ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.12.2025 Справа №905/442/25 Господарський суд Донецької області у складі судді Устимової А.М.,

за участю секретаря судового засідання Сизової К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом 15 Державного пожежно - рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області

до Приватного акціонерного товариства Авдіївський коксохімічний завод

про стягнення 68 396,15грн, у тому числі, основного боргу у сумі 43700,00грн, інфляційних втрат у розмірі 6967,53грн, пені у сумі 16004,57грн, 3% у сумі 1724,05грн

за участю уповноважених представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: Чайкіна К. О. на підставі довіреності №24 від 01.01.2025, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю ДН №4973 від 31.12.2018 (в режимі відеоконференції)

В С Т А Н О В И В:

Стислий зміст і підстави позовних вимог

29.04.2025 шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи 15 Державний пожежно - рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (далі 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області) звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (далі ПрАТ «АКХЗ») про стягнення основного боргу у сумі 43 700,00грн, інфляційних втрат у розмірі 6 967,53грн, пені у сумі 16 004,57грн, 3% у сумі 1 724,05грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій №993/21 Охт від 28.12.2021 (далі договір №993/21 Охт від 28.12.2021) в частині повної та своєчасної оплати наданих у травні та червні 2022 послуг, обсяг та вартість яких визначені сторонами у актах № 5 від 25.05.2022 та №6 від 24.06.2022, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість в розмірі 43 700,00грн, на яку додатково нараховані 3% річних, інфляційні втрати та пеня, які позивач просить стягнути у судовому порядку.

Процедура провадження у справі у господарському суді

Згідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025 для розгляду даної справи визначена суддя Устимова А.М.

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 05.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №905/442/25, справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

21.05.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про витребування у позивача оригіналів доказів поданих разом з позовом, а саме: Акту № 5 виконання умов договору № 993/21 Охт від 28.12.2021 року за травень 2022 року від 25.05.2022 року на суму 21 850,00грн; Акту № 6 виконання умов договору № 993/21 Охт від 28.12.2021 року за червень 2022 року від 24.06.2022 року на суму 21 850,00грн.

Ухвалою 27.05.2025 суд задовольнив вказану заяву, витребував у 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області оригінали Акту № 5 виконання умов договору № 993/21 Охт від 28.12.2021 року за травень 2022 року від 25.05.2022 року на суму 21 850,00грн; Акту № 6 виконання умов договору № 993/21 Охт від 28.12.2021 року за червень 2022 року від 24.06.2022 року на суму 21 850,00грн.

На виконання ухвали суду від 27.05.2025 позивач 05.06.2025 шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» надав заяву щодо неможливості подати доказ, який витребовує суд, з підстав відсутності доступу у 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області до частини документації яка залишилась на непідконтрольній українській владі території в м. Авдіївки. Додатково позивач наголошує, що витребувані акти є складовою договору № 993/21 Охт від 28.12.2021, який своєю чергою є втраченим, на підтвердження чого ним до матеріалів позову долучено Витяг із акту №1 від 03.03.2025 «Про невиявлення справ (документів), шляхи розшуку яких вичерпано».

Ухвалою від 07.07.2025 суд вирішив розгляд справи №905/442/25 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання у справі призначено на 06.08.2025 о 12:30 год.

23.07.2025 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 24.07.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою від 04.08.2025 заяви про участь у розгляді справи представників позивача та відповідача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду останнім задоволено.

Підготовче засідання неодноразово відкладалось, востаннє ухвалою від 27.10.2025 на 18.11.2025 о 10:30 год.

Ухвалою від 18.11.2025 закрито підготовче провадження у справі №905/442/25 та призначено судове засідання з розгляду справи по суті на 16.12.2025 о 11:30 год.

18.11.2025 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшла заява, у якій останній, серед іншого, просить розгляд справи по суті здійснити без участі представника позивача за наявними у справі документами.

Представник позивача у судове засідання 16.12.2025 не з`явився, про дату та час проведення засідання повідомлений шляхом направлення ухвали суду до електронного кабінету у підсистемі «Електронний суд», ухвала отримана 19.11.2025, що підтверджується даними відповідної довідки, що сформована у програмі «Діловодство спеціалізованого суду».

Клопотання про здійснення про здійснення розгляду справи без участі представника позивача судом задовольняється.

Представник відповідача у судове засідання 16.12.2025 з`явився в режимі відеоконференції, в межах вступного слова заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, які викладені у відзиві та наступних письмових поясненнях.

У судовому засіданні 16.12.2025 суд, заслухавши вступне слово представника відповідача, з`ясовав фактичні обставини справи та безпосередньо дослідив докази, які містяться в матеріалах справи, за наслідками чого проведено судові дебати, в ході яких уповноважений представник ПрАТ «АКХЗ» підтвердив позицію, що викладена в межах вступного слова.

