СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року м. Харків Справа № 917/1050/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Слободін М.М., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Шутенко І.А.

за участю секретаря судового засідання Бєлкіної О.М.

за участю представників сторін:

позивача Рудченко Д.О.

відповідача не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу ТОВ "Плодородіє " НПК" (вх.№ 2563П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1050/25 (повне рішення складено 12.11.2025 суддею Кльоповим І.Г. у приміщенні господарського суду Полтавської області)

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Плодородіє " НПК", вул. Боброва,3, м. Дніпро, 49000

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження", вул. Гагаріна, 20-а, с. Пришиб, Кременчуцький район, Полтавська область, 39750

про стягнення грошових коштів

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Плодородіє "НПК" звернулось до господарського суду Полтавської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" про стягнення заборгованість за поставлений Товар та штрафні санкції відповідно до умов Договору поставки товару №Х110423-1 від 11.04.2023 у загальному розмірі 508 528,71 грн., що складаються з: 264 920,03 грн борг за поставлений товар, 135 092,26 грн. пені, 44 885,40 грн. штраф 7%, 14 373,45 грн. 3% річних, 49 257,57 грн. інфляційні втрати.

В обґрунтування позову товариство зазначає про порушення відповідачем умов укладеного між сторонами договору поставки в частині своєчасної оплати товару.

Рішенням господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1050/25 відмовлено у задоволенні позову

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Плодородіє "НПК" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1050/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення заборгованості, штрафу, пені, 3% річних, інфляційних втрат задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неправильно надано оцінку доказам, що підтверджують факт поставки за видатковою накладною №27 від 25.01.2024, оскільки лист позивача від 01.04.2025 не має юридичної сили як документ, що анулює господарську операцію, та не може розглядатися як документ, що змінює або скасовує господарську операцію.

Також апелянт зазначає, що судом першої інстанції було визнано факт поставки за видатковою накладною №995 від 27.12.2023 та Товарно-транспортною накладною №Р995 від 27.12.2023, та наявність заборгованості за даною поставкою, але проігноровано факт порушення права позивача з боку відповідача, у зв`язку із чим судом, на думку апелянта, не вирішено питання по суті спору.

Крім того, апелянт зазначає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, а саме ст. 530 ЦК України, не врахувавши спеціальної норми ст. 692 ЦК України, яка прямо визначає строк оплати товару - після його прийняття. Помилкове застосування судом першої інстанції ст. 530 ЦК є істотним порушенням норм матеріального права та є підставою для скасування рішення відповідно до ст. 281 ГПК України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.12.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Плодородіє " НПК" (вх.№ 2563П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1050/25. Призначено справу до розгляду на 23.12.2025.

15.12.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить відмовити повністю у задоволенні апеляційної скарги ТОВ "Плодородіє " НПК" на рішення господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1050/25, залишити без змін рішення господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1050/25.

В судове засідання, призначене на 23.12.2025, з`явився представник позивача, представник відповідача не з`явився, хоча був належим чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання.

Натомість, 22.12.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи з посиланням на те, що вона у період з 08.12.2025 по 31.12.2025 перебуватиму у щорічній основній відпустці, тому не зможе брати участь у судовому засіданні, яке призначене на 23.12.2025..

Частинами 11 статті 270 ГПК України, яка визначає порядок розгляду апеляційної скарги, встановлено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, відповідач не був позбавлений права забезпечити участь іншого представника в судове засідання, тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Як свідчать матеріали справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЛОДОРОДІЄ НПК», в особі директора Плахути Сергія Сергійовича (далі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІДРОДЖЕННЯ» в особі директора Кузьменко Сергія Петровича (далі відповідач) укладено договір поставки товару №Х110423-1 від 11.04.2023 (далі договір).

Пунктом 1.1. договору передбачено, що у строки, встановлені договором, Постачальник зобов`язується здійснити поставку посівного матеріалу, гуматів, мікродобрив та інших засобів захисту рослин (надалі у тексті товар) належного асортименту, кількості та якості, а Покупець бере на себе зобов`язання прийняти товар у місці поставки та здійснити оплату за нього в порядку і в строки, встановлені договором.

Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. договору встановлено, що постачальник приймає на себе зобов`язання поставити товар належного асортименту, кількості та якості і передати його Покупцеві із додержанням терміну та у визначеному сторонами місці поставки.

Підпунктом 2.2.3. пункту 2.2. договору встановлено, що Покупець приймає на себе зобов`язання: Здійснити оплату прийнятого товару в розмірі, який визначено сторонами у специфікаціях та/або додаткових угодах до договору, відповідно до встановлених умов та строків.

