРМ та зазначили про те, що неможливість підключення обумовлена невиконанням позивачем умов договору та вимог Кодексу газорозподільних систем.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу.

33. 23.07.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Левгалбуд" подало до Верховного Суду через систему "Електронний Суд" касаційну скаргу, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 27.02.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 скасувати й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

34. Зі змісту касаційної скарги вбачається, що на виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень скаржник визначає випадки, передбачені пунктами 1 та 4 частини другої статті 287 цього Кодексу.

35. Обґрунтовуючи наявність випадку відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.05.2022 у справі № 613/1436/17, щодо застосування статей 213, 637 Цивільного кодексу України в частині тлумачення умов договору проти того, хто їх написав.

36. Скаржник також зазначає, що при прийнятті оскаржуваних рішень суди порушили норми процесуального права (статті 7, 11, 13, 73, 79, 80, 99, 118, 119, 170, 194 ГПК України), оскільки не дослідили зібрані у справі докази (пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України), не встановили обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання позивача про проведення судової експертизи та залишив без розгляду клопотання позивача про долучення до матеріалів справи в якості доказу, висновку комплексної будівельно-технічної експертизи № 2587-Е від 26.06.2025, яка була замовлена позивачем (пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України), суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих і неіснуючих доказів (пункт 4 частини третьої статті 310 ГПК України), що є підставами касаційного оскарження судових рішень відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України. У касаційній скарзі скаржник посилається на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 761/29966/16-ц, від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17, щодо призначення експертизи у справі.

37. Верховний Суд ухвалою від 07.08.2025 відкрив касаційне провадження у справі та призначив до розгляду касаційну скаргу.

38. Відповідачем подано відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні касаційної скарги. Вказаний відзив мотивовано відсутністю підстав для касаційного оскарження, оскільки судами першої та апеляційної інстанцій не допущено жодних порушень норм матеріального та процесуального права.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

39. Відповідно до положень статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

40. Здійснюючи касаційне провадження Суд зазначає таке.

41. Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

42. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

43. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 затверджено Кодекс газорозподільних систем, який визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення: 1) надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості; 2) комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу; 3) доступу замовників до газорозподільної системи для приєднання до неї їх об`єктів будівництва або існуючих об`єктів (умови технічного доступу); 4) доступу суб`єктів ринку природного газу до газорозподільної системи для фактичної передачі (розподілу/споживання) належного їм природного газу до/з газорозподільної системи (умови комерційного доступу); 5) механізмів взаємодії оператора газорозподільної системи з операторами суміжних систем та з іншими суб`єктами ринку природного газу.

44. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу газорозподільних систем оператор газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ) - суб`єкт господарювання, що на підставі ліцензії здійснює діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності або користуванні відповідно до законодавства, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

45. Пунктом 4 глави 1 розділу V Кодексу газорозподільних систем передбачено, що приєднання об`єктів (земельних ділянок) замовника до ГРМ здійснюється на підставі договору на приєднання, що укладається за формами, наведеними у додатках 15, 16 до цього Кодексу. При цьому невід`ємною частиною договору на приєднання є технічні умови приєднання (додаток 17), які визначають вихідні дані для проєктування газових мереж зовнішнього газопостачання від місця забезпечення потужності до точки приєднання, які будуються Оператором ГРМ, та вихідні дані для проєктування та будівництва газових мереж внутрішнього газопостачання об`єкта замовника від точки приєднання до газових приладів і пристроїв замовника. Будівництво та введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання забезпечується замовником.

46. Відповідно до пункту 8 глави 2 розділу V Кодексу газорозподільних систем замовник на підставі вихідних даних для проєктування газових мереж внутрішнього газопостачання, визначених у технічних умовах приєднання, забезпечує в установленому законодавством порядку та за власний рахунок розроблення проєкту внутрішнього газопостачання та будівництво і введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання від точки приєднання до власних газових приладів та пристроїв.

