номер провадження справи 6/193/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 Справа № 908/3307/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Федько Олександри Анатоліївни, розглянув у спрощеному позовному провадженні без виклику представників сторін справу № 908/3307/25

за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бойченка Андрія Вікторовича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення грошової суми.

Процесуальнідії по справі.

29.10.2025 до Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява вх. №3637/08-07/25 (документ сформований в системі «Електронний суд» 28.10.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до відповідача: Фізичної особи-підприємця Бойченка Андрія Вікторовича про стягнення суми 252 568,14 грн, яка складається з: 70000,00 грн основний борг, 172068,14 грн проценти за користування кредитними коштами, 10500,00 грн - комісія.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 29.10.2025, здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/3307/25 та визначено до розгляду судді Федько О.А.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 03.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/3307/25, присвоєно справі номер провадження 6/193/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі № 908/3307/25. Запропоновано відповідачу протягом 15 днів з дня отримання ухвали надати суду відзив на позовну заяву разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача або визнання позовних вимог, якщо такі докази не надані позивачем.

Також 03.11.2025 Господарським судом Запорізької області постановлено ухвалу про задоволення клопотання ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про витребування у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» письмових доказів, які становлять банківську таємницю.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідно до вимог ст. 122 ГПК України офіційно оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень. Її копію відповідно до ч. 5 ст. 242 ГПК України направлено позивачу ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» в електронному вигляді до його електронного кабінету в підсистемі «Електронний Суд» ЄСІКС.

Ухвала суду від 03.11.2025 про відкриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю зареєстрованого електронного кабінету у відповідача була направлена останньому на адресу його місцезнаходження відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (69001, м. Запоріжжя, вул. Дунайська, буд. 4) та отримана ним 07.11.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

Ухвалою суду від 26.11.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання Фізичної особи-підприємця Бойченка Андрія Вікторовича (вх. №23674/08-08/25) про зупинення провадження у справі №908/3307/25 до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні №0000359 або закриття кримінального провадження №0000359.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Отже, 03.12.2025 сплив тридцятиденний строк наданий сторонам на вчинення процесуальних дій, а тому суд вважає за можливе розглянути вказану справу по суті.

Згідно ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд визнав надані документи достатніми для всебічного та об`єктивного розгляду спору.

Ураховуючи приписи ч. 4 ст. 240 ГПК України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує повне рішення без його проголошення 26.12.2025.

Оскільки розгляд справи здійснювався без виклику представників сторін, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України не проводилось.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В якості підстави для звернення з позовом позивач зазначив про наявність між сторонами правовідносин, які врегульовані договором №423795-КС-002 від 27.07.2024 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою. Зазначає, що ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ФОП Бойченку А.В. через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор на номер телефону, зазначений відповідачем у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий відповідачем було введено / відправлено. Відтак, за твердженням позивача, договір підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач доводить, що на виконання вказаного договору на засадах строковості, поворотності, платності надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 70000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .

За умовами договору сторони погодили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1,1505236 процентів за кожен день користування кредитом. Відповідач зобов`язання щодо своєчасного повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування не виконує, станом на 22.10.2025 утворилась заборгованість в загальному розмірі 252 568,14 грн, яка складається з: 70 000,00 грн сума прострочених платежів по тілу кредиту, 172 068,14 грн сума прострочених платежів по процентам, 10500,00 грн - сума прострочених платежів за комісією.

У відзиві вх. №23670/08-08/25 від 24.11.2025, який направлено до суду засобами поштового зв`язку 20.11.2025, відповідач виклав заперечення щодо заявлених позовних вимог. Зазначив, що не погоджується з заявленими до стягнення сумами основного боргу (тіла кредиту), процентів за користування кредитними коштами та комісією, оскільки їх розмір надмірно завищений та необґрунтований. Повідомив, що 13.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою Бойченка А.В. внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Зазначає, що питання шахрайських дій відносно відповідача відкрито, кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування. Оскільки відповідач не погоджується з сумою заборгованості та обставинами її виникнення, ураховуючи наявність кримінального провадження, вважає, що у суду є правові підстави зупинити провадження у справі №908/3307/25.

25.11.2025 до суду надійшла відповідь на відзив (вх. №23782/08-08/25, документ сформований в системі Електронний суд), за змістом якої позивач зауважив, що ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за Кредитними договорами зазвичай здійснюється Посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з Посередниками за допомогою платіжних систем Посередників. Зауважує, що відповідач не заперечив факт отримання кредитних коштів за Кредитним договором на його банківську картку. Вважає, що факт наявності кримінального провадження за участю Відповідача та факт внесення даних до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за заявою Відповідача свідчить лише про початок досудового розслідування у кримінальний справі, та не є підтвердженням того, що Відповідач не укладав з ТОВ «Бізнес Позика» Кредитний договір, як не свідчить і провідсутність заборгованості за Кредитним договором.