Позиція учасників процесу

Позивач вказує, що правовідносини щодо послуги з постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій між ним та ПрАТ «АКХЗ» виникли на підставі укладеного Договору №993/21 Охт від 28.12.2021. Додатковою угодою №1 від 30.06.2022 даний Договір було розірвано. Під час дії договору, на виконання його умов позивачем ПрАТ «АКХЗ» надані відповідні послуги у травні та червні 2022 року, що зафіксовано в Актах №5 від 25.05.2022 та №6 від 24.06.2024. Наведені Акти виконання умов договору у повному обсязі відповідають вимогам, викладеним в пункті 2.3. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку. Скріплення печаткою підпису на первинних документах не є обов`язковим (пункт 2.4. Положення). Оригінали Договору від 28.12.2021 №993/21 Охт, вказаних Актів, Додаткової угоди №1 від 30.06.2022 втрачені внаслідок активних воєнних дій на території Донецької області, оскільки у позивача відсутній доступ до частини документів, що залишилась на непідконтрольній українській владі території міста Авдіївка, де дислокувався 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області. Позивачем за наслідками господарських операцій складені податкові накладні №2 від 25.05.2022 та №1 від 24.06.2022, що в установленому порядку зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідач не виконав своїх зобов`язань з оплати наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість в сумі 43 700,00 грн.

Позивач акцентує, що укладаючи Додаткову угоду №1 від 30.06.2022 про розірвання Договору №993/21 Охт від 28.12.2021 ПрАТ «АКХЗ» не висунуло будь-яких заперечень до якості та повноти його виконання відповідачем у спірний період. У листі-відповіді від 03.01.2024 на претензію № 15/06/776 від 06.12.2023 ПрАТ «АКХЗ» на причину невиконання зобов`язання послалось виключно на форс-мажорні обставини та підтвердило, що після їх закінчення зобов`язання буде виконане.

Внаслідок прострочення відповідачем виконання грошового зобов?язання, останній має, на переконання позивача, сплатити позивачу суму боргу з урахуванням інфляційних втрат за період з 01.01.2024 по 25.04.2025 у розмірі 6 967,53грн, 3% річних за період з 01.01.2024 по 25.04.2025 у розмірі 1 724,05грн,а також пеню за період з 01.01.2024 по 25.04.2025 у розмірі 16 004,57грн.

На виконання ухвали суду від 05.05.2025 позивач 12.05.2025 шляхом застосування підсистеми «Електронний суд» надав письмові пояснення, що у зв`язку із втратою договору на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій № 993/21 Охт 28.12.2021 (наявний в матеріалах справи витяг з акту про не виявлення справ (документів), шляхи розшуку яких вичерпано №1 від 03.03.2025), 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області під час подання позовної заяви по справі № 905/442/25 був позбавлений можливості посилатись на пункти вищезазначеного договору щодо термінів (строків) оплати відповідачем заборгованості за постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування. Позивач в даній заяві роз`яснює, що з урахуванням претензії 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області № 15/06/776 від 06.12.2023 та відповіді відповідача № 01/03/01від 03.01.2024, у ПрАТ «АКХЗ» зобов`язання з оплати послуг, факт виконання яких підтверджено актами № 5 від 25.05.2022 та № 6 від 24.06.2022, виникло 25.12.2023

Підставність заявлених вимог позивач нормативно обґрунтовує посиланням на норми та приписи ст.ст. 8, 11, 509, 526, 530, 549, 610, 612, 625, 626, 629, 692 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), 73, 74, 77-79, 86, 129, 233, 236-241, 247, 252, 326 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

Відповідач проти задоволення позову заперечував з огляду на його необґрунтованість і безпідставність та на доведення своєї правової позиції у спірних правовідносинах у відзиві на позовну заяву від 21.05.2025, запереченнях на відповідь на відзив від 28.05.2025 та письмових поясненнях від 24.09.2025, 06.06.2025 консолідовано заявив наступне.

Від початку військової агресії Російської Федерації проти України ПрАТ «АКХЗ» перебувало в районі здійснення активних бойових дій. Внаслідок постійних обстрілів підприємства, а також прямого влучення 08.03.2023 снаряда в південний фасад будівлі УКК, були знищені первинні, дозвільні документи, реєстри обліку, звітності за період з 2011 по грудень 2022 року, в тому числі, оригінали первинних документів, на які посилається позивач. З 11.03.2022 підприємство повністю зупинило виробничий процес, а з 24.02.2024 року місто Авдіївка знаходиться в тимчасовій окупації. За таких обставин, станом на теперішній час відсутня можливість встановлення істотних умов Договору №993/21 Охт від 28.12.2021, у тому числі, щодо погодження обсягу та змісту зобов`язань сторін, вартості робіт з аварійно-рятувального обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів відповідача. Вказаний Договір за згодою сторін розірвано на підставі Додаткової угоди №1 від 30.06.2022. Дана Угода, на думку відповідача, не є документом, в якому повинні висуватися конкретні претензії щодо повноти та якості виконаних робіт за договором.