47. Згідно з пунктом 9 глави 2 розділу V Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ впродовж десяти робочих днів у міській місцевості та п`ятнадцяти робочих днів у сільській місцевості після надання йому замовником підтвердних документів про введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання, а також передачі Оператору ГРМ одного екземпляра проєкту внутрішнього газопостачання зобов`язаний забезпечити підключення об`єкта замовника до ГРМ (фізичне з`єднання газових мереж зовнішнього та внутрішнього газопостачання) за умови дотримання замовником оплати вартості послуги з приєднання, якщо договором на приєднання не встановлений більш пізніший термін. При цьому на момент підключення до ГРМ газових мереж внутрішнього газопостачання Оператор ГРМ: 1) забезпечує приймання вузла обліку в експлуатацію відповідно до вимог цього Кодексу; 2) складає та підписує відповідно до вимог цього Кодексу з власником газових мереж внутрішнього газопостачання заяву-приєднання до договору розподілу природного газу з його персоніфікованими даними або технічну угоду про умови приймання-передачі природного газу, передбачену цим Кодексом для суміжних суб`єктів ринку природного газу; 3) складає та підписує з власником газових мереж внутрішнього газопостачання акт розмежування балансової належності газопроводів та експлуатаційної відповідальності сторін, який є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (технічної угоди); 4) здійснює заходи з унеможливлення несанкціонованого відбору природного газу на період до початку розподілу природного газу, в тому числі шляхом встановлення інвентарної заглушки та/або пломбування запірних пристроїв.

48. Відповідно до абзацу 5 пункту 8 глави 2 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, якщо протягом року після погодження Оператором ГРМ проєкту комерційний ВОГ не було введено в експлуатацію, проєкт на комерційний ВОГ підлягає перепогодженню з урахуванням діючих на дату перепогодження вимог нормативних документів.

49. За встановленими судами попередніх інстанцій обставинами, позивач при зверненні до відповідача з вимогами щодо підключення будинків порушив умови договору та пункт 9 глави 2 розділу V Кодексу газорозподільних систем, оскільки не подав необхідних документів, що підтверджують введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фактичну присутність у точці приєднання.

50. Судами встановлено, що Технічні умови приєднання до газорозподільної системи було видано 07.06.2019 (робоча документація затверджена АТ "Львівгаз" 24.04.2023), однак комерційний ВОГ не був введений в експлуатацію, внаслідок чого відповідно до абзацу 5 пункту 8 глави 2 розділу Х Кодексу газорозподільних систем позивач зобов`язаний був провести перепогодження проєкту на комерційний ВОГ з дотриманням вимог нормативних документів, що діяли на момент перепогодження.

51. Отже, дослідивши подані докази та обставини у справі в їх сукупності, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про те, що позивач не виконав свої зобов`язання за договором на приєднання до газорозподільної системи, зокрема не надав підтверджуючих документів про введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання, що є обов`язковою умовою для підключення об`єкта до ГРМ відповідно до пункту 9 глави 2 розділу V Кодексу газорозподільних систем. Також, позивач не довів виконання ним умов договору на приєднання та вимог Кодексу газорозподільних систем, з виконанням яких пов`язано наступне виконання зобов`язань відповідачем. При цьому, судами також зазначено про те, що факт приєднання будинків А і Б до газорозподільної системи не створює автоматичного права на приєднання решти будинків без дотримання встановленої законодавством процедури та виконання відповідних умов договору.

52. Щодо доводів скаржника про те, що суди першої та апеляційної інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 18.05.2022 у справі № 613/1436/17, щодо застосування статей 213, 637 Цивільного кодексу України в частині тлумачення умов договору проти того, хто їх написав, колегія суддів зазначає таке.

У справі № 613/1436/17 предметом розгляду був позов про визнання недійсними договорів оренди землі, скасування записів про державну реєстрацію.

За висновком Верховного Суду у наведеній постанові contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав) має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність;proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань);proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі, чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань.

В той час, як у справі, що переглядається, предметом розгляду є позов про зобов`язання відповідача виконати зобов`язання за договором на приєднання до газорозподільної системи (для приєднання, що не є стандартним) № 38ЛФ/100-610/104/4-24 від 08.12.2023 технічних умов приєднання № 790-Туп-2278-0619 від 07.06.2019.

При цьому, у вказаній справі судами не встановлено обставин щодо різного тлумачення умов договору сторонами. Натомість встановлено обставини щодо того, що позивач не виконав свої зобов`язання за договором на приєднання до газорозподільної системи, зокрема, не надав підтвердних документів про введення в експлуатацію газових мереж внутрішнього газопостачання та їх фізичну наявність в точці приєднання, що є обов`язковою умовою для підключення об`єкта до ГРМ відповідно до пункту 9 глави 2 розділу V Кодексу газорозподільних систем. Також, позивач не довів виконання ним умов договору на приєднання та вимог Кодексу газорозподільних систем, з виконанням яких пов`язано наступне виконання зобов`язань відповідачем.

Отже в цьому випадку судами досліджувалося не лише питання відповідних очікувань сторін договору у зв`язку з його укладенням, а й питання виконання умов такого договору, що є необхідним для відповідних наслідків, задля настання яких вказаний договір було укладено.

