СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року м. Харків Справа № 917/1098/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Плахов О.В.

за участю секретаря судового засідання Березки О.М.

та представників учасників справи:

позивача - Семиряжко О.В. (в режимі відеоконференції);

відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" (вх.№2441П/1-43) на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.10.2025 (суддя І.І. Пушко, повний текст складено 28.10.2025) у справі №917/1098/25

за позовом Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України місто Київ,

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" село Окіп, Лубенський район, Полтавська область

про стягнення 1 641 964,01 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" про стягнення з відповідача заборгованості, яка виникла за договором від 24.02.2025 № 49-25 про закупівлю свинини замороженої (лот 2) та договором від 24.02.2025 №48-25 про закупівлю свинини замороженої (лот 1).

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 28.10.2025 №917/1098/25 позов задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" на користь Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України- 47365,01 грн пені; 1594599,00 грн штрафу; 19703,57 грн судового збору.

До Східного апеляційного господарського суду 17.11.2025 в системі "Електронний суд від Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" надійшла апеляційна скарга, в якій просить суд:

1. Відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "АВАНГРАДКОМ" на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.10.2025 у справі № 917/1098/25.

2. Скасувати рішення Господарського суду Полтавської області від 28.10.2025 у справі № 917/1098/25 та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України до ТОВ "АВАНГАРДКОМ" про стягнення грошових коштів в сумі 1 615 177,00 грн. за договорами поставки № 48-25 від 24.02.2025 та № 49-25 від 24.02.2025.

3. В разі скасування рішення Господарського суду Полтавської області від 28.10.2025 у справі № 917/1098/25 в частині, винести постанову, якою зменшити суму штрафних санкцій враховуючи, що договори поставки № 48-25 від 24.02.2025 та № 49-25 від 24.02.2025 частково виконані.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції ухвалено рішення без врахування всіх обставин, не враховано обставини, на які посилався відповідач, не враховано, що позивач не поніс збитки у зв`язку з несвоєчасним виконанням договорів, а також не врахував, що вищевказані договори частково виконано.

Відповідач посилається на наявність підстав для зменшення розміру неустойки за вищевказаними договорами.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 справу №917/1098/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Тихий П.В., суддя Гребенюк Н.В., суддя Плахов О.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.11.2025 у справі №917/1098/25 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.10.2025 у справі №917/1098/25 залишено без руху, оскільки апелянтом в порушення п.2 ч.3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України до скарги не було додано доказів сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвалено заявнику апеляційної скарги усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" через підсистему Електронний суд надійшло клопотання про усунення недоліків на виконання вимог ухвали суду від 20.11.2025 (вх.№ 13826 від 28.11.2025). До вказаного клопотання апелянт додав платіжну інструкцію № 1742 від 28.11.2025 на суму 29?555,35 грн.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРДКОМ» на рішення Господарського суду Полтавської області від 28.10.2025 у справі №917/1098/25. Витребувано з Господарського суду Полтавської області матеріали справи №917/1098/25. Встановлено строк позивачу для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів (з урахуванням вимог ст. 263 ГПК України) з дня вручення даної ухвали. Призначено справу до розгляду на "24" грудня 2025 р. о 10:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

Головний центр капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України через підсистему Електронний суд подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу ТОВ «АВАНГАРДКОМ» без задоволення. (вх.№13955 від 03.12.2025). Зазначає, що подана Відповідачем апеляційна скарга, не підлягає задоволенню, оскільки мотиви та підстави, зазначені в даній скарзі щодо скасування рішення Господарського суду Полтавської області від 28.10.2025 по справі №917/1098/25 є безпідставними та необґрунтованими, а натомість рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до вимог чинного законодавства України, враховуючи всі фактичні обставини справи, в межах наданих суду повноважень, та правильно застосовано судом як норми процесуального так і матеріального права, в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, доведено та всебічно обґрунтовано їх в своєму рішенні, надано належну оцінку всім доказам, які надавались суду, ґрунтуючись на повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності.

Від представника Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України адвоката Семиряжко Владислава Сергійовича надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№ 14109 від 08.12.2025). Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 вказане клопотання задоволено.

Від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРДКОМ» адвоката Мартиненко Юлії Володимирівни надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№ 14578 від 18.12.2025). Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 18.12.2025 вказане клопотання задоволено.

19.12.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №917/1098/25.

