ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 Справа № 914/2860/25

За позовом: Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель», м.Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайнеріс ЛВ», м.Львів,

про стягнення 2'780'118,00 грн. заборгованості.

Суддя Б. Яворський,

при секретарі О. Щербі.

Представники cторін:

від позивача: не з?явився,

від відповідача: Шип К.М.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява Державного підприємства міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайнеріс ЛВ» про стягнення 2'780'118,00 грн. заборгованості за державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони №24-651-VDK-25 від 20.06.2025, з яких: 1'073'028,00 грн пеня та 1'707'090,00 грн штраф.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 15.09.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Б. Яворському.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 22.09.2025 позовну заву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, суд встановив строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав. Рух справи у підготовчому провадженні викладено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою від 17.11.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.12.2025. Ухвалою від 08.12.2025 суд відклав розгляд справи на 22.12.2025.

26.11.2025 відповідач подав клопотання про долучення доказів.

Аргументи позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов державного контракту на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони від 20.06.2025 в частині своєчасної поставки товару.

Аргументи відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву інформував суд, що з метою виконання умов контракту звернувся до Departament Uzbrojenia Sp. Z o.o (Польща), з яким було укладено контракт купівлі продажу № PL/UA/05-25 від 06.05.2025 щодо поставки на адресу товариства, серед іншого, безпілотних авіаційних комплексів DJI Mavic 3 Pro у кількості 300 комплектів. Departament Uzbrojenia Sp. Z o.o (Польща), в свою чергу, звернулось до компанії IBETTECH CO., LIMITED, Hong Kong, China з аналогічним замовленням. IBETTECH CO., LIMITED, Hong Kong, China здійснило замовлення вказаного товару у єдиного виробника SZ DJI TECHNOLOGY CO., LTD. (DAJIANG INNOVATION TECHNOLOGY CO.) (Китайська Народна Республіка). Умови угод по всьому ланцюгу постачання були визначені та обраховані таким чином, щоб весь об`єм товару, який підлягав поставці в рамках контракту №24-651-VDK-25 від 20.06.2025, мав надійти на територію України та бути переданим ТОВ «ДАЙНЕРІС ЛВ» в період з 08.07.2025 по 10.07.2025. Однак, через дію уряду КНР, яка виразилась у запровадженні експортних обмежень, ними зокрема, а також стрімкий дефіцит товару внаслідок різкого зростання попиту з боку росії, своєчасно відправити товар в Польщу, а потім і в Україну не вдалося за можливе. 24.06.2025 Departament Uzbrojenia Sp. Z.o.o (Польща) листом повідомило товариство про зміну умов доставки товарів за контрактом PL/UA/05-2025 від 06.05.2025 в односторонньому порядку, а саме: вартість одиниці БпАК DJI Mavic 3 Pro підвищено на 8% від вартості, попередньо узгодженої з ТОВ «ДАЙНЕРІС ЛВ»; строк поставки партії БпАК DJI Mavic 3 Pro збільшено до 10.08.2025. ТОВ «Дайнеріс ЛВ» скерував на адресу позивача листи з пропозицією внесення змін до контракту (продовження строку поставки та збільшення ціни договору). Однак, позивач повідомив про неможливість внесення змін до Контракту. У подальшому, позивачем було направлено повідомлення про розірвання контракту з 04.09.2025. Враховуючи обставини справи, які зумовили неможливість поставки товару у визначений контрактом строк просить суд зменшити нараховані позивачем штрафні санкції на 90%, тобто до 278011,80 грн, з яких: 107302,80 грн пені та 170709,00 грн штрафу.

Представник позивача у судове засідання 22.12.2025 не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідач у судові засідання з`явився, просив зменшити штрафні санкції.

Згідно пункту 1 ч.3 ст.202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Частиною 1 ст.202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Таким чином, оскільки позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, сторонам створено всі необхідні умови для можливості захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю позивача.

У судовому засіданні 22.12.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

20 червня 2025 року Державним підприємством Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дайнеріс ЛВ» укладено державний контракт на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони №24-651-VDK-25, з додатками, відповідно до умов якого виконавець зобов`язався поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього контракту товари для потреб безпеки і оборони, найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому контракті та в специфікації товарів (додаток 1 до контракту), для подальшого використання Збройними Силами України, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар в строки та на умовах, визначених цим контрактом. Комплектність товару наведено у додатку 2 до контракту.