Отже, проаналізувавши зміст постанови Верховного Суду у справі № 613/1436/17 (на яку посилається скаржник), за критеріями подібності, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, колегія суддів дійшла висновку про неподібність цієї справи за змістовним критерієм. Відтак, правовідносини у справі № 613/1436/17, на яку посилається скаржник, та у справі, що переглядається, не є релевантними за критеріями подібності.

Відтак, на висновки у наведеній постанові Верховного Суду від 18.05.2022 у справі № 613/1436/17 скаржник послався, виокремивши їх із контексту вказаних судових рішень, не урахувавши викладених в рішеннях правових позицій Верховного Суду стосовно спірних правовідносин та предмету спору, в контексті досліджуваних судами у справі № 914/2709/24 доказів та встановлених фактичних обставин.

Наведені скаржником правові позиції Верховного Суду не спростовують висновків судів попередніх інстанцій у цій справі, адже вони сформульовані не у подібних правовідносинах, не є релевантними до правовідносин у цій справі і визначена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не підтвердилася.

53. Щодо аргументів скаржника про те, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання позивача про проведення судової експертизи та залишив без розгляду клопотання позивача про долучення до матеріалів справи, в якості доказу, висновку комплексної будівельно-технічної експертизи № 2587-Е від 26.06.2025, яка була замовлена позивачем, колегія суддів зазначає наступне.

Частинами першою - третьою статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини першої статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 42 ГПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Відповідно до частини першої статті 99 ГПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі.

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 182 ГПК України у підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Аналогічний висновок наведений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.04.2021 у справі № 927/685/20.

При цьому, із матеріалів справи не вбачається про заявлення учасниками справи відповідного клопотання про призначення експертизи у цій справі як до підготовчого засідання так і взагалі в процесі розгляду справи у суді першої інстанції, а судами в ході розгляду справи не встановлено обставин які б свідчили про те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Разом з тим, із змісту поданого позивачем до суду апеляційної інстанції клопотання про призначення експертизи також не вбачається будь - якого обґрунтування неможливості заявлення відповідного клопотання до суду першої інстанції під час розгляду справи.

Відтак, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлення клопотання про призначення експертизи в цьому випадку залежало виключно від волі самого позивача, враховуючи принцип диспозитивності в господарському процесі.

Також, відповідно до частин першої - третьої статті 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

При цьому, Західний апеляційний господарський суд обґрунтовано не врахував нових доказів (висновку комплексної будівельно-технічної експертизи № 2587-Е від 26.06.2025), які не були предметом розгляду в суді першої інстанції та питання про прийняття яких не вирішувалося в контексті виключного випадку.

Більше того, вказаний доказ, з огляду на дату його складання, зазначену самим скаржником (26.06.2025), взагалі не існував станом на дату ухвалення рішення судом першої інстанції (27.02.2025).

З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції в цьому випадку були відсутні правові підстави як для призначення експертизи на стадії апеляційного провадження, так і для прийняття висновку комплексної будівельно-технічної експертизи № 2587-Е від 26.06.2025 як доказу у справі.

54. Щодо доводів скаржника про те, що судом апеляційної інстанції не враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 761/29966/16-ц, від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17, щодо призначення експертизи у справі, колегія суддів зазначає наступне.

За висновком Верховного Суду у наведеній постанові від 18.12.2019 у справі № 761/29966/16-ц розмір збитків може бути визначений експертизою, проведеною в установленому законом порядку. Способами забезпечення судом доказів є, зокрема, призначення експертизи. За змістом положень статей 102, 103 ЦПК України для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо, суд призначає експертизу.

За висновком Верховного Суду у наведеній постанові від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17 посилання скаржниці на те, що суд апеляційної інстанцій безпідставно та необґрунтовано відхилив її клопотання про призначення судово-технічної та судово-почеркознавчої експертиз у цій справі також є безпідставними та до уваги Верховним Судом не беруться, оскільки ці клопотання були розглянуті судом апеляційної інстанції та були відхилені з огляду на наявність у матеріалах справи висновку судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 8-4/1859 від 15.01.2019 та інших доказів, яких достатньо для вирішення справи по суті. Призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, зокрема у разі надання навіть однією із сторін спору висновку експерта з цих самих питань. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. У матеріалах справи наявний висновок судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 8-4/1859 від 15.01.2019, зроблений у межах кримінального провадження № 0002008, який був наданий позивачем. При цьому жодних обґрунтованих доводів та доказів у спростування зазначеного висновку, які б викликали обґрунтовані сумніви щодо правильності цього висновку експерта, скаржниця не надала. Крім того, у матеріалах справи крім висновку судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № 8-4/1859 від 15.01.2019 наявні інші докази, яких достатньо для вирішення справи по суті, про що обґрунтовано зазначив суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові.