Відповідач стверджує, що надані позивачем на підтвердження заявлених вимог щодо наявності заборгованості по спірному Договору сканкопії Актів виконання умов спірного Договору за травень і червень 2022 року, при відсутності їх оригіналів, не відповідають критеріям достовірності і допустимості, тому не можуть бути прийняті судом як належні докази. Наведені Акти не містять печатки ПрАТ «АКХЗ». Викликає сумнів справжність підпису представника відповідача, яка візуально абсолютно тотожна в Актах №5 від 25.05.2022 та №6 від 24.06.2022, та в актах, що представлені позивачем в іншій справі №905/412/25. Сканкопії цих Актів, на думку відповідача, створені за допомогою використання інших документів у рамках господарських взаємовідносин сторін. Отже, зазначені Акти не можуть підтвердити факти дійсності надання послуг на виконання умов Договору та прийняття їх відповідачем.

Представлені відповідачем податкові декларації лише підтверджують порядок оподаткування господарської операції, і не свідчать про її наявність, оскільки фактом підтвердження такої операції є первинні документи.

Відповідач звертає увагу, що вартість обслуговування для аварійно-рятувальних служб визначається з урахуванням витрат, пов`язаних з організацією здійснення обслуговування, тобто за фактично виконані роботи на підставі відповідного акта. Однак через зупинення виробництва у спірний період травня червня 2022 року не було необхідності надання послуг позивача з проведення робіт із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій (профілактики), локалізації і ліквідації наслідків аварій, тому такі роботи позивачем не виконувались.

Відповідач наголошує про відсутність підстав для нарахування пені, пославшись на те, що відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» пеня за прострочку платежу стягується в розмірі, що встановлюється за згодою сторін, та обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Встановити факт досягнення сторонами домовленості про стягнення пені при відсутності самого Договору у письмовій формі неможливо.

Виклад обставин справи, встановлених судом

Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» згідно положенням Статуту є промислове підприємство, основна діяльність якого пов`язана з виробництвом коксу для металургійної промисловості та коксопродуктів (19.10), інших основних органічних хімічних речовин.

15 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області є частиною системи Державної служби України з надзвичайних ситуацій, основні завдання якого: діяльність пожежних служб (84.25), що включає ліквідацію пожеж, проведення рятувальних робіт та надання допомоги населенню під час надзвичайних ситуацій.

28.12.2022 між 15 Державним пожежно - рятувальним загоном Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (Замовник) та Приватним акціонерним товариством «Авдіївський коксохімічний завод» (Виконавець) укладено Договір на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій №993/21 Охт.

Факт укладання договору сторонами у справі не оспорюється.

У зв?язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Строк воєнного стану неодноразово продовжувався. Востаннє Указом Президента України №793/2025 від 20.10.2025 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України № 14128 від 20.10.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Позивач зазначає, що оригінал Договору №993/21 Охт втрачений у зв`язку з воєнними діями на території м. Авдіївка Донецької області.

Згідно наявного в матеріалах справи витягу з акту № 1 від 03.03.2025 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області про невиявлення справ (документів), шляхи розшуку яких вичерпано, Договір на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій № 993/21 Охт 28.12.2021 втрачено при підготовці до евакуації, заходи щодо його розшуку не дали позитивних результатів, внаслідок чого даний договір знято з обліку.

ПрАТ «АКХЗ» також вказує на відсутність оригіналу Договору, оскільки первинні документи підприємства знищені внаслідок прямого влучення 08.03.2023 снаряда приміщення, де вони зберігались.

У зв`язку з настанням форс-мажорних обставин (обставин непоборної сили), а саме військовою агресією російської федерації проти України, введенням воєнного стану, Сторони уклали Додаткову угоду №1 від 30.06.2022 про наступне: 1. Об`єкт і Аварійно-рятувальна служба згідно ст. 6.3 Договору на постійне та обов`язкове обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій від 28.12.2021 року №993/21 Охт (надалі Договір) дійшли згоди розірвати Договір з 01.07.2022р. 2. Обов`язки Сторін, виконання яких Сторонами розпочалося до моменту розірвання Договору, а саме до 01.07.2022 року, повинні бути виконані Сторонами. 3. Ця Угода вважається укладеною і набирає чинності з моменту її підписання Сторонами та скріплення її печатками Сторін. 4. З дати розірвання Договору зобов`язання Сторін, що виникли з Договору, припиняються і Сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками, що виникли за Договором.

Сторонами не заперечується факт укладання додаткової угоди.

На підтвердження виконання умов Договору № 993/21 Охт від 28.12.2021 у травні-червні 2022 позивач надав сконкопії Акту №5 від 25.05.2022 на суму 21 850,00 грн з ПДВ за травень 2022 року та Акту №6 від 24.06.2022 на суму 21 850,00грн з ПДВ за червень 2022 року. Зі змісту сканкопій Актів вбачається: «представник 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області (далі Виконавець»), в особі начальника загону Самаріна М.Г. з одного боку, та представник ПрАТ «АКХЗ» (далі Замовник) в особі директора з охорони праці, промислової безпеки та екології Кадука Д.А. з іншого боку, визначилися у тому, що Виконавцем здійснювалось постійне та обов`язкове обслуговування об`єктів ПРАТ «АКХЗ» протягом місяця цілодобово у режимі постійної готовності. Обсяг договірних зобов`язань на утримання 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області за договором №993/21 Охт від 28.12.2021 складає 18 208,33 грн (без ПДВ) плюс ПДВ: 3 641,67 грн, всього 21 850,00 грн». Умови договору №993/21 Охт від 28.12.2021р. виконані повністю». Акти підписані уповноваженими представниками Сторін. Оригінали Актів відсутні.

