ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

25.12.2025м. ХарківСправа № 916/4781/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Хотенця П.В.

розглянувши заяву про видачу судового наказу

заявникАкціонерне товариство "Перший український міжнародний банк", м. Київ
боржникФізична особа - підприємець Бойцов Олег Русланович, м. Харків

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк", м. Київ звернулося до господарського суду Одеської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Бойцова Олега Руслановича, м. Харків заборгованості за кредитним договором "Кредит "всеБІЗНЕС" № 4 від 10 березня 2025 року станом на 26 листопада 2025 року включно в розмірі 85292,14 грн, з яких 76082,00 грн за сумою кредиту (тіло), включаючи прострочену заборгованість за сумою кредиту в розмірі 11527,60 грн та строкову заборгованість за сумою кредиту в розмірі 64554,40 грн, та 9210,14 грн простроченої заборгованості за комісією.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 03 грудня 2025 року заяву Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" за вхідним №4920/25 від 28 листопада 2025 року у справі № 916/4781/25 про видачу судового наказу до боржника - Фізичної особи-підприємця Бойцова Олега Руслановича про стягнення 85292,14 грн разом з доданими до неї документами передано в електронній формі за підсудністю до Господарського суду Харківської області.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 грудня 2025 року для розгляду заяви було визначено суддю Ольшанченко В.І.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 23 грудня 2025 року заявлено та задоволено заяву судді Ольшанченка В.І. про самовідвід у справі №916/4781/25.

Розпорядженням № 327/2025 від 24 грудня 2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи у зв`язку з самовідвідом судді Ольшанченка В.І. було призначено та здійснено повторний автоматизований розподіл заяви.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 грудня 2025 року для розгляду заяви було визначено суддю Хотенця П.В.

Розглянувши заяву та подані Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" докази, судом встановлено наступне.

Заявником на підтвердження правомірності заявлених вимог було надано суду, зокрема, договір № 4 від 10 березня 2025 року, за умовами якого боржнику надані кредитні кошти у розмірі 83000,00 грн строком до 10 березня 2028 року (день сплати останнього платежу); платіжні інструкції на підтвердження видачі кредиту; копію виписки по рахунку боржника; копію вимоги № 617 від 28 жовтня 2025 року про погашення простроченої заборгованості у загальному розмірі 152807,89 грн, а також докази направлення цієї вимоги на адресу боржника.

У заяві про видачу судового наказу Акціонерне товариство "Перший український міжнародний банк" повідомляє про прийняте рішення вимагати дострокового повернення, окрім простроченої заборгованості, також і залишку по тілу кредиту. Проте, одночасно заявник стверджує, що на момент подання заяви до суду, кредитний договір розірвано не було.

Згідно частини 1 статті 147 Господарського процесуального кодексу України врегульовано, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 148 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно пунктів 3-4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України до заяви про видачу судового наказу додається, зокрема, копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості; інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором).

Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Зі змісту кредитного договору № 4 від 10 березня 2025 року, можна встановити, що кредитні кошти були видані боржнику на строк до 10 березня 2028 року. Таким чином, вимагати повернення всієї суми кредитних коштів заявник може в порядку реалізації права на дострокове повернення коштів, яке передбачено частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України.

Проте, зі змісту доданих до заяви про видачу судового наказу документів, не вбачається за можливе перевірити обставину реалізації Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" права на дострокове повернення всієї суми кредиту, оскільки вимога № 617 від 28 жовтня 2025 року не містить посилання на реалізацію Акціонерним товариством "Перший український міжнародний банк" такого права.

Згідно пункту 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до частини 2 статті 156 Господарського процесуального кодексу України, одночасно з копією судового наказу боржникові надсилається копія заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами.

З аналізу положення пункту 4 частини 3 статті 150 Господарського процесуального кодексу України в поєднанні з частиною 2 статті 156 Господарського процесуального кодексу України чітко убачається, що обов`язок долучення до заяви про видачу судового наказу копії заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів покладено на заявника. Суд лише надсилає одночасно з копією судового наказу боржнику копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, яку заявник долучає до заяви про видачу судового наказу.

Суд також приймає до уваги, що з 18 жовтня 2023 року введені у дію зміни до Господарського процесуального кодексу України, якими визначено обов`язкова реєстрація та використання електронних кабінетів у ЄСІТС для визначеного кола учасників судового процесу у господарських справах. При цьому, така обов`язкова реєстрація визначена, та передбачає, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи (усіх форм власності) в обов`язковому порядку реєструють свої електронні кабінети в Електронному суді.

Як вбачається із матеріалів заяви Акціонерного товариства "Перший український міжнародний банк" про видачу судового наказу заявником її подано в електронній формі, через електронний суд.

Судом встановлено, що Фізична особа - підприємець Бойцов Олег Русланович (РНОКПП НОМЕР_1 ) не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Отже, суд позбавлений можливості надіслати копії судового наказу та заяви про видачу судового наказу - боржнику засобами підсистеми "Електронний суд ЄСІТС.

При цьому варто наголосити, що у процесуальному законі не передбачено обов`язку суду виготовляти копії заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів для надіслання їх боржнику. За відсутності долучених до заяви про видачу судового наказу копій заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами, суд не має можливості в порядку частини 2 статті 156 Господарського процесуального кодексу України надіслати боржникові ці документи разом з копією судового наказу.

Суд не може самостійно виготовити копії заяви про видачу судового наказу та доданих до неї документів, оскільки додані заявником до заяви про видачу судового наказу не є оригіналами, а є їх засвідченими копіями. Виготовлення судом копій документів з копій та їх засвідчення ГПК України не передбачено. Суд може засвідчити копію письмового доказу або витяг з нього лише за наявності оригіналу письмового доказу при поверненні оригіналів письмових доказів за заявою особи, яка подала суду оригінали (стаття 92 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо: заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано; заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 148 цього Кодексу; наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу; з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою; судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ; судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 цієї частини; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу; заяву подано з порушенням правил підсудності.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про відмову у видачі судового наказу на підставі пунктів 1, 8 частини 1 статті 152 Господарського процесуального кодексу України.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 8 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (частина 1 стаття 153 Господарського процесуального кодексу України).

На підставі викладеного та керуючись статтею 148, пунктами 4, 5 частини 2 статті 150, пунктами 1, 8 частини 1 статті 152, статтями 153, 154, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Акціонерному товариству "Перший український міжнародний банк", м. Київ у видачі судового наказу про стягнення з Фізичної особи - підприємця Бойцова Олега Руслановича, м. Харків 85292,14 грн заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, в порядку статтей 255-257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Ухвалу підписано 25.12.2025.

СуддяХотенець П.В.