В судове засідання 24.12.2025 з`явився представник позивача в режимі відеоконференції, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просить залишити рішення суду першої інстанції в силі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, натомість надіслав до суду клопотання про відкладення розгляду справи (вх..№14780 від 23.12.2025), в якому зазначає, що представник ТОВ "АВАНГАРДКОМ" адвокат Мартиненко Юлія Володимирівна не зможе взяти учать у даному засіданні, оскільки буде брати участь в судовому засіданні Пересипського районного суду м. Одеси по розгляду клопотання у кримінальному провадженні № 00001370 від 14.03.2025, що призначено на 24.12.2025 о 10.00.

Розглянувши клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи, судова колегія відмовляє в його задоволенні у зв`язку з необґрунтованістю, оскільки представником не надано належних доказів на підтвердження обставин, викладених у клопотанні.

Крім того, в силу приписів ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Згідно ухвали суду від 02.12.2025 явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а відповідачем та його представником у своєму клопотанні не обґрунтовано мотивів, з яких їх участь слід вважати обов`язковою.

Колегією суддів надавався час учасникам судового провадження на надання усіх необхідних на їх думку документів та пояснень у справі. Відповідач є апелянтом по справі, а отже в апеляційній скарзі ним викладено доводи, з яких він не погоджується з прийнятим рішенням суду першої інстанції. Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність перенесення розгляду справи в силу положень чинного ГПК України.

Судом апеляційної інстанції враховується принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, а також положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Матеріали справи свідчать, що скаржник обізнаний про апеляційне провадження та призначену дату судового засідання завчасно і він не був позбавлений можливості вчинити дії з організації представництва інтересів у суді раніше. Натомість відповідне клопотання надійшло від апелянта за день до судового засідання.

Таким чином, з огляду на наведене, колегія суддів вважає клопотання відповідача про відкладення розгляду справи необґрунтованим, що виключає можливість його задоволення.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши в судовому засіданні уповноважених представника позивача, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що між Головним центром капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України (далі - позивач, покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АВАНГАРДКОМ» (далі - відповідач, постачальник) укладено договір від 24.02.2025 № 49-25 про закупівлю свинини замороженої (лот 2) (далі - Договір №49-25) та договір від 24.02.2025 №48-25 про закупівлю свинини замороженої (лот 1) (далі - Договір №48-25).

Пунктами 1.1. Договорів № 48-25 та № 49-25 визначено, що Постачальник зобов`язується у 2025 році поставити Товароодержувачу м`ясо свинини замороженої 1-екстра категорії, код ДК 021:2015 - 15110000-2 «М`ясо», асортимент, кількість, ціна, інформація та технічна документація наведені в Специфікації (Додаток 1) на Технічному описі (Додаток 2) до цього Договору (далі - Товар), а Покупець - прийняти та оплатити такий Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором. При цьому, Товароодержувачем є уповноважена особа за місцем поставки Товару згідно зі Специфікацією (Додаток 1).

Відповідно до Додатку 2 (а.с, 28,35) «Технічний опис» до договорів про закупівлю свинини замороженої, зазначено що «свинина заморожена першої-екстра та другої категорії (туші свиней молодняку (свинок і кабанчиків) виготовлена у вигляді пі в туш без голови, ніг, внутрішніх органів та внутрішнього жиру, повинна відповідати вимогам ДСТУ 7158:2010 «М`ясо. Свинина в тушах і пів тушах. Технічні вимоги», законів України «Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів», «Про інформацію про споживачів щодо харчових продуктів», «Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин» та іншим вимогам законодавства в сфері обігу харчових продуктів».

Пунктом 3.1. Договору № 49-25 визначено, що загальна вартість по Договору становить 8 498 550,00 грн, у тому числі ПДВ 20% 1 416 425,00 грн.

Пунктом 3.1. Договору № 48-25 визначено, що загальна вартість по Договору становить 7447440,00 грн, у тому числі ПДВ 20% 1 241 240,00 грн.

Згідно з положенням пунктів 5.1 Договорів № 48-25 та № 49-25 строк поставки товарів визначається листом-заявкою Покупця (далі - Заявка), але не пізніше 30.06.2025.