Пунктом 2.3. договору встановлено, що права сторін полягають у наявності у них повноважень вимагати від іншої сторони за цим договором належного виконання взятих на себе обов`язків. Перелік прав і обов`язків не обмежується цим розділом договору. Інші права і обов`язки сторін можуть міститися в інших розділах договору і бути передбаченими чинним законодавством України.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що товар вважається переданим від Постачальника і прийнятим Покупцем: за кількістю (одиниць виміру) та асортиментом відповідно до такої кількості і асортименту, які вказано у видатковій накладній; за якістю відповідно до якості товару, яку вказано у сертифікаті якості (сертифікат відповідності). Датою поставки (приймання) товару Покупцем визнається дата, яку вказано у видатковій накладній. Право власності на товар переходить до Покупця в момент приймання ним товару.

Пунктом 5.1. договору встановлено, що покупець зобов`язується здійснити оплату товару (попередню внесенням авансового платежу на поточний рахунок Постачальника (у разі домовленості сторін про це) і повну оплату за товар) у строки та у розмірі, які вказано у специфікаціях та/або додаткових угодах до цього договору.

Пунктом 5.2. договору встановлено, що оплата за товар здійснюється в українських гривнях шляхом перерахування безготівкових грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок Постачальника. Підставою платежу є цей договір (специфікація та/або додаткова угода до нього). У разі недодержання Покупцем вимоги щодо визначення призначення платежу Продавець має право самостійно, на власний розсуд, визначити на рахунок якого договору між сторонами та/або специфікації/ додаткової угоди віднести такий платіж.

Пунктом 6.1. договору встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання своїх обов`язків за договором сторона, яка є порушником зобов`язання, має відшкодувати іншій стороні заподіяні збитки.

Пунктом 6.4. договору встановлено, що у разі порушення Покупцем строків виконання зобов`язань по сплаті на користь Постачальника грошових коштів (авансових платежів попередньої оплати за товар та повної оплати за нього) Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму простроченого грошового прострочення зобов`язання, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого зобов`язання. Постачальник має право в односторонньому порядку відмовитись від виконання своїх зобов`язань за договором у разі не внесення Покупцем авансового платежу у встановлені строки.

Пунктом 6.5. договору встановлено, що сторони домовились, що нарахування штрафних санкцій за прострочення винною стороною виконання грошових зобов`язань за цим договором здійснюється до моменту їх виконання, а строк позовної давності за цими вимогами складає три роки.

Пунктом 7.1. договору встановлено, що всі спірні питання, що виникають під час виконання цього договору, вирішуються сторонами шляхом переговорів, а у випадку недосягнення згоди в судовому порядку відповідно до чинного законодавства.

Позивач зазначає, що відповідно до видаткової накладної №995 від 27.12.2023 та товарно-транспортної накладної №Р995 від 27.12.2023, на виконання взятих на себе зобов`язань позивачем було здійснено поставку товару на користь відповідача на загальну суму 576 300,00 грн (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста гривень 00 коп.).

Згідно видаткової накладної №27 від 25.01.2024 та товарно-транспортної накладної №Р27 від 25.01.2024, на виконання взятих на себе зобов`язань позивачем було поставлено товар на суму 64 920,04 грн. (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять гривень 04 коп.).

Тобто, позивачем на користь відповідача було поставлено товар на загальну суму 641 220,04 грн. (шістсот сорок одна тисяча двісті двадцять гривень 04 коп.).

У зв`язку із відсутністю окремих специфікацій до вищевказаних поставок, та з огляду на усталену практику між сторонами, за якими Покупець здійснював оплату у формі передплати, позивач вважає, що строк оплати за поставку від 27.12.2023 настав 28.12.2023, та строк оплати за поставку від 25.01.2024 настав 26.01.2024.

Таким чином, на думку позивача, підписані відповідачем видаткові накладні фіксують факт здійснення господарської операції і виконання договору, а тому є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Крім того, позивач зазначає, що на момент поставки товару від 27.12.2023 у відповідача перед позивачем було наявна заборгованість за минулі поставки товару у загальному розмірі 325 470,44 грн. (триста двадцять п`ять тисяч чотириста сімдесят гривень 44 коп.), що підтверджується актом звірки взаємних розрахунків за період січень 2023 р. грудень 2024 р.