Позивачем до матеріалів справи додано податкові накладні та докази на підтвердження їх реєстрації за вищевказаними Актами: податкову накладну №2 від 25.05.2022 на загальну суму 21 850,00грн та квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № від 02.06.2022, та податкову накладну № 1 від 24.06.2022 на загальну суму 21 850,00грн та квитанцію про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних № від 07.07.2022.

12.12.2023 позивач звернувся до відповідача з претензією №15/06/776 від 06.12.2023, в якій з посиланням на пункти 4.2., 4.3. та 4.6. договору №993/21 Охт від 28.12.2021 року запропонував до 25.12.2023 року виконати свої фінансову зобов`язання зі сплати заборгованості в сумі 43 700,00 грн, що виникли на підставі актів №5 від 25.05.2022, №6 від 24.06.2022.

У відповіді на претензію, що викладена у листі від 03.01.2024 за №01/03/01, ПрАТ «АКХЗ» повідомив 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області про зупинення з 27.02.2022 року усіх виробничих циклів підприємства та припинення у червні 2022 року дії договору №993/21 Охт від 28.12.2021 оформленням додаткової угоди, у зв`язку з веденням активних бойових дій на території Товариства. Відповідач послався на лист №2024/02.0-71 від 28.02.2022 року Торгово-промислової палати України, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин (обставин непереробної сили) через військову агресію Російської Федерації проти України, та гарантував виконання всіх перенесених зобов`язань в порядку, передбаченому укладеними договірними відносинами, після припинення дії форс-мажорних обставин.

В подальшому позивач повторно звернувся до відповідача з претензією №50 0015-474/50 0015 04 від 27.06.2024 з вимогою оплати заборгованості в загальному розмірі 43 700,00грн у строк до 15.07.2024. Відповіді на вказану претензію відповідач не надав.

В матеріалах справи наявні докази на підтвердження облікування у бухгалтерському обліку позивача факту наявності заборгованості, яка виникла у відповідача за спірний період.

Доказів оплати вартості виконаних робіт в сумі 43 700,00грн матеріали справи не містять.

Позивач вказуючи, що виконані роботи за Договором №993/21 Охт від 28.12.2021 в сумі 43 700,00грн своєчасно у порушення вимог останнього відповідачем не оплачені, звернувся до суду за захистом порушеного права з позовом про стягнення заборгованості у означеній сумі, а також нарахованих на цю суму 3% річних в сумі 1 724,05грн, інфляційних втрат в сумі 6 967,53грн, пені в сумі 16 004,57грн.

Судом встановлено, що 24.02.2022 наказом ПрАТ «АКХЗ» №40а «Про зупинку виробничого циклу ФНВ» для збереження життя та здоров`я персоналу, а також основних фондів ФНВ ПРАТ «АКХЗ» в умовах проведення військових дій, зупинене з 06:00 25.02.2022 виробничий цикл: нафталінового цеху, фенольного цеху, теплосилового цеху, забезпечивши працездатність та збереження основних фондів.

Зі змісту наказу ПрАТ «АКХЗ» від 11.03.2022 №44а «Про зупинку виробничого циклу» убачається, що для збереження пічного фонду підприємства прийнято рішення зупинення з 8:00 14.03.2022 р. виробничий цикл: у вуглепідготовчих цехах №1, 2, у коксових цехах №1, 2, уловлювання №1 (сульфатне відділення); коксових батарей №1, 2, 3, 6 (з коксом) відповідно до Плану підготовки переведення коксових батарей на гарячу консервацію (додаток №1), забезпечивши працездатність та збереження основних фондів.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, внаслідок якої були значно пошкоджені потужності та майно ПРАТ «АКХЗ», що виключає можливість надання та виконання роботи працівниками Товариства, з метою врегулювання трудових відносин наказом Генерального директора ПрАТ «АКХЗ» від 20.07.2022 №200-Л з 01 серпня 2022 року призупинено дію трудових договорів з працівниками Товариства (додаток) до відновлення можливості виконувати роботу, але не пізніше дня припинення або скасування воєнного стану.

Наказом начальника 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області №150 від 26.05.2022 «Про тимчасову передислокацію сил та засобів 15 ДПРЗ» з метою організації несення караульної служби, а також для забезпечення безпеки особового складу в умовах ескалації збройної агресії на території м. Авдіївка та збереження здатності підпорядкованих сил та засобів до виконання завдань за призначенням, місцем тимчасової дислокації всього особового складу, техніки та майна 15 ДПРЗ визначено: Донецька область, Покровський район, Гродівська ОП, с. Прогрес, вул. Побєди, буд 2.