Заявка направляється Постачальнику не пізніше 10 робочих днів від граничного терміну поставки шляхом передбаченим пунктом 13.2 Договору. На підтвердження отримання Заявки, Постачальник надсилає протягом одного календарного дня на електронну адресу Покупця лист- підтвердження про отримання такої Заявки. У разі відсутності листа-підтвердження у зазначений строк. Заявка вважається прийнятою Постачальником у повному обсязі та підлягає виконанню. Доказом, що свідчить про отримання Постачальником Заявки вважати лист-підтвердження про направлення заявки від адміністратора поштового домену @dpsu.gov.ua (провайдера) або документ, який підтверджує направлення паперового листа оператором поштового зв`язку (з додаванням опису вкладення).

Допускається дострокова поставка Товару за погодженням Сторін.

Відповідно до пунктів 5.8 Договорів № 48-25 та № 49-25, уповноваженою особою (уповноваженими особами) Постачальника складається акт приймання-передавання Товару (Додаток 3) до цього Договору у трьох примірниках (перший - Товароодержувач, другий - Покупцю, третій - Постачальнику) та надається Покупцю до моменту здійснення поставки Товару.

Згідно з пунктами 8.3. Договорів № 48-25 та № 49-25 за порушення строків поставки Товарів або недопоставку Товарів Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості Товарів, поставку яких построчено та/або недопоставлено, за кожний день такого прострочення, а за прострочення поставки Товарів понад тридцять днів Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7 (сім) відсотків вартості Товарів, поставку яких прострочено.

У разі розірвання Договору в односторонньому порядку за ініціативи Покупця у зв`язку з порушенням Постачальником термінів постачання Товару та/або поставки Постачальником Товару неналежної якості, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від частини невиконаних зобов`язань (п. 8.6. Договорів № 48-25 та № 49-25).

У випадку розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи Покупця у разі повідомлення Постачальником Покупця про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від ціни Договору (п. 8.7. Договорів № 48-25 та № 49-25).

Термін дії Договорів № 48-25 № 49-25 до 31.12.2025 (пункт 12.1. Договорів).

Згідно з п.13.2. Договорів № 48-25 та № 49-25 обмін повідомленнями у межах виконання умов цього Договору здійснюється Сторонами у електронній формі на електронні адреси, вказані в у підпункті 13.3. цього розділу Договору. Всі інші повідомлення в межах цього Договору здійснюються в письмовій формі шляхом передачі поштовим зв`язком (рекомендованим листом).

Відповідно до п. 13.3. Договорів № 48-25 та № 49-25 обмін електронними повідомленнями засобами електронної пошти у межах виконання умов цього Договору здійснюється за наступними адресами (у разі, якщо письмово не будуть повідомлені інші адреси): від ПОКУПЦЯ: ІНФОРМАЦІЯ_1; від ПОСТАЧАЛЬНИКА: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до листа-заявки позивача від 25.02.2025 № 06.1/2084-25-Вих (а.с. 15), відповідач зобов`язаний був поставити за Договором поставки від 24.02.2025 №48-25 про закупівлю свинини замороженої (лот 1) - 33 300 кг Товару до 20.03.2025. За Договором поставки від 24.02.2025 № 49-25 про закупівлю свинини замороженої (лот 2) - 36 000 кг Товару до 20.03.2025.

У відповідь на заявку відповідач листом від 25.03.2023 № 45 (а.с. 19) повідомив позивача про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договорами № 48-25 та № 49-25 у зв`язку з відсутністю м`яса свинини замороженої 1-екстра категорії.

Відповідно до пункту 12.3. Договору №49-25, покупець має право односторонньої відмови від Договору у разі повідомлення постачальником покупця про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором, незалежно від причин їх виникнення.

Головний центр, скориставшись своїм правом, узгодженим сторонами в п. 12.3. договорів, листом від 28.03.2025 № 06.1/3115-25- Вих (а.с. 17) в односторонньому порядку відмовився від Договору №49-25, який вважається розірваним з 01.04.2025; листом від 28.03.2025 № 06.1/3119-25- Вих (а.с. 18) в односторонньому порядку відмовився від Договору №48-25, який вважається розірваним з 01.04.2025.

В доповнення до листа від 28.03.2025 № 06.1/3115-25-Вих, позивачем було направлено відповідачу лист від 01.04.2025 № 06.1/3232-25-Вих (а.с. 11) в якому зазначається, що відповідачем станом на 01.04.2025 виконано зобов`язань на суму 1 977 650,00 грн, що відповідає обсягу поставленого товару у кількості - 18500 кг. Однак, станом на дату розірвання Договору №49-25 Відповідачем не поставлено 17500 кг Товару.