Як зазначає позивач, після здійснення поставки 27.12.2023, відповідачем було здійснено 4 платежі, а саме:

1. 29.01.2024 було здійснено оплату на суму 150 000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.), що підтверджується платіжною інструкцією № 652;

2. 02.04.2024 було здійснено оплату на суму 325 470,45 грн. (триста двадцять п`ять тисяч чотириста сімдесят гривень 45 коп.), що підтверджується платіжною інструкцією № 32;

3. 05.04.2024 було здійснено оплату на суму 100 000,00 грн. (сто тисяч гривень 00 коп.), що підтверджується платіжною інструкцією № 35;

4. 10.07.2024 було здійснено оплату на суму 126 300,00 грн. (сто двадцять шість тисяч триста гривень 00 коп.), що підтверджується платіжною інструкцією № 214.

Таким чином, на думку позивача, станом на 27.12.2023, відповідачем було погашено борг за минулі поставки товару платіжною інструкцією №652 на суму 150 000,00 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень 00 коп.), і іншу частину боргу платіжною інструкцією №32, з якої сума у розмірі 175 470,44 грн. (сто сімдесят п`ять тисяч чотириста сімдесят гривень 44 коп.). була зарахована в рахунок минулих поставок до 27.12.2023.

Залишок сплачених коштів відповідно до платіжної інструкції №32 у розмірі 150 000,01 грн. (сто п`ятдесят тисяч гривень 01 коп.) було сплачено в рахунок невиконаного грошового зобов`язання за поставлений товар відповідно до видаткової накладної № 995 від 27.12.2023.

Окрім того, відповідачем було сплачено 100 000,00 грн (сто тисяч гривень 00 коп.) та

126 300,00 грн. (сто двадцять шість тисяч триста гривень 00 коп.) в рахунок невиконаного грошового зобов`язання за поставлений товар відповідно до видаткової накладної №995 від 27.12.2023, що підтверджується платіжними інструкціями №35 та №214.

Так, відповідачем загалом було сплачено 376 300,01 грн. (триста сімдесят шість тисяч триста гривень 01 коп.), які були зараховані в рахунок сплати за товар, поставлений відповідно до видаткової накладної №995 від 27.12.2023.

Враховуючи вищезазначене, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача боргу по сплаті грошових коштів за поставлений товар у розмірі 199 999,99 грн. відповідно до видаткової накладної № 995 від 27.12.2023 та 64 920,04 грн. відповідно до видаткової накладної №27 від 25.01.2024, що у загальному розмірі становить 264 920,03 грн. (двісті шістдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять гривень 03 коп.), а також про стягнення 135 092,26 грн. пені та 44 885,40 грн. штраф 7%, нарахованих на підставі п. 6.4. Договору та 14 373,45 грн. 3% річних, 49 257,57 грн. інфляційні втрати, нарахованих згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Рішенням у даній справі у задоволенні позову відмовлено з посиланням на те, що позивачем не доведено порушення прав позивача відповідачем, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи, колегія суддів зазначає про наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, колегія суддів дійшла висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Згідно з приписами ч. ч. 1 та 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач зазначає у позовній заяві, що відповідно до видаткової накладної №27 від 25.01.2024 позивачем було поставлено товар на суму 64 920,04 грн. (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять гривень 04 коп.).

Проте, матеріали справи містять лист самого позивача (ТОВ "ПЛОДОРОДІЄ НПК") від 01.04.2024 за вих. №542, в якому зазначено, що ТОВ "ПЛОДОРОДІЄ НПК" в зв`язку із непоставкою товару насіння соняшнику ЕС Савана Т107 в кількості 10 мішків на адресу ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ» та помилково виписаними документами, просить вважати недійсними: видаткову накладну від 25.01.2024 за № 27 на суму 64 920,04 грн. (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять гривень 04 коп.) та податкову накладну від 25.01.2024 за №32 на суму 64 920,04 грн. (шістдесят чотири тисячі дев`ятсот двадцять гривень 04 коп.).

Також, з доданого до матеріалів справи акту звірки взаємних розрахунків за 1 квартал 2024 між ТОВ "ПЛОДОРОДІЄ НПК" та ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ», який підписано з боку ТОВ "ПЛОДОРОДІЄ НПК", у січні 2024 жодних поставок товару на суму 64 920,04 грн. не відображено.

Лист ТОВ "ПЛОДОРОДІЄ НПК" від 01.04.2024 за вих. №542 та акт звірки взаємних розрахунків за 1 квартал 2024 р. між ТОВ "ПЛОДОРОДІЄ НПК" та ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ» містять підписи директора та головного бухгалтера ТОВ "ПЛОДОРОДІЄ НПК", відтиски печатки ТОВ "ПЛОДОРОДІЄ НПК". Позивач не заперечував проти справжності даних документів та відсутності будь-яких підробок, відтак, дані докази є належними та допустимими.

