ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/1212/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Кудряшової Ю.В.

секретар судового засідання: Воробйова І.Г.

за участю представників сторін:

від позивача: Кучер М.М. - адвокат, діє на підставі ордеру серії АВ №1230150 від 08.09.2025 (приймала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції);

від відповідача: Чумаков Д.В. - адвокат, діє на підставі довіреності від 07.10.2024 №1183 (приймав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції).

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОрЄІС ГРУП"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мед-Сервіс"

про розірвання договору оренди

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди нежитлової будівлі загальною площею 105,4 кв. м за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Житомирська, 13-А (магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 "), укладений 10.11.2015 між Дашківським В.І. (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мед-Сервіс" (орендар), в якому згідно додаткової угоди від 18.09.2024, укладеної між ОСОБА_1 , ТОВ "Мед-Сервіс" та ТОВ "ОрЄІС ГРУП", сторони домовились, що новим орендодавцем з цього часу вважається ТОВ "ОрЄІС ГРУП".

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 22.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання.

06.10.2025 через систему "Електронний суд" від Відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого останній просив відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що при укладенні додаткової угоди про заміну орендодавця за Договором, питання збільшення вартості Об`єкту, зазначеної у пункті 1.4., позивачем не підіймалось, відповідні зміни до Договору сторонами не вносились.

Водночас, посилаючись на умови п. 2.7. Договору та ненадання відповідним орендодавцем у строк до 31.03.2025 письмового повідомлення про не продовження Договору, дія останнього продовжилася на раніше укладений строк, тобто до 16.03.2036.

Також Відповідач відзначив, що жодної підстави, встановленої статтею 651 ЦК України та п. 6.3. Договору для отримання Позивачем права на дострокове розірвання Договору, ані на дату підготовки Позивачем листів №2642 від 18.07.2025р. та №2813 від 11.08.2025р., ні на дату подання ним до суду позовної заяви, не було.

Крім цього, Відповідач вказував на те що вартість Об`єкту оренди сторони змінили лише 09.09.2025, тобто вже після подання даного позову.

Тому після зміни вартості Об`єкту Відповідачем 15.09.2025 на виконання умов п.3.2.9 Договору було підписано додаткову угоду №1 до Договору страхування. Згідно умов цієї додаткової угоди в п.п. 5.2.2,8.2. Договору страхування було збільшено вартість Об`єкту та страхову суму до 12 359 100 грн., а згідно п. 12.1. - продовжено строк дії Договору страхування до 01.06.2026. Отже, після внесення Позивачем та Відповідачем змін до п. 1.4. Договору, останній привів умови Договору страхування у відповідність до вказаних змін.

13.10.2025 через систему "Електронний суд від Позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній висловив своє переконання, щодо того, що договір страхування об`єкту оренди в період липня 2024 - липня 2025 року, укладений не був взагалі.

20.10.2025 через систему "Електронний суд" від Відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

Також 20.10.2025 від Позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява, в якій останній наголосив, що страхування майна було здійснене відповідачем з істотним простроченням - 9 місяців 14 днів.

На підтвердження можливих негативних наслідків невиконання Відповідачем умов договору оренди зі страхування майна у встановлений строк позивач навів розрахунок можливих збитків або ризиків, пов`язаних із відсутністю страхового покриття.

20.10.2025 через систему "Електронний суд" від Відповідача надійшли додаткові пояснення.

Ухвалою Господарського суду Житомирської області від 21.10.2025 в порядку статті 81 ГПК України витребувано у ТОВ "Мед-Сервіс": копії договорів страхування нежитлової будівлі загальною площею 105,4 кв.м. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Житомирська, 13-А (магазин "Троянда") у т.ч. від 01.07.2024 укладеного з СГ "Оберіг" та від 02.07.2025 укладеного з СК "Гардіан", а також відповідні копії у Страховій групі "Оберіг" (, 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14) і ТДВ Страхова компанія "Гардіан" (, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96).

Також даною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу №906/1212/25 до судового розгляду по суті.

27.10.2025 Відповідач повідомив суд, що всі договори, підписані ним у 2023-2024 р.р., строк яких закінчився станом на 01.08.2025, передані на відповідальне зберігання ТОВ "Аптека гормональних препаратів". У зв`язку з наведеним вище договір страхування від 01.07.2024 у Позивача відсутній.

13.11.2025 Відповідач додатково повідомив суд, що ним з метою повернення витребовуваного договору скеровано лист до зберігача документів ТОВ "Аптека гормональних препаратів", проте відповіді не отримано.