В доповнення до листа від 28.03.2025 № 06.1/3119-25-Вих, позивачем було направлено лист від 01.04.2025 № 06.1/3233-25-Вих (а.с. 12) в якому зазначається, що відповідачем станом на 01.04.2025 виконано зобов`язань на суму 1 201 200,00 грн, що відповідає обсягу поставленого товару у кількості - 11000 кг. Однак, станом на дату розірвання Договору №48-25 Відповідачем не поставлено 22300 кг Товару.

В зв`язку з неналежним виконанням своїх зобов`язань в частині поставки товару, позивачем був здійснений розрахунок пені за порушення строків поставки Товару та штрафу за розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи Покупця у зв`язку з повідомленням Постачальником Покупця про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором № 48-25, №49-25 та направлено відповідачу претензію від 02.04.2025 №06.1/3279-25-Вих та претензію від 02.04.2025 № 06.1/3278-25-Вих з вимогою щодо сплати пені та штрафу, яку Відповідачем не виконано.

Наведені обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції зазначив, що умовами Договору чітко визначено розмір і підстави для застосування штрафних санкцій; відповідач, укладаючи Договір, на них погодився. Натомість відповідач не поставив Товар позивачу, і зазначені відповідачем причини не визнані судом такими, що не залежать від волевиявлення відповідача.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам колегія суддів зазначає про таке.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Укладений сторонами Договір за своєю правовою природою є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 662 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

25 лютого 2025 Покупець листом-заявкою № 06.1/2084-25-Вих повідомив Постачальника про необхідність здійснити до 20 березня 2025 року поставку свинини замороженої по Договору № 48-25 в обсязі 33 300 кг , за договором № 49-25 в обсязі 36000 кг (а.с. 15). Лист-заявка направлявся відповідачу в електронному вигляді.

Пунктом 13.2 Договорів передбачено, що обмін повідомленнями у межах виконання умов Договорів здійснюється сторонами у електронній формі на електронні адреси, вказані в пункті 13.3 договорів. Всі інші повідомлення в межах цих договорів здійснюються в письмовій формі шляхом передачі поштовим зв`язком (рекомендованим листом).

За пунктом 5.1. Договорів на підтвердження отримання заявки, Постачальник надсилає протягом одного календарного дня на електронну адресу Покупця лист підтвердження про отримання такої заявки. У разі відсутності листа підтвердження у зазначений строк, заявка вважається прийнятою Постачальником у повному обсязі та підлягає виконанню.

Позивач у позові посилається, що лист підтвердження з боку відповідача не надходив.

За таких обставин, у відповідності до пункту 5.1 Договору заявка вважається прийнятою Постачальником у повному обсязі та підлягає виконанню.

Таким чином, враховуючи строки, визначені заявкою та факт її прийняття Постачальником, кінцевий термін поставки товару 20.03.2025.

До матеріалів справи долучені подані позивачем докази часткового виконання відповідачем зобов`язань за договорами № 49-25 від 24.02.2025, №48-25 від 24.02.2025, а саме: видаткових накладних, актів приймання-передачі товару з посиланням на договори.

Проте, матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем обов`язку з поставки товару за Договором № 48-25 в обсязі 22300 кг, за договором № 49-25 в обсязі 17500 кг у визначений листом-заявкою термін.

Крім того, відповідач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про вжиття ним усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Скориставшись своїм правом, передбаченим п. 12.3 Договорів №49-25, 48-25, Покупець 28.03.2025 року відмовився від Договорів поставки, надіславши ТОВ «АВАНГАРДКОМ» відповідні повідомлення засобами електронного зв`язку та доповнення до них (а.с. 11, 12, 17, 18).

Згідно положень ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Вказане повідомлення відповідає ч. 3 ст. 651 ЦК України та п. 12.3. Договорів № 49-25, 48-25, тому договори є розірваним з 01.04.2025, як передбачено у повідомленні.

Згідно з нормами Цивільного кодексу України (п. 4. ст. 631) закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Пунктом 7.1. Договорів передбачена відповідальність постачальника за порушення строків поставки: пеня в розмірі 0,1% від вартості непоставленого Товару, за кожний день прострочення та штраф у розмірі 7,0% від вартості непоставленого/несвоєчасно поставленого Товару якщо прострочення виконання зобов`язань перевищує 30 днів.