Загальна вартість (ціна) товару за контрактом становить 24387000,00 грн (п. 2.2 контракту).

Пунктом 3.2 контракту передбачено, що товар поставляється виконавцем відповідно до умов DDP Україна, місце знаходження отримувача, визначеного державним замовником, згідно з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів Інкотермс у редакції 2020 року. Точне місце поставки буде повідомлено замовником виконавцю не менше ніж за 3 (три) робочих дні до планової дати поставки. Сторони погодили, що товар може поставлятися партіями. Розмір кожної партії виконавець погоджує завчасно із замовником до початку відвантаження.

Пунктом 3.4 контракту визначено, що датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки товару є дата підписання сторонами акта приймання-передачі товару за контрактом.

За умовами п. 4.1 та п.4.2 контракту виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього контракту не пізніше строку, визначеному в специфікації (додаток 1). В обґрунтованих випадках сторони мають право коригувати строк поставки і приймання товару не пізніше ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення строку дії контракту шляхом внесення змін до цього контракту на підставі письмового звернення виконавця, яке виконавець повинен надати не пізніше ніж за 10 (десять) календарних днів до дати поставки товару, зазначеної в специфікації, з обґрунтуванням та наданням документального підтвердження настання такого випадку відповідно вимог розділу 7 цього контракту.

Відповідальність сторін погоджена сторонами у розділі 7 контракту. Так відповідно до пп.1 п.7.2 контракту у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

У додатку 1 до контракту (специфікація товарів) сторони визначили строк поставки 300 комплектів товару до 21.07.2025.

10.07.2025 відповідач скерував на адресу позивача лист, у якому пропонував позивачу внести зміни до контракту, а саме продовжити строк поставки та збільшити ціну договору на 8%, шляхом укладення додаткової угоди, посилаючись на пункт 13.11 контракту.

Листом від 14.07.2025 позивач повідомив, що правові підстави для внесення змін до істотних умов контракту шляхом укладення додаткової угоди відсутні, оскільки відповідачем не надано документального підтвердження настання обставин непереборної сили, яким є документ (висновок) про істотну зміну обставин виданий ТПП України, згідно п. 13.11 контракту.

21.07.2025 відповідач надіслав повторну пропозицію внести зміни до контракту шляхом укладення додаткової угоди, а саме: 1. Поставка 300 комплектів БпАК DJI Mavic 3 Pro у строк до 15.08.2025; 2. Поставка 300 комплектів БпАК DJI Mavic 3 Pro за ціною 87790, 00 грн без ПДВ за одиницю. Також було долучено копію висновку щодо унеможливлення своєчасного виконання зобов`язання за Державним контрактом №24-651-VDK-25 спричиненого істотною зміною обставин Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати на звернення ТОВ «Дайнеріс ЛВ» вих. №080725/3 від 10.07.2025.

Листом-відповіддю від 28.07.2025 позивач повідомив про неможливість внесення змін до контракту посилаючись на пропущення строків повідомлення відповідачем про настання істотної зміни обставин та неналежність органу, що надав висновок відповідно до п. 13.11 контракту.

31.07.2025 позивач, у зв`язку із непоставкою товару, звернувся до відповідача з претензією №11/2-13477 про сплату суми коштів нарахованих за неналежне виконання зобов`язань за контрактом, яка залишена без задоволення.

28.08.2025, у порядку п.12.1 контракту, агенцією направлено повідомлення №22-15314 про розірвання контракту, в односторонньому порядку з 04.09.2025.

У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути зазначену заборгованість з відповідача.

ОЦІНКА СУДУ.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожен має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

Договір, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Між сторонами виникли взаємні права та обов`язки на підставі укладеного державного контракту на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони №24-651-VDK-25 від 20.06.2025.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями частини першої статті 662 та статті 663 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу (ч. 1 ст. 663 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Судом встановлено, що спір у даній справі виник у зв`язку із непоставкою товару для потреб оборони.