На виконання вимог наказу Головного управління від 08.11.2021 №561 «Про визначення порядку залучення силі засобів підрозділів Головного управління до дій за призначенням», з метою надання допомоги постраждалим внаслідок обстрілів та евакуації населення м. Авдіївка силами та засобами 15 ДПРЗ наказом начальника 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області №174 від 03.06.2022 передбачено створення тимчасового поста для несення цілодобового чергування на автомобілі невідкладної допомоги.

Правова оцінка аргументів учасників справи та мотиви рішення суду

Перевіривши доводи, викладені у позовній заяві, поданих запереченнях і поясненнях сторін, дослідивши надані в порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України письмові докази в їх сукупності та взаємозв?язку, господарський суд, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам у справі, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, зважаючи на таке.

За своєю правовою природою судове рішення є засобом захисту прав або інтересів фізичних та юридичних осіб.

Приписами частини першої статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Наявність інтересу означає, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав в інших осіб.

У розумінні наведених положень закону, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною.

При цьому господарський суд зазначає, що захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Законодавець у частині першій статті 4 ГПК України встановив, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Реалізуючи своє право на судовий захист, звертаючись до суду, позивач вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи законний інтерес. Суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків у відповідності до частини другої статті 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.

Положеннями статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 133 Кодексу цивільного захисту України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, суб`єкти господарювання та окремі території, на яких існує небезпека виникнення надзвичайних ситуацій, підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі аварійно-рятувальними службами, які пройшли атестацію в установленому порядку. Аварійно-рятувальне обслуговування передбачає надання послуг з проведення відповідних робіт із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій (профілактики), локалізації і ліквідації наслідків аварій, інших послуг відповідно до укладеної угоди.

Суб`єкти господарювання, галузі та окремі території, які підлягають постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню, а також порядок такого обслуговування визначаються Кабінетом Міністрів України (частина 3 статті 133 Кодексу).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2017 року №5 затверджено Порядок здійснення постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій (далі Порядок №5), визначає механізм здійснення аварійно-рятувальними службами постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій, щодо яких існує небезпека виникнення надзвичайних ситуацій.

Перелік суб`єктів господарювання, які підлягають постійному та обов`язковому обслуговуванню на договірній основі, закріплені постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2016 року № 763, у пункті 2 якого зазначено: Суб`єкти господарювання, у власності, володінні або користуванні яких перебувають окремі об`єкти, на території яких існує небезпека виникнення надзвичайних ситуацій державного, регіонального та місцевого рівня (за винятком суб`єктів господарювання, що утворили на професійній основі об`єктові аварійно-рятувальної служби, які пройшли атестацію в установленому порядку), таких галузей: 6) металургійна промисловість: об`єкти коксохімічного, агломераційного, вогнетривкого, доменного, сталеплавильного, прокатного, кисневого, газового, феросплавного і ливарного виробництва.

Зважаючи на галузеве приладдя та характер виробничого процесу, Приватне акціонерне товариство «Авдіївський коксохімічний завод» відноситься до об`єкту коксохімічного виробництва з підвищеною небезпекою, тому є суб`єктом господарювання, який підлягає постійному та обов`язковому аварійно-рятувальному обслуговуванню на договірній основі.

Оперативно-рятувальна служба цивільного захисту - спеціальне невійськове об`єднання аварійно-рятувальних та інших формувань, органів управління такими формуваннями системи центрального органу що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту (пункт 30 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України).

Згідно даним Реєстру атестованих аварійно-рятувальних служб 15 Державний пожежно-рятувальний загін Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області пройшов відповідну атестацію (посилання https://data.gov.ua/dataset/4378baa7-381b-4b36-9b9e-f7d79174ff0d/resource/f86796ac-abbf-45e8-af7c-e4fca28ec0f9 ).

У пункті 6 Порядку здійснення постійного та обов`язкового аварійно-рятувального обслуговування суб`єктів господарювання, галузей та окремих територій закріплено, що обслуговування здійснюється на підставі відповідного договору, що укладається між суб`єктом господарювання та аварійно-рятувальною службою, за письмовим зверненням уповноваженої особи суб`єкта господарювання до відповідної аварійно-рятувальної служби з одночасним поданням відомостей, визначених за результатами ідентифікації об`єкта підвищеної небезпеки, декларації безпеки та плану локалізації і ліквідації наслідків аварій на об`єкті підвищеної небезпеки, які підлягають обслуговуванню.

Аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що укладення ПрАТ «АКХЗ» договору на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій є обов`язковим в силу законодавчих приписів.

Виходячи з представлених сторонами доказів, суд вважає доведеним факт укладення відповідачем з 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області Договору №993/21 Охт від 28.12.2021, встановлює, що Договір діяв у період травня-червня 2022 та розірваний за згодою сторін з 01.07.2022 за додатковою угодою №1 від 30.06.2022. Безпосередньо текст договору №993/21 Охт від 28.12.2021 суд позбавлений можливості дослідити внаслідок втрати оригіналів документів сторонами у справі під час проведення активних бойових дій у м.Авдіївка та евакуації.