Відповідач не скористався наданим йому законом правом на подання заперечень на відповідь на відзив.

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

17.11.2025 на виконання ухвали суду від 03.11.2025 від АТ КБ «Приватбанк» надійшла відповідь на запит №20.1.0.0/7-251103/116594-БТ від 07.11.2025, яка містить інформацію стосовно рахунків Бойченка Андрія Вікторовича (РНОКПП НОМЕР_2 ). Повідомлено, що на ім`я Бойченко Андрія Вікторовича в банку емітовано карту № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ). До листа додано виписку по рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_3 ) за період з 27.07.2024 по 11.01.2025.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Фізична особа-підприємець Бойченко Андрій Вікторович (РНОКПП НОМЕР_2 , номер телефону НОМЕР_4 , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1 ) через вебсайт Кредитодавця шляхом введення Логіна та Пароля Особистого кабінета через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, в якій зазначив номер свого поточного (карткового) рахунку.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» 27.07.2024 направило Фізичній особі-підприємцю Бойченку Андрію Вікторович пропозицію (оферту) укласти договір № 423795-КС-002 про надання кредиту.

27.07.2024 Фізичною особою-підприємцем Бойченком Андрієм Вікторовичем прийнято (акцептовано) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 423795-КС-002 про надання кредиту, на умовах, визначених офертою.

Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» направлено Фізичній особі-підприємцю Бойченку Андрію Вікторовичу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-0807, на номер телефону НОМЕР_5 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який відповідачем було введено/відправлено.

27.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (кредитодавець, позивач у справі) та фізичною особою-підприємцем Бойченком Андрієм Вікторовичем (позичальник,відповідач у справі) укладено договір № 423795-КС-002 про надання кредиту, який підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (надалі - договір).

Відповідно до п. 1. договору сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 70 000,00 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та правилами про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям.

Вказаний договір укладено в електронній формі шляхом його підписання відповідачем о 09 год. 57 хв. за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилався позивачем на номер телефону відповідача ( НОМЕР_5 ), наданий останнім під час проведення відеоверифікації та відображений в анкеті клієнта (візуальна форма послідовності дій клієнта- https://my.bizpozyka.com).

Пунктом 1 договору передбачено умови надання кредиту, а саме: строк кредиту - 24 тижні; процентна ставка в день 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом в день - 1,15052360, фіксована; комісія за надання кредиту- 10 500,00 грн; загальний розмір наданого кредиту - 70 000,00 грн; термін дії договору - до 11.01.2025; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту 182 040,00 грн.

Відповідно до п. 2 договору протягом строку (терміну) кредитування процента ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом) нараховуються за ставкою, вказаною у п. 1 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3. договору і розраховується в порядку, описаному нижче.

Згідно з п. 2.1. договору, у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3. до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 1 договору.

Відповідно до п. 2.2. договору сторони домовились, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3. договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3. до договору, та до закінчення терміну дії договору.

У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графікам платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Всі нараховані проценти за користування кредитом мають бути сплачені не пізніше дати кожного із наступних чергових платежів, при цьому сторони погодили, що кредитодавець надає позичальнику оновлений графік платежів шляхом відображення такого графіку в особистому кабінеті позичальника. Скасування умови про нарахування процентів за зниженою процентною ставкою та початок нарахування процентів за стандартною процентною ставкою на умовах, викладених в цьому договорі, не є зміною істотних умов цього договору.

Згідно з п. 3. договору, сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка.

Як вбачається з даного графіку, сторони передбачили періодичне внесення чітко визначених платежів у наступні дати: 10.08.2024, 24.08.2024, 07.09.2024 має бути внесена комісія за надання кредиту та проценти за користування кредитом; 07.09.2024, 21.09.2024, 05.10.2024, 19.10.2024, 02.11.2024, 16.11.2024, 30.11.2024, 14.12.2024, 28.12.2024, 11.01.2025 передбачено внесення основної суми та процентів за користування кредитом.

В матеріалах справи міститься лист-відповідь АТ КБ «Приватбанк» за вих.№20.1.0.0/7-251103/116594-БТ від 07.11.2025 (вх. № 23119/08-08/25 від 17.11.2025), якою на виконання вимог ухвали суду від 03.11.2025 банк надав запитувану судом інформацію, зокрема, що банківська картка № НОМЕР_1 була емітована АТ КБ «Приватбанк» на ім`я Бойченко Андрія Вікторовича (РНОКПП НОМЕР_2 ).