Враховуючи наведені обставини, з метою повного та всебічного розгляду справи суд ухвалою від 18.11.2025 в порядку статті 81 ГПК України витребував:

- у Страхової групи "Оберіг" (, 03040, м. Київ, вул. Васильківська, 14) - копії договорів страхування нежитлової будівлі загальною площею 105,4 кв.м. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Житомирська, 13-А (магазин "Троянда") у т.ч. від 01.07.2024 укладеного з СГ "Оберіг" та від 02.07.2025 укладеного з СК "Гардіан";

- у ТОВ СК "Гардіан" (, 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 96) - копії договорів страхування нежитлової будівлі загальною площею 105,4 кв.м. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Житомирська, 13-А (магазин "Троянда") у т.ч. від 01.07.2024 укладеного з СГ "Оберіг" та від 02.07.2025 укладеного з СК "Гардіан".

Примірник ухвали суду від 18.11.2025, що направлявся на адресу Страхової групи "Оберіг", провернувся до суду з відміткою пошти "відсутній адресат".

03.12.2025 від ТДВ "СК "Гардіан" на адресу суду надійшла заява на виконання ухвали суду з доданим договором № МН/ВГ 25-15294-ДН-0502 від 01.08.2025.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги вважає безпідставними та просив відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з матеріалів справи, 10.11.2015 між ОСОБА_2 та ТОВ "Мед-Сервіс" укладено договір оренди (Договір), за умовами якого ОСОБА_2 (Орендодавець) передав Відповідачеві (Орендарю) у тимчасове платне користування нежитлову будівлю загальною площею 105,4 кв.м. за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, вул. Житомирська, 13-А (Об`єкт) (а.с. 10-13).

Згідно з п. 1.4. Договору, вартість Об`єкту складала 160 350,00 грн.

Відповідно до п. 2.6. Договору останній набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань за ним. Строк оренди за цим договором починає свій перебіг з моменту передачі Об`єкту відповідно до п. 2.12. цього Договору по Акту приймання-передачі Об`єкту та діє по 31.12.2025 (включно).

Договір вважається продовженим на той же строк, якщо за 9 місяців до закінчення терміну його дії жодна із сторін не заявить про намір його розірвати (п. 2.7. Договору).

Серед обов`язків Орендаря, згідно з п. 3.2.9. Договору міститься вимога про страхування Об`єкту на користь Орендодавця на річний строк (з подальшим щорічним подовженням його дії протягом усього строку дії Договору) від вогневих ризиків, ризиків стихійних явищ, та інших майнових ризиків на суму, не меншу, ніж вартість Об`єкту, що зазначена в п. 1.4. Договору. У договорах страхування Орендодавець повинен бути вказаний як вигодонабувач страхового відшкодування.

В послідуючому, 26.07.2024 між ОСОБА_3 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) укладено договір купівлі-продажу нежитлової будівлі (а.с. 15-16), відповідно до якого право власності на нежитлову будівлю загальною площею 105,4 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 " цього ж дня перейшло до покупця.

Відповідно до пунктів 2.1.-2.2. договору купівлі-продажу вартість предмета договору оцінено в суму 12 359 100,00 грн. Така вартість майна визначена сторонами за взаємним погодженням, за відсутності примусу як будь-кого із сторін так і з боку третіх осіб, а також збігу будь-яких важких обставин.

18.09.2024 право власності на Об`єкт зареєстровано за Позивачем на підставі Рішення № 2 єдиного засновника (учасника) Товариства з обмеженою відповідальністю "ОрЄІС Груп" №1510 від 22.08.2024 та акту приймання-передачі № 1552, 1553 від 11.09.2024. Наведені обставини підтверджуються відповідним витягом з Державного реєстру речових прав № 395914259 від 20.09.2024 (а.с. 18).

Також 18.11.2024 між ОСОБА_1 (Орендодавець), ТОВ "Мед-Сервіс" (Орендар) та ТОВ "ОрЄІС Груп" (Новий орендодавець) укладено Додаткову угоду до Договору оренди нежитлової будівлі від 10.11.2015, згідно якої права та обов`язки Орендодавця Орловського Є.М. переходять до Нового орендодавця ТОВ "ОрЄІС Груп" (а.с. 14).

Як зазначив Позивач, враховуючи, що строк дії Договору оренди від 10.11.2015 в поточному році закінчується - 31.12.2025, власник Об`єкта - ТОВ "ОрЄІС Груп" (Позивач) надіслав Відповідачу лист (вих. № 2508 від 04.07.2025), яким повідомив про свій намір припинити Договір після 31.12.2025 з проектом додаткової угоди про розірвання договору. Таке звернення надіслане електронною поштою представникові відповідача Муленко Ларисі на електронну адресу: ІНФОРМАЦІЯ_2 та сервісом "Нова пошта" (а.с. 19-21).