Отже, у ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ» відсутня заборгованість за видатковою накладною №27 від 25.01.2024 у розмірі 64 920,04 грн., як і відсутні підстави для стягнення з ТОВ «ВІДРОДЖЕННЯ» штрафних санкцій, нарахованих позивачем на дану суму, в зв`язку з чим в цій частині у задоволенні позову слід відмовити.

За умовами договору, який було укладено 11.04.2023, сторони погодили, що Покупець зобов`язується здійснити оплату товару (попередню внесенням авансового платежу на поточний рахунок Постачальника (у разі домовленості сторін про це) і повну оплату за товар) у строки та у розмірі, які вказано у Специфікаціях та/або додаткових угодах до цього договору ( п.5.1 договору).

Відповідно до видаткової накладної № 995 від 27.12.2023 та товарно-транспортної накладної № Р995 від 27.12.2023, на виконання взятих на себе зобов`язань позивачем було здійснено поставку товару на користь відповідача на загальну суму 576 300,00 грн (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста гривень 00 коп.).

Як зазначає і сам позивач, у зв`язку із відсутністю окремих специфікацій до вищевказаних поставок, та з огляду на усталену практику між сторонами, за якими Покупець здійснював оплату у формі передплати, вважав, що строк оплати за поставку від 27.12.2023 настав 28.12.2023, з чим погоджується колегія суддів апеляційної інстанції.

Так, згідно з ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до п. 5.2. Договору, оплата за товар здійснюється в українських гривнях шляхом перерахування безготівкових грошових коштів платіжним дорученням на поточний рахунок Постачальника. Підставою платежу є цей договір (специфікація та/або додаткова угода до нього). У разі недодержання Покупцем вимоги щодо визначення призначення платежу Продавець має право самостійно, на власний розсуд, визначити на рахунок якого Договору між сторонами та/або Специфікації/ додаткової угоди віднести такий платіж.

Матеріали справи підтверджується факт поставки позивачем відповідачу 27.12.2023 товару на суму 576 300,00 грн. згідно видаткової накладної №995.

Відповідач своєчасно вартість одержаного товару позивачу не сплатив, оплата за товар здійснювалась відповідачем несвоєчасно.

Крім того, відповідачем у письмовому відзиві на позов (а.с. 36-40) визнана заборгованість за попередніми постановками в розмірі 325 470,45 грн.

Відповідно до ст. 75 ГПК України визнані сторонами факти не підлягають додатковому доведенню.

Тому колегія суддів, здійснюючи арифметичний розрахунок заборгованості, враховує наявність заборгованості за попередні поставки, визнану відповідачем.

Таким чином, підсумовуючи розмір заборгованості та розмір внесених оплат, колегія суддів встановила, що відповідач частково розрахувався з позивачем за поставлений товар, що підтверджується платіжними інструкціями № 652 від 29.01.2024, № 35 від 05.04.2024, № 214 від 10.07.2024.

Так, у платіжній інструкції №652 від 29.01.2024 на суму 150 000 грн. ТОВ «Відродження» зазначило призначення платежу наступним чином: «Оплата за добрива по рах.№857ск від 27.12.2023, договір Х110423-1 від 11.04.2023 у т.ч. ПДВ 20% - 25000.00 грн.».

У платіжній інструкції №35 від 05.04.2024 на суму 100 000 грн. ТОВ «Відродження»

зазначило призначення платежу наступним чином: «добрива зг рах № 857ск від 27.12.2023. Договір №Х110423-1 від 11.04.2023 в т. ч. ПДВ 20% 16666.67 грн.».

У платіжній інструкції №214 від 10.07.2024 р. на суму 126 300 грн. ТОВ «Відродження» зазначило призначення платежу наступним чином: «добрива зг рах №857 ск від 27.12.2023. Договір №Х110423-1 від 11.04.2023 в т. ч. ПДВ 20 % - 21 050,00 грн.».

Тобто відповідач частково розрахувався з позивачем за поставлений за видатковою накладною № 995 товар на суму 376 300,00 грн.

Щодо платіжної інструкції № 32 від 02.04.2025 на суму 325 470,45 грн. колегія суддів зазначає, що у даній платіжній інструкції №32 від 02.04.2024 на суму 325 470,45 грн. ТОВ «Відродження» зазначило призначення платежу наступним чином: «насіння зг рах № 743ск від 08.11.2023. Договір № Х110423-1 від 11.04.2023 ПДВ 14% 39970,05 грн», в зв`язку з чим вона не може бути доказом сплати заборгованості за товар поставлений за видатковою накладною № 995 від 27.12.2023.

Крім того, колегія суддів зазначає, що позивачем було неправомірно, в порушення вимог п. 5.2. договору, зараховано сплачені за платіжною інструкцією № 652 кошти в рахунок минулих поставок до 27.12.2023.