На виконання умов договору, на банківську платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 (номер якої позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті) перераховано кредитні кошти у загальному розмірі 70 000,00 грн, що підтверджується листом-відповіддю АТ КБ «Приватбанк» за вих.№20.1.0.0/7-251103/116594-БТ від 07.11.2025 (вх. № 23119/08-08/25 від 17.11.2025) та випискою за договором №б/н за період 27.07.2024 - 11.01.2025.

Відповідач не виконав належним чином своїх зобов`язань за договором та не повернув своєчасно, тобто у термін до 11.01.2025, суму наданого йому кредиту, не сплатив нараховані відсотки за користування кредитом та комісію за надання кредиту, внаслідок чого, за розрахунком позивача, у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 252 568,14 грн, яка складається із:

- 70 000,00 грн заборгованості за тілом кредиту;

- 172 068,14 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, які нараховані за період з 27.07.2024 по 10.01.2025 на суму основного боргу у розмірі 70 000,00 грн;

- 10 500,00 грн заборгованості за комісією за надання кредиту.

Заборгованість відповідачем не погашена, що стало підставою звернення позивача до господарського суду з даним позовом.

Доказів погашення суми заборгованості відповідач на час розгляду справи суду не надав.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (ч. 1-3ст. 207 ЦК України).

Договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Відповідно дост. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1ст. 627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що спірні правовідносини у даній справі є господарськими та врегульовані кредитним договором№ 423795-КС-002 від 27.07.2024, укладеним між сторонами в електронній формі.

Згідно зі статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Як передбачено частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 вказаного Закону, серед іншого, передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору;

одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1 ст. 3 Закону).

Відтак, зі змісту приписів вказаного закону вбачається, що електронний договір може бути підписаний стороною за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Як встановлено судом, відповідач здійснює підприємницьку діяльність та зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, який міститься в матеріалах справи.

Позивач є фінансовою установою, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 25.05.2020.

Судом встановлено, що між позивачем (кредитодавець) та відповідачем (позичальник) укладено в електронній формі договір № 423795-КС-002 про надання кредиту від 27.07.2024, який підписаний відповідачем із використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-0807.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частинами 1-3 ст. 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було надано відповідачу - ФОП Бойченко А.В., а відповідачем отримано кредитні кошти в розмірі 70000,00 грн у передбачений Кредитним договором спосіб - шляхом перерахування на відповідний банківський рахунок (банківську карту для перерахунку коштів), зазначений в Кредитному договорі та Анкеті Клієнта, що підтверджується відповідною банківською випискою АТ КБ «Приватбанк» (лист вих.№20.1.0.0/7-251103/116594-БТ від 07.11.2025) по рахунку відповідача ( НОМЕР_1 ) за період з 27.07.2024 по 11.01.2025. Отже позивач ТОВ «Бізнес Позика» як Кредитодавець свої обов`язки за Кредитним договором виконав у повному обсязі.

Проте, як вбачається з наявних в матеріалах справи банківської виписки по рахунку відповідача та розрахунку заборгованості за кредитом, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 22.10.2025 у відповідача існує заборгованість за кредитом в розмірі 70000,00 грн.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом (ч. 1ст. 612 ЦК України).

Згідно із ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідач доказів повернення кредитних коштів згідно з графіком платежів за Кредитним договором суду не надав.

Фактичні обставини справи свідчать, що відповідачем тривалий час не виконувались умови Кредитного договору, кредитні кошти у встановлені договором (Графіком платежів) строки не сплачувались.

З урахуванням викладеного, оскільки заборгованість за кредитом в сумі 70000,00грн станом на час прийняття рішення не погашена, розмір вказаної заборгованості відповідає фактичним обставинам справи, то позовна вимога про стягнення з відповідача 70000,00грн заборгованості за тілом кредиту підлягає задоволенню судом.

Відповідач заперечуючи проти позову зазначив, що 13.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_1 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Відтак зауважує, що питання шахрайських дій відносно відповідача відкрито, кримінальне провадження перебуває на стадії розслідування.

Оцінивши вказаний аргумент відповідача суд зазначає, що факт внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, не свідчить про неотримання відповідачем кредитних коштів в сумі 70 000,00 грн.

Натомість, в матеріалах справи наявні докази, які свідчать про прийняття відповідачем пропозиції укласти кредитний договір, укладання між сторонами спору кредитного договору та отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 70 000,00 грн на його банківську картку.

З огляду на наведене, доводи відповідача, викладені у відзиві, не спростовують обставин, установлених судом.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача суми простроченої комісії в розмірі 10500,00 грн.