Надавши правову кваліфікацію спірним правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, суд визнає, що предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення заборгованості за договором про надання послуг №993/21 Охт від 28.12.2021 за період травень - червень 2022.

За приписами частини першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У частині другій цієї статті цієї статті також вказано, що її положення застосовуються до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Положеннями частини першої статті 903 ЦК України визначено, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Господарський суд зазначає, що стаття 177 ЦК України серед переліку об`єктів цивільних прав розглядає послугу як самостійний об`єкт. При цьому, її характерною особливістю є відсутність результату майнового характеру, оскільки послуга споживається замовником у процесі здійснення певної діяльності виконавцем. Тобто, при наданні послуги важливим є не сам результат, а дії, які до нього призвели.

У нормі статті 629 ЦК України закріплено один із принципів, на якому базується цивільне право договір є обов`язковим до виконання сторонами. Зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Приписами статей 525, 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом принципу диспозитивності господарського судочинства, визначеного у статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи закріплені Господарським процесуальним кодексом України принципи рівності, змагальності та обов`язковості встановлення судами обставин, що входять до предмета доказування, у відповідності до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 73 ГПК України).

Неодноразово Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що кожна зі сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (постанови від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом на розгляд якого передано спір крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (висновки алгоритму розгляду спорів викладено у постановах Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17 та від 26.05.2022 у справі № 910/17717/20).

У відповідності до частини першої статті 1 Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність» процес надання послуг є господарською операцією це дія або подія, яка викликає в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства та яка відображається в бухгалтерському обліку методом суцільного і безперервного документування.

Підставою бухгалтерського обліку господарських операцій за частинами першою, другою статті 9 Закону України «Про бухгалтерський обліку та фінансову звітність» є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинний документ документи, який містить відомості про господарську операцію. До таких документів слід віднести, зокрема, акт про надання послуги, акт виконаних робіт. Первинні документи є підтвердженням вчинення певної господарської операції надання послуги (пункт 10 частини першої статті 1 Закону).

Виходячи зі змісту положень статей 509, 901, 903 ЦК України, суд зазначає, що обов`язок замовника оплатити послуги виникає з факту їх надання, а не з факту оформлення передачі послуг відповідним актом.

За сталою практикою Верховного Суду (постанови від 04.11.2019 у справі № 905/49/15, від 29.11.2019 у справі № 914/2267/18, від 01.03.2023 у справі № 910/6210/20) наведено висновок про те, що визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором.

Так, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 02 червня 2023 року (пункт 7.13.) у справі №914/2355/21 сформулював правовий висновок, відповідно до якого: «За загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно надання послуг/виконання робіт, як зі сторони замовника, так і виконавця (підрядника), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані послуги (виконані роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє замовника від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то надання послуг чи виконання робіт, є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою».

Оцінка реальності господарської операцій має проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю.

За приписами частини 12 статті 23 Кодексу цивільного захисту України на аварійно-рятувальні служби відповідно до покладається виконання таких завдань, зокрема, 1) аварійно-рятувальне обслуговування на договірній основі суб`єктів господарювання та окремих територій, на яких існує небезпека виникнення надзвичайних ситуацій; 4) проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт, робіт з ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій у разі їх виникнення; 5) виконання робіт із запобігання виникненню та мінімізації наслідків надзвичайних ситуацій і щодо захисту від них населення і територій; 11) участь у розробленні та погодження планів локалізації і ліквідації аварій та їх наслідків на об`єктах підвищеної небезпеки, що ними обслуговуються; 13) участь у підготовці працівників підприємств, установ та організацій і населення до дій в умовах надзвичайних ситуацій.

Аварійно-рятувальні та інші невідкладні роботи - роботи, спрямовані на пошук, рятування і захист населення, уникнення руйнувань і матеріальних збитків, локалізацію зони впливу небезпечних чинників, ліквідацію чинників, що унеможливлюють проведення таких робіт або загрожують життю рятувальників (пункт 3 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України).

Запобігання виникненню надзвичайних ситуацій - комплекс правових, соціально-економічних, політичних, організаційно-технічних, санітарно-гігієнічних та інших заходів, спрямованих на регулювання техногенної та природної безпеки, проведення оцінки рівнів ризику, завчасне реагування на загрозу виникнення надзвичайної ситуації на основі даних моніторингу, експертизи, досліджень та прогнозів щодо можливого перебігу подій з метою недопущення їх переростання у надзвичайну ситуацію або пом`якшення її можливих наслідків (пункт 11 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України).

Обслуговування передбачає надання послуг з проведення відповідних робіт із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій (профілактики), локалізації і ліквідації наслідків аварій, інших послуг відповідно до договору (абзац 4 пункту 2 Порядку №5 від 11.01.2017).