З огляду на викладене, враховуючи, що матеріалами справи повністю підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання по оплаті товару, отриманого від позивача за видатковою накладною № 995, доказів повного погашення заборгованості за отриманий товар відповідач суду не надав, позивач правомірно звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача основної заборгованості у розмірі 200 000,00 грн.

Враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання з оплати поставленого товару на суму 200 000,00 грн.

Також позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 49 257,57 грн. та 3% річних у розмірі 14 373,45 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, колегією суддів самостійно в межах вимог позовної заяви здійснено розрахунок інфляційних втрат та 3% річних з урахуванням сум та періодів прострочення сплати заборгованості за видатковою інструкцією № 995.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення 3% річних в розмірі 14 179, 30 грн. та інфляційних втрат в розмірі 49 257,57 грн. підлягають задоволенню як правомірні та обґрунтовані, в задоволенні решти вимог слід відмовити, як таких, шо нараховані неправомірно.

Також в позові позивач просив суд стягнути з відповідача пеню за загальний період з 28.12.2023 по 24.04.2025 в розмірі 112 701,59 грн. за неналежне виконання зобов`язань з оплати поставленого товару за видатковою накладною № 995.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.2 ст.549 Цивільного кодексу України).

За приписами ч.6 ст.232 Господарського кодексу України, нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 6.4. Договору, передбачено, що у разі порушення Покупцем строків виконання зобов`язань по сплаті на користь Постачальника грошових коштів (авансових платежів попередньої оплати за товар та повної оплати за нього) Покупець сплачує Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на суму простроченого грошового прострочення зобов`язання, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% від суми простроченого зобов`язання. Постачальник має право в односторонньому порядку відмовитись від виконання своїх зобов`язань за договором у разі не внесення Покупцем авансового платежу у встановлені строки.

Отже, стягнення пені у разі неналежного виконання взятих на себе зобов`язань покупця передбачено умовами укладеного сторонами договору та узгоджується з приписами чинного законодавства.

Як вбачається з розрахунку позивача, наданого до позову, позивачем нараховано відповідачу пеню за загальний період з 28.12.2023 по 24.04.2025 в розмірі 112 701,59 грн. за неналежне виконання зобов`язань з оплати поставленого товару за видатковою накладною № 995.

Однак, нарахування пені за період більш ніж 6 місяців є неправомірним з огляду на положення ч. 6 ст. 232 ГПК України.

Таким чином, колегія суддів, здійснивши власний перерахунок заявлених до стягнення сум пені за допомогою калькулятора системи інформаційно-правового забезпечення "Ліга-Закон", дійшла висновку про правомірність стягнення з відповідача пені в загальному розмірі 58 718,04 грн.

В іншій частині позовних вимог про стягнення з відповідача пені слід відмовити.

Також, позивач просив стягнути з відповідача 7 % штрафу від суми простроченого зобов`язання у розмірі 44 885,40 грн.

Так, колегією суддів самостійно здійснено розрахунок штрафу з урахуванням сум та періоду прострочення сплати заборгованості за видатковою інструкцією № 995.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення 7% річних в розмірі 29 841,00 грн. підлягають задоволенню як правомірні та обґрунтовані, в іншій частині позовних вимог про стягнення з відповідача 7% штрафу слід відмовити.

Отже місцевий господарський суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, неповністю дослідив обставини, які мають значення для справи, у зв`язку з чим зазначене рішення підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення, яким позов слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 277, 280-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ТОВ "Плодородіє " НПК" (вх.№ 2563П/1) на рішення господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1050/25 задовольнити частково.

Рішення господарського суду Полтавської області від 06.11.2025 у справі № 917/1050/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (вул. Гагаріна, 20-а, с. Пришиб, Кременчуцький район, Полтавська область, 39750, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Плодородіє " НПК" (вул. Майдан Озерний, 3, м. Дніпро, 49000, ) 200 000,00 грн. основної заборгованості, 58 718,04 грн. пені, 49 257,57 грн. інфляційних втрат, 14 179,30 грн. 3% річних, 29 841,00 грн. штрафу.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Відродження" (вул. Гагаріна, 20-а, с. Пришиб, Кременчуцький район, Полтавська область, 39750, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Плодородіє " НПК" (вул. Майдан Озерний, 3, м. Дніпро, 49000, ) 4223, 95 грн. судового збору за подання позовної заяви, 6335, 92 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки її оскарження визначені у статтях 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 30.12.2025.

Головуючий суддя М.М. Слободін

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя І.А. Шутенко