Розмір комісії (10500,00 грн) був погоджений сторонами у договорі про надання кредиту №423795-КС-002 від 27.07.2024. У п. 3 вказаного договору сторонами узгоджені строки та розмір погашення відповідачем комісії, а саме: 10.08.2024 3089,45 грн, 24.08.2024 3894,82 грн та 07.09.2024 3515,73 грн.

Відповідач доказів оплати позивачеві комісії в розмірі 10500,00 грн суду не надав. З огляду на наведене, позовна вимога про стягнення з відповідача комісії в розмірі 10500,00 грн підлягає задоволенню судом.

Позивачем заявлена до стягнення прострочена сума процентів за користування кредитом в розмірі 172068,14 грн, яка нарахована позивачем в період з 27.07.2024 по 11.01.2025. Перевіривши здійснений позивачем розрахунок процентів, суд дійшов висновку, що вказаний розрахунок є неправильним внаслідок безпідставного застосування стандартної процентної ставки за користування кредитом в розмірі 1,5% з 18.08.2024 по 14.09.2024.

Так, за умовами укладеного договору сторони визначили, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3. договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3. до договору, та до закінчення терміну дії договору (пункт 2.2 кредитного договору).

Виходячи зі змісту вказаного пункту, визначальним для застосування стандартної процентної ставки є прострочення позичальником оплати саме суми повернення кредиту, та не стосується інших сум, передбачених кредитним договором, зокрема, комісії або процентів. Як обумовлено договором, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів.

За умовами договору сторони погодили, що відповідач згідно графіка платежів мав здійснити в рахунок погашення основної заборгованості платіж в розмірі 379,09 грн 07.09.2024 р., однак своє зобов`язання не виконав. Отже, відповідно до умов кредитного договору, позивач мав право на нарахування процентів за користування кредитом за стандартною процентною ставкою у 1,5% з 15.09.2024 р.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, проценти за користування кредитом за період з 27.07.2024 по 17.08.2024 були нараховані позивачем за зниженою процентною ставкою, що складає 1,1505236%, а в період з 18.08.2024 по 11.01.2025 за стандартною, яка становить 1,5 %.

З огляду на наведені вище висновки суду, судом здійснено перерахунок процентів за користування кредитом за заявлений позивачем період. Так, за розрахунком суду, за період з 27.07.2024 по14.09.2024 (50 календарних днів) сума процентів за користування кредитом, розрахована за зниженою процентною ставкою, становить 40 268,50 грн (70000,00 грн х 1,1505236 % х 50); за період з 15.09.2024 по 11.01.2025 (119 календарних днів) сума процентів за користування кредитом, розрахована за стандартною процентною ставкою становить 124 950,00 грн (70000,00 грн х 1,5 % х 119).

Відтак, загальна сума процентів за користування кредитом, яка підлягає стягненню з відповідача складає 165 218,50 грн. В іншій частині нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 6849,64 грн суд відмовляє.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач заявлені позовні вимоги належними та допустимими доказами не спростував, доказів погашення 70000,00грн заборгованості за кредитом, 165218,50 грн заборгованості за процентами та 10500,00 грн комісії не надав.

Ураховуючи встановлені судом обставини, приписи ст.ст. 74, 76, 77-79, 86 ГПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 70000,00 грн заборгованості за кредитом, 165218,50 грн заборгованості за процентами та 10500,00 грн комісії, є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню. В іншій частині позову про стягнення нарахованих процентів за користування кредитом в сумі 6849,64 грн суд відмовляє. Отже, позов задоволено судом частково.

Щодо розподілу судових витрат.

Згідно з п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України до основних засад (принципів) господарського судочинства, віднесено, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

На виконання вимог процесуального закону, позивач сплатив судовий збір у розмірі 3030,82 грн.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до частини 4 ст. 129 ГПК України. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2948,62 грн. Судовий збір в розмірі 82,20 грн покладається на позивача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бойченка Андрія Вікторовича ( НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ідентифікаційний код юридичної особи 41084239, 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість за кредитом в розмірі 70 000,00 грн (сімдесят тисяч гривень00 коп.), заборгованість за процентами в розмірі 165 218,50 грн (сто шістдесят п`ять тисяч двісті вісімнадцять гривень 50 коп.), заборгованість за комісією в розмірі 10500,00 грн (десять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Бойченка Андрія Вікторовича ( НОМЕР_6 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ідентифікаційний код юридичної особи 41084239, 01133, м. Київ, б. Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) судовий збір в розмірі 2948,62 грн (дві тисячі дев`ятсот сорок вісім гривень 62 коп.).

Після набрання рішенням законної сили видати накази.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено згідно з вимогами ст. 238 ГПК України та підписано 26.12.2025.

Рішення розміщується в Єдиному державному реєстрі судових рішень за вебадресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя О.А. Федько