Для виконання покладених нормами законодавства завдань Державний пожежно-рятувальний загін повинен забезпечити організацію цілодобового функціонування своїх структурних підрозділів у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайних ситуацій або загрози їх виникненню, забезпечення робіт та заходів, спрямованих на запобігання та профілактику виникнення надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У відповідності до пункту 9 Порядку №5 від 11.01.2017 вартість обслуговування визначається згідно з розрахунком, що є невід`ємною частиною договору на обслуговування. Формування вартості обслуговування об`єкта суб`єкта господарювання державними аварійно-рятувальними службами здійснюється згідно з економічно обґрунтованими плановими витратами відповідного підрозділу (оперативної одиниці) аварійно-рятувальної служби, пов`язаними з його обслуговуванням, визначеними на підставі національних положень (стандартів), державних та галузевих нормативів витрат ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів з урахуванням цін на матеріальні ресурси та послуги відповідно до вимог законодавства.

Вартість обслуговування для аварійно-рятувальних служб визначається з урахуванням витрат, пов`язаних з організацією здійснення обслуговування. Оплата за обслуговування здійснюється за фактично виконані роботи на підставі відповідного акта.

На підтвердження факту виконання послуги - здійснення 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області обслуговування об`єктів ПрАТ «АКХЗ» протягом травня червня 2022 року цілодобово у режимі постійної готовності позивач надав сканкопії Актів виконання умов Договору №993/21 від 28.12.2021 №5 від 25 травня 2022 року (за травень 2022 року) та №6 від 24 червня 2022 року (за червень 2022 року).

В Актах №5 від 25.05.2022 та №6 від 24.06.2022 наведене погоджене уповноваженими представниками Сторін формулювання виконання послуги: «Виконавець та Замовник визначилися у тому, що Виконавцем здійснювалось постійне та обов`язкове обслуговування об`єктів ПРАТ «АКХЗ» протягом місяця цілодобово у режимі постійної готовності. Обсяг договірних зобов`язань на утримання 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області за договором №993/21 Охт від 28.12.2021 складає 18 208,33 грн (без ПДВ) плюс ПДВ: 3 641,67 грн, всього 21 850,00 грн». Умови договору №993/21 Охт від 28.12.2021р. виконані повністю», на розсуд суду, відповідає наданню загоном аварійно-рятувальної служби послуг щодо аварійно-рятувального обслуговування, в тому числі запобігання виникненню надзвичайних ситуацій.

Докази того, що наведене в Актах формулювання не відповідає умовам предмету укладеного Сторонами спірного Договору, в матеріалах справи відсутні.

Виходячи зі змісту Актів виконання умов Договору, суд констатує, що умовами Договору встановлена фіксована вартість функціонування структурних підрозділів аварійно-рятувальної служби у режимі постійної готовності до виконання необхідного комплексу аварійно-рятувальних робіт в умовах надзвичайної ситуації або загрози її виникнення, яка складає щомісячно 21 850,00 грн. Іншого не доведено.

Оцінюючи доводи відповідача щодо сумнівів у відповідності сканкопій Актів виконання умов договору №5 від 25.05.2022 та №6 від 24.06.2022 у зв`язку з відсутністю їх оригіналів та візуальної тотожності підпису представника Товариства в зазначених документах та в наданому позивачем Акті у справі №905/412/25, суд, в контексті встановлених обставин, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відсутність оригіналів вказаних Актів та Договору і доступу до них позивач мотивував їх втратою внаслідок воєнних дій на території Авдіївської міської громади, де дислокувався 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області, та її окупацією Російською Федерацією.

Представленим позивачем Актом №1 від 03.03.2025 про невиявлення справ (документів), шляхи розшуку яких вичерпано, підтверджена відсутність у фонді 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області Договору на постійне та обов`язкове аварійно-рятувальне обслуговування державними аварійно-рятувальними службами об`єктів та окремих територій від 28.12.2021 №993/21 Охт з ПРАТ «АКХЗ». Даний Акт складений згідно наказу Міністерства юстиції України від 18.06.2015 №1000/5 «Про затвердження Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях».

Оригінали спірного Договору та вказаних Актів відповідачем не надані суду внаслідок прямого влучання 08.03.2023 снаряда в південний фасад будівлі УКК, що призвело до знищення первинних, дозвільних документів, реєстрів обліку, звітності за період з 2011 по грудень 2022 року.

Згідно Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, що затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за № 380/43786, до території України, що тимчасово окупована Російською Федерацією, у період з 24.02.2022 по 28.02.2024 Авдіївська міська територіальна громада віднесена до території активних бойових дій, з 29.02.2024 остання віднесена до територій, що тимчасово окуповані Російською Федерацією території України.

Питання наявності або відсутності тотожності рукописного підпису конкретного виконавця є ідентифікаційним завданням при проведенні почеркознавчого дослідження в межах судової експертизи, яке в межах даної справи не проводилось. Відповідно до п.п.1.1. п.1. Розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 №1950/5), для проведення почеркознавчих досліджень рукописних записів та підписів надаються виключно оригінали документів.