У разі розірвання Договору в односторонньому порядку за ініціативи Покупця у зв`язку з порушенням Постачальником термінів постачання Товару та/або поставки Постачальником Товару неналежної якості, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 20% від частини невиконаних зобов`язань (п. 8.6. Договорів №48-25 та №49-25).

У випадку розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи Покупця у разі повідомлення Постачальником Покупця про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором, Постачальник сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від ціни Договору (п. 8.7. Договорів № 48-25 та № 49-25).

Судами не встановлено обставин, які б звільняли відповідача від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У відповідності до норм частини 1 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

У зв`язку з не поставкою відповідачем за Договором №49-25 до 20.03.2025 Товару обсягом 17500 кг, позивачем розраховано суму пені за період з 21.03.2025 по 31.03.2025 (по дату розірвання договору), що складає 11 днів прострочення в розмірі 20 578,25 грн (17 500 кг * 106,90 грн * 11 днів *0,1%).

Відповідно до пункту 8.7. Договору №49-25 нарахований позивачем штраф за розірвання Договору в односторонньому порядку з ініціативи Покупця у разі повідомлення Постачальником Покупця про неможливість виконання своїх зобов`язань за Договором у розмірі 10 % від ціни Договору становить 849 855,00 грн (8 498 550,00 грн * 10% = 849 855,00 грн).

У зв`язку з не поставкою відповідачем за Договором №48-25 до 20.03.2025 Товару обсягом 22300 кг, позивачем розраховано суму пені за період з 21.03.2025 по 31.03.2025 (по дату розірвання договору), що складає 11 днів прострочення в розмірі 26786,76 грн (22 300 кг * 109,20 грн * 11 днів *0,1%).

Відповідно до пункту 8.7. Договору №48-25 нарахований позивачем штраф у розмірі 10 % від ціни Договору становить 744 744,00 грн (7 447 440,00 грн * 10% = 744 744,00 грн).

Перевіривши розрахунки пені та штрафу, наведені позивачем у розрахунку до позовної заяві, колегія суддів дійшла висновку щодо їх обґрунтованості, з огляду на що вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Перевірка правильності розрахунку пені та штрафу здійснена за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій інформаційної системи «Ліга. Закон».

Судами також враховану правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 №904/5770/18. Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Відповідач, зокрема в апеляційній скарзі, просить зменшити траф та пеню.

Проте, колегія суддів не знаходить підстав для зменшення, з огляду на таке.

Якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Згідно з частиною 3 статті 551 Цивільного кодексу України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, зменшення розміру заявленої до стягнення пені та штрафу є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу.

Судами встановлено, що відповідач не поставив товар позивачу: за Договором №49-25 в обсязі 17500 кг із 36 000 кг обумовлених договором; за Договором № 48-25 непоставлено товару в обсязі 22 300 кг. із 33300 кг обумовлених договором.

Неможливість поставки обумовленого договорами товару, відповідач мотивував тим, що м`ясо свинини замороженої першої-екстра категорії є маломірним (вага туші від 47 до 68 кг), тому суб`єкти господарювання (господарства) майже не здійснюють забій та продаж таких свиней, оскільки це економічно недоцільно, що тим самим унеможливлює закупівлю для забезпечення таким товаром Товароодержувачів згідно вищевказаних договорів. У зв`язку з цим Товариство немає можливості постачати м`ясо свинини тільки 1-екстра категорії замороженого, тому звернувся з пропозицією до позивача постачати м`ясо свинини замороженої 1-екстра категорії та другої категорії, а у разі відмови - розірвати договори №48-25 та № 49-25 від 24.02.2025.

Колегія суддів зазначає, що відповідач, як суб`єкт підприємницької діяльності, яка здійснюється ним на власний ризик, повинен був усвідомлювати можливі наслідки та ризики укладення договору поставки.

Так, у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик; особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від вчинення) таких дій.

Якщо обидві сторони правочину є суб`єктами господарської діяльності (професійними комерсантами, підприємцями), стандарти усвідомлення ризиків при вчиненні та виконанні відповідного правочину є іншими, ніж у випадку, якщо б стороною правочину були дві фізичні особи, або суб`єкт господарювання та пересічний громадянин. Стандарт розумної та обачливої поведінки комерсанта набагато вищий, порівняно зі стандартом пересічної розумної людини. Подібна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.01.2021 у справі №910/17876/19.