В той час як, у справі, що переглядається, судами не встановлено обставин які б свідчили про те, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо.

Отже, проаналізувавши зміст постанов Верховного Суду у справах №№ 761/29966/16-ц, 910/7426/17 (на які посилається скаржник), за критеріями подібності, враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, колегія суддів дійшла висновку про не подібність цих справ за змістовним критерієм. Відтак, правовідносини у справах №№ 761/29966/16-ц, 910/7426/17, на які посилається скаржник, та у справі, що переглядається, не є релевантними за критеріями подібності.

Відтак, на висновки у наведеній постановах Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 761/29966/16-ц, від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17 скаржник послався, виокремивши їх із контексту вказаних судових рішень, не урахувавши викладених в рішеннях правових позицій Верховного Суду стосовно спірних правовідносин та предмету спору, в контексті досліджуваних судами у справі № 914/2709/24 доказів та встановлених фактичних обставин.

Також, за висновком Верховного Суду у наведеній скаржником постанові від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20 доводи щодо безпідставного відхилення клопотання про призначення судової експертизи колегією суддів також відхиляються, оскільки призначення експертизи є правом, а не обов`язком господарського суду, при цьому, питання призначення експертизи вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням предмета, підстав позову та обставин справи. Судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. При цьому, незгода скаржника з рішенням суду щодо відмови у задоволенні клопотання про призначення судової експертизи не свідчить про прийняття судом рішення з порушенням норм процесуального права та не є підставою для його скасування з цих причин.

За висновком Верховного Суду у наведеній скаржником постанові від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17 здійснивши аналіз наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 86 ГПК України, проаналізувавши правовідносин, що склалися між сторонами, встановивши, що докази, подані сторонами є зрозумілими, достатніми та не є суперечливими та за відсутності потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних у справі, суди правомірно відмовили позивачу у задоволенні клопотання про призначення додаткової судової експертизи.

За висновком Верховного Суду у наведеній скаржником постанові від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20 апеляційний господарський суд дійшов висновку про відхилення клопотання про призначення судом експертизи оскільки клопотання учасника справи про призначення експертизи повинно бути мотивованим "неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними", однак в обґрунтування свого клопотання представник Компанії відповідних мотивів не навів. Разом з тим суд апеляційної інстанції відхилив висновок експертів № 117/21 за результатами судової експертизи у сфері інтелектуальної власності від 29.06.2021 наданий Компанією, оскільки він розцінюється як новий доказ, який не був поданий до суду першої інстанції; винятковості випадку та обґрунтування неможливості його подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від Компанії останньою не доведено. Отже не знаходять свого підтвердження доводи Компанії про необґрунтоване відхилення клопотання Компанії про призначення у справі повторної експертизи, а тому відсутні підстави для скасування судових рішень на підставі пункту 3 частини третьої статті 310 ГПК України.

З наведеного слідує, що висновки суду апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не суперечать висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20.

Відтак, доводи скаржника про те, що судом апеляційної інстанції не враховано правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 761/29966/16-ц, від 08.12.2021 у справі № 910/18570/17, від 14.12.2021 у справі № 910/9564/20, від 24.11.2021 у справі № 914/1396/20, від 17.12.2020 у справі № 910/7426/17, щодо призначення експертизи у справі не знайшли свого підтвердження під час касаційного провадження у справі № 914/2709/24.

55. Щодо доводів скаржника про те, що суди не дослідили зібрані у справі докази, не встановили обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, про те, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих і неіснуючих доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі статтею 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини першої статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При цьому, наведені аргументи скаржника фактично зводяться до намагання встановити нові обставини, здійснити переоцінку доказів та прохання надати нову оцінку доказам у справі, що в силу вимог статті 300 Господарського процесуального кодексу України виходить за межі повноважень Верховного Суду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

56. Згідно з пунктом 5 частини першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновки щодо застосування норм права, які викладені у постановах Верховного Суду та на які посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

57. Пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

58. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).

59. З огляду на наведене, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 27.02.2025 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 у справі № 914/2709/24 без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

Судові витрати

60. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Левгалбуд" на рішення Господарського суду Львівської області від 27.02.2025 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 у справі № 914/2709/24, відкрите на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, закрити.

2. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Левгалбуд" у частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 27.02.2025 та постанови Західного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 у справі № 914/2709/24 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Н. Губенко

О. Кролевець