Матеріалами справи підтверджується, що специфікацією товарів (додаток 1 до контракту) погоджено зобов`язання відповідача у строк до 21.07.2025 поставити позивачу 300 комплектів товару по ціні 81290,00 грн, загальною вартістю 24387000,00 грн. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання, поставки товару не здійснив. Вказане свідчить про невиконання договірних зобов`язань зі сторони відповідача. Позивачем на підставі п. 7.2 контракту нараховано 1'073'028,00 грн пені та 1'707'090,00 грн штрафу, які просить стягнути з відповідача.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Сторони у пп. п.7.2 контракту погодили, що у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Відповідно до частин 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1статті 550 Цивільного кодексу України).

Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17, від 02.04.2019 у справі №917/194/18, постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19.

Доказів наявності обставин зазначених у ст. 617 ЦК України, які є підставами звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання відповідачем не подано.

Перевіривши розрахунок штрафних санкцій суд встановив, що такі нараховані позивачем правильно, отже, позовні вимоги щодо стягнення 1'073'028,00 грн пені та 1'707'090,00 грн штрафу підлягають до задоволення.

Оскільки відповідач доводів позивача не спростував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій суд відзначає таке.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина третя статті 551 ЦК України).

При цьому, ні у зазначеній нормі, ні в чинному законодавстві України не міститься переліку виняткових випадків (обставин, які мають істотне значення), за наявності яких господарським судом може бути зменшено неустойку, тому вирішення цього питання покладається безпосередньо на суд, який розглядає відповідне питання з урахуванням всіх конкретних обставин справи в їх сукупності.

В обґрунтування заяви щодо зменшення заявлених до стягнення сум відповідач зазначає, що затримка поставки товару за контрактом була наслідком торгових обмежень КНР щодо експорту товару і не залежало від волі відповідача; заявлений розмір штрафних санкцій є надмірно великим, що призведе до збитковості його діяльності, а також поставить під загрозу виконання інших оборонних замовлень держави. В обгрунтування наведених доводів відповідач долучив докази фінансового стану товариства.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи із інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначного прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (у тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17 та від 15.02.2023 у справі № 920/437/22).

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Дослідивши зібрані у справі докази та встановивши відсутність обставин, які б мали істотне значення для зменшення розміру штрафних санкцій, суд дійшов висновку про відсутність обставин, які б перешкоджали відповідачу вчасно виконати свої зобов`язання, а тому немає підстав для задоволення клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Сторони є суб`єктами господарювання, а відтак у разі здійснення підприємницької діяльності мають усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється ними на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій (схожа правова позиція викладена у пункті 6.42 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17).

Суд враховує, що невиконання умов державного контракту для потреб оборони впливає на підвищення ефективності обороноздатності держави, адже організація оборони та повноваження державних органів по її забезпеченню, обов`язки підприємств, установ, організацій, посадових осіб щодо зміцнення обороноздатності країни є найважливішими функціями держави, Збройних Сил України, справою всього народу України.

Як уже відзначалося, відповідач є виконавцем державного контракту з оборонних закупівель, а тому укладаючи контракт повинен був усвідомлювати про особливий період, у якому функціонують воєнні органи державної влади та Збройні Сили України, а також ту обставину, що замовлення товару з метою виконання контракту відбувається за участю третіх осіб. Також суд, з огляду на положення п. 13.11 контракту відзначає, що відповідач не виконав умов контракту та не подав документ про істотну зміну обставин, що видається Торгово-промисловою палатою України, у максимальний короткий час (не пізніше 3 робочих днів) з моменту їх виникнення. Натомість долучений до матеріалів висновок Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати на звернення ТОВ «Дайнеріс ЛВ» скерований позивачу лише 21.07.2025, тобто у день коли мала відбутись остаточна поставка товару, та не може бути достатнім доказом для звільнення від відповідальності чи зменшення штрафних санкцій. Отже, відповідач не вжив усіх необхідних заходів для належного виконання своїх зобов`язань за контрактом, відтак наведені ним обставини не є такими, що можуть слугувати підставою для зменшення штрафних санкцій.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією № 626 від 12.09.2025 на суму 33'361,41 грн. За пунктом 2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 126, 129, 233, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дайнеріс ЛВ» (79000, м.Львів, вул.Академіка Є.Лазаренка, 2, офіс 21А; ідентифікаційний код 44965168) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 2; ідентифікаційний код 44725823) 1'073'028,00 грн пені, 1'707'090,00 грн штрафу та 33'361,41 грн судового збору.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 29.12.2025.

Суддя Яворський Б.І.