Після цього, 18.07.2025 за вих. № 2642 Позивач скерував ТОВ "Мед-Сервіс" вимогу про розірвання Договору у зв`язку з невиконанням Орендарем обов`язку щодо страхування Об`єкту оренди (а.с. 23).

В свою чергу, Відповідач електронним листом надіслав відповідь (вих. № 9841 від 01.08.2025), в якій повідомив, що Об`єкт застрахований на підставі договору від 01.07.2024 з СГ "Оберіг", страхова сума визначена в розмірі 178 450,00 грн. Як зазначив Позивач, посвідченої копії договору Відповідач не надав.

З метою перевірки факту укладення договору страхування до СГ "Оберіг" 08.08.2025 надіслано адвокатський запит (а.с. 37).

Водночас, СГ "Оберіг" 13.08.2025 відмовлено у підтвердженні факту укладення договору страхування Об`єкта з посиланням на таємницю фінансової послуги (а.с. 40).

01.08.2025 ТОВ "ОрЄІС Груп" укладено зі Страховою компанією "Гардіан" договір страхування Об`єкту на суму 160 350,00 грн. (а.с. 25-33).

Позивач в обґрунтування вимог позову посилається на те, що Відповідачу достовірно було відомо, що вартість Об`єкту станом на 02.07.2025 становить щонайменше 12 359 100,00 грн. Проте, в порушення своїх зобов`язань за Договором оренди (визначених п. 3.2.9.) про страхування Об`єкту на суму, не меншу, ніж його вартість, відповідач свідомо ухилився від виконання цього обов`язку, а застрахував лише 1/77 частину приміщення.

06.08.2025 Позивач скерував Відповідачу пропозицію за вих. № 2723 щодо укладення додаткової угоди, якою актуалізувати вартість орендованого майна, до якої додано проект додаткової угоди (а.с. 34-36).

11.08.2025 Позивач на адресу Відповідача надіслав пропозицію про розірвання Договору оренди у зв`язку з невиконанням ним обов`язку щодо страхування орендованого майна (а.с. 38-39).

В ході розгляду справи судом встановлено, що 09.09.2025 сторонами у справі підписано Додаткову угоду до Договору оренди нежитлової будівлі від 10.11.2015, відповідно до якої змінено п. 1.4. Договору та викладено його в наступній редакції:

"1.4. Вартість Об`єкта складає 12 359 100,00 грн.". (а.с. 86).

Після погодженої зміни вартості Об`єкту Відповідачем 15.09.2025 на виконання умов п. 3.2.9. Договору підписано додаткову угоду №1 до Договору комплексного страхування орендованого майна фізичних та юридичних осіб (від вогню та небезпечного впливу природних явищ, та страхування майна від шкоди. Згідно умов цієї додаткової угоди в п.п. 5.2.2,8.2. Договору страхування було збільшено вартість Об`єкту та страхову суму до 12 359 100 грн., а згідно п. 12.1. - продовжено строк дії Договору страхування до 01.06.2026.

Вважаючи порушеними свої права та інтереси Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, враховуючи наступне.

Відповідно до частини 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Стаття 629 ЦК України унормовує, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

Частиною 1 ст. 763 ЦК України встановлене загальне правило, за яким договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Разом з тим, умови п.п. 6.2. та 6.3. Договору оренди передбачають, що розірвання і зміна цього договору в односторонньому порядку не допускається, окрім випадків, прямо передбачених Цивільним кодексом України, або за ініціативою Орендаря, про що він у письмовій формі не пізніше, ніж за 30 календарних днів до розірвання договору повідомляє Орендодавця (п. 6.2.). Також цей договір може бути достроково (до закінчення строку оренди) розірваний Орендодавцем в наступних випадках:

- при використанні Орендарем Об`єкту не за його цільовим призначенням, зазначеним у п. 1.1. цього Договору;

- Орендар своєю недбалою поведінкою створює загрозу пошкодження Об`єкту;

- у випадку прострочення Орендарем оплати орендної плати протягом 30 днів підряд з моменту настання чергового строку платежу, за умови дотримання Орендодавцем умов, передбачених п. 3.1.10. цього Договору;

- у випадку повного або істотного руйнування Об`єкту.

Як встановлено судом, орендодавець має право вимагати розірвання договору з підстав визначених ЦК України та з підстав, наведених у п. 6.3. договору.

Згідно з приписами частини 2 ст. 651 ЦК України, які є загальними для розірвання договору та які передбачають можливість розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї з сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, установлених договором або законом.