Відповідач укладаючи Договори поставки, проявивши розумну обачність, мав спрогнозувати можливість постачання товару, визначеного Додатком 2 до договорів поставки "Технічний опис" до договорів про закупівлю свинини замороженої, зазначено що "свинина заморожена першої-екстра та другої категорії (туші свиней молодняку (свинок і кабанчиків) виготовлена у вигляді пі в туш без голови, ніг, внутрішніх органів та внутрішнього жиру, повинна відповідати вимогам ДСТУ 7158:2010 "М`ясо. Свинина в тушах і пів тушах. Технічні вимоги", законів України "Про основні принципи та вимоги до безпечності та якості харчових продуктів", "Про інформацію про споживачів щодо харчових продуктів", "Про державний контроль за дотриманням законодавства про харчові продукти, корми, побічні продукти тваринного походження, здоров`я та благополуччя тварин" та іншим вимогам законодавства в сфері обігу харчових продуктів".

Більше того, Відповідач погодився на включення до Договорів умов щодо можливості нарахування пені та штрафу внаслідок його невиконання.

Відповідач взагалі не надав суду жодного доказу обставин неможливості поставки позивачу Товару. Також відповідачем не надані будь яких доказів, які свідчили про його дійсний фінансовий стан, тобто відповідачем не доведено, що розмір стягуваних з нього пені та штрафу є надмірним тягарем для нього.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги про наявність підстав до зменшення штрафних санкцій є необґрунтованими.

Враховуючи, що Відповідачем не наведено виняткових обставин, за яких можливе зменшення пені, а також не надано доказів надмірності заявлених Позивачем штрафних санкцій, специфіку правовідносин, що виникли між сторонами, час укладення Договору, Відповідач був обізнаний про загальну ситуацію щодо забою та продажу м`яса свиней, яке відповідає вимогам ДСТУ 7158:2010, вже через місяць заявив про неможливість виконання Договору, колегія суддів вважає правомірним висновок місцевого суду про відсутність підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій.

Колегія суддів також приймає до уваги, що для Позивача використання результатів отриманого за Договорами не становить комерційний інтерес, а спрямоване на виконання покладених на нього повноважень - державної політики у сфері забезпечення військових частин Державної прикордонної служби України товарами, необхідними для виконання військовослужбовцями Державної прикордонної служби України завдань з оборони та захисту Батьківщини.

Позивач є державним органом, який фінансується за рахунок державного бюджету України та завданням якого є забезпечення військових частин, які приймають участь у захисті та обороні держави. Невчасна поставка товару Скаржником призвела до неможливості вчасно та у повному обсязі забезпечити військові частини товаром за укладеним Договором підриває боєздатність та обороноздатність України, що є, безпосередньо, одним з основних завдань, які стоять сьогодні на меті у захисті Батьківщини, а тому твердження Відповідача про відсутність завданих Позивачу збитків є такими, що не відповідають дійсним обставинам справи.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №910/8698/19 зазначено, що на іншого учасника справи (позивача) не покладається обов`язок з доведення (доказування) спричинення йому матеріальної або іншої шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань. Тобто, при стягненні неустойки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання презюмуються (її не треба доводити) і компенсується за рахунок неустойки (постанова Верховного суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).

Оскільки, Позивач є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, який утримується за рахунок Державного бюджету, то твердження Відповідача щодо каральної санкції не знаходять свого підтвердження.

Враховуючи вищевказане, та той факт, що обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання, обґрунтовано вважаємо, що Скаржником не наведено жодних належних доказів, що могли б свідчити про наявність підстав для зменшення суми штрафних санкцій чи невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, а зменшення пені та/або штрафу нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, свідчить про уникнення Скаржником відповідальності та, у разі зменшення пені та/або штрафу нарахованої Скаржнику, призведе до порушення балансу інтересів Сторін.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Фактично, доводи відповідача, викладені у апеляційній скарзі, зводяться до переоцінки обставин справи і наданні їм протилежного трактування ніж суд першої інстанції, проте такі твердження і доводи не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Відповідно до статті 55 Конституції України, статей 15,16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 цього ж кодексу визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, що свідчить про відсутність підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Враховуючи, що колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судові витрати понесені відповідачем, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відшкодуванню не підлягають в силу приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 129, 269, п.1, ч.1 ст.275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "АВАНГАРДКОМ" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 28.10.2025 у справі №917/1098/25 залишити без змін.

Дана постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку, передбаченому статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.12.2025.

Головуючий суддя П.В. Тихий

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя О.В. Плахов