Вищевказаними нормами законодавства встановлено можливість розірвання договору за рішенням суду за наявності такої загальної підстави, як істотність його порушення, а також з інших підстав, передбачених договором або законом. Водночас зазначена стаття чітко унормовує, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З аналізу статті 651 ЦК України вбачається, що йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Отже, в кожному конкретному випадку питання про істотність порушення договору повинно вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення спору. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 916/326/23, від 30.10.2024 у справі № 916/19/24, від 30.04.2024 у справі № 903/775/23.

З вищевказаного вбачається, що для встановлення наявності підстав розірвання спірного договору необхідно визначити, чи були допущені відповідачем саме істотні порушення умов такого договору, чи наявна шкода і (якщо наявна) який її розмір внаслідок дій/бездіяльності відповідача, а також співвіднести очікуваний результат орендодавця від укладеного договору та фактичні наслідки неналежного його виконання. При цьому істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі №927/877/17, від 28.06.2023 у справі № 617/1845/19.

За таких обставин на позивача (як орендодавця) за позовом про розірвання договору покладається обов`язок довести не лише наявність порушень орендарем умов договору оренди та спричинення йому як орендарю шкоди, а і їх істотність.

За таких обставин, враховуючи актуальну судову практику, саме лише формальне зазначення позивачем про порушення відповідачем умов договору оренди без обґрунтування їх істотності та доведення завданої шкоди, унеможливлює розірвання договору оренди.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначив неукладення тривалий час договору страхування Об`єкту. що є порушенням п. 3.2.9. договору оренди. Такі умови ТОВ "ОрЄІС Груп" вважає істотними, а їх ігнорування - підставою для примусового розірвання договору за рішенням суду.

Відповідно до частини 2 ст. 771 ЦК України, договором або законом може бути встановлений обов`язок наймача укласти договір страхування речі, що передана у найм.

Умовами п. 3.2.9. Договору передбачено, що Орендар зобов`язаний застрахувати Об`єкт на користь Орендодавця на річний строк (з подальшим щорічним подовженням його дії протягом усього строку дії цього договору оренди) від вогневих ризиків, ризиків стихійних явищ та інших майнових ризиків на суму, не менше, ніж вартість Об`єкту, що зазначена в п. 1.4. цього Договору. У договорах страхування Орендодавець повинен бути вказаний як вигодонабувач страхового відшкодування

Тобто, обов`язок зі страхування орендованого майна покладено на відповідача в силу умов договору оренди.

Разом з цим, суд відзначає, що 01.08.2025 між Відповідачем та ТДВ "СК "Гардіан" укладено договір страхування № МН/ВГ-25-15294-ДН-0502, згідно якого Об`єктом страхування є орендоване майно за адресою: м. Бердичів, вул. Житомирська, 13-А, загальною площею 105,4 кв.м, вартістю 160 350,00 грн.

Зазначення такої вартості Об`єкту відповідає актуальним редакціям Договору оренди нежитлової будівлі від 10.11.2015 (п. 1.4.) та Додаткової угоди від 18.09.2024 станом на 01.08.2025.

Після укладення Додаткової угоди від 09.09.2025 до Договору оренди нежитлової будівлі від 10.11.2025 та визначення вартості Об`єкту в сумі 12 359 100,00 грн., 15.09.2025 на виконання умов п. 3.2.9. Договору Відповідачем підписано додаткову угоду №1 до Договору комплексного страхування. Згідно умов цієї додаткової угоди в п.п. 5.2.2,8.2. Договору страхування було збільшено вартість Об`єкту та страхову суму до 12 359 100 грн., а згідно п. 12.1. - продовжено строк дії Договору страхування до 01.06.2026.

Тобто, після внесення Позивачем та Відповідачем змін до п. 1.4. Договору, останній привів умови Договору страхування у відповідність до вказаних змін.

Також, суд приймає до уваги на те, що Позивач в позовній заяві посилається на те, що договір страхування не укладався продовж липня 2024 р. - липня 2025 р. Проте, в період з дати набуття ним права власності на Об`єкт жодної шкоди останньому діями Відповідача або третіх осіб спричинено не було.

Крім цього, факт відсутності договорів страхування об`єкта оренди у певні періоди не є тим істотним порушенням, яке є підставою для дострокового розірвання договору оренди.

Згідно з частиною 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частиною 1 статті 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За приписами статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 5 статті 236 ГПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При ухваленні даного рішення судом були надані вичерпні відповіді на доводи відповідача, із посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, не підтверджуються належними доказами, які є в матеріалах справи, та не підлягають задоволенню.

Судові витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 26.12.25

Суддя Кудряшова Ю.В.

Список розсилки:

1 - позивачу в Електронний кабінет

2 - адвокату Кучер М.М. в Електронний кабінет

3 - відповідачу в Електронний кабінет