Будь-яких доказів на підтвердження доводів відповідача щодо відтворення підпису представника ПрАТ «АКХЗ» в спірних актах з іншого документу в результаті застосування технічних засобів при розгляді справи суду не надано.

Зокрема, у підготовчому засіданні 27.10.2025 суд роз`яснив відповідачу можливість звернення до суду з клопотанням про призначення технічної експертизи для встановлення порядку створення первісних документів, приймаючи до уваги посилання останнього щодо використання раніше створених документів. Відповідач не скористався своїм правом та не звернувся до суду з відповідним клопотанням.

Суд вказує, що в матеріалах справи також відсутнє письмове спростування самого факту підписання актів або належності його підпису від особи, яка діяла як представник підприємства під час прийняття послуг.

Відповідно ствердження відповідача щодо тотожності підпису його представника в сканкопіях Акта №5 виконання умов договору №993/21 Охт від 28.12.2021 року за травень 2022 від 25.05.2022 та Акта № 6 виконання умов договору №993/21 Охт від 28.12.2021 за червень 2022 від 24.06.2022, які долучені позивачем до матеріалів справи, та в сканкопії Акта №5 від 25.05.2022 у справі №905/412/25 за позовом 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Донецькій області до ПРАТ «АКХЗ» про стягнення заборгованості за договором No2/22 Охт від 31.12.2021, не базуються на будь-яких доказах, а є припущеннями відповідача.

Відповідач також зауважив на відсутності на актах відтиску печатки ПрАТ «АКХЗ».

У відповідності до ч.2 ст.9 вказаного Закону у редакції, що діяла на дату підписання Актів, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Тобто, в якості обов`язкового реквізиту первинного документу відтиск печатки підприємства приписами Закону не визначений.

Отже відсутність відтиску печатки на Актах не є підставою для не визнання господарської операції наявною.

Факт того, що станом на травень - червень 2022 року на ПрАТ «АКХЗ» не велась господарська діяльність внаслідок припинення виробничого циклу та зупинення трудових договорів з працівниками, безпосередньо не пов`язана з виконанням умов договору №993/21 Охт від 28.12.2021 року з огляду на вид послуг, що ним надавались - аварійно-рятувального обслуговування об`єктів суб`єкта господарювання, навпаки через активні бойові дії та відповідно обстріли міста Авдіївка, на території якого знаходилось підприємство відповідача, проведення відповідних робіт із запобігання виникненню надзвичайних ситуацій, локалізації і ліквідації наслідків аварій тощо викликано об`єктивною необхідністю. Як виходить з доказів, що надані позивачем, тимчасова передислокація сил та засобів 15 ДПРЗ відбулась на підставі наказу від 26.05.2022, одночасно згідно наказу від 03.06.2022 передбачено створення тимчасового поста 15 ДПРЗ.

Якщо відповідач, як зазначено у письмових поясненнях від 24.09.2025, не потребував надання послуг з боку позивача, він мав можливість ініціювання розірвання договору, однак фактично договір був розірваний тільки з 01.07.2022.

За приписами п. 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний скласти податкову накладну на дату виникнення додаткових зобов`язань в електронній формі з дотриманням умов щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством. Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/ послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс). Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Пунктом 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України передбачено, що датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Матеріалами справи підтверджено, що внаслідок господарських операцій, що зафіксовані в Актах, позивач оформив податкові накладні №2 від 25.05.2022 на суму 21 850,00грн, № 1 від 24.06.2022 на суму 21 850,00грн та зареєстрував їх у Єдиному реєстрі податкових накладних, що підтверджується квитанціями № від 02.06.2022, № від 07.07.2022.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в ЄРПН платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Абзацом п`ятнадцятим п.201.10 ст.201 ПКУ визначено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в ЄРПН, не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Платник податку через електронний кабінет платника податку шляхом перегляду в режимі реального часу має доступ до даних ЄРПН щодо складених ним чи його контрагентами ПН та / або РК (п. 25 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246).

У письмових поясненнях від 27.08.2025 ПрАТ «АКХЗ» зазначено, що Товариство не здійснювало погодження податкових накладних №1 від 24.06.2025 та № 2 від 25.05.2025, однак будь-яких доказів на підтвердження того, що суми ПДВ не були включені до складу податкового кредиту не надано, зокрема, інформації з електронного кабінету платника за визначену дату формування податкової накладної. Крім того, відповідач мав можливість звернутись з запитом щодо отримання відомостей з Єдиного реєстру податкових накладних стосовно вказаних податкових накладних у разі необхідності.

У постанові Верховного Суду від 29.01.2020 у справі № 916/922/19 викладено висновок, що податкова накладна може оцінюватися як доказ у сукупності з іншими доказами у справі.

Нормою статті 79 ГПК України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Положеннями статті 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Наведена процесуальна норма зобов`язує суд у кожному конкретному випадку оцінювати наявні докази з урахуванням повноти встановлення всіх обставин справи, які необхідні для правильного вирішення спору, та із застосуванням критеріїв оцінки щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому, ураховуючи взаємозв`язок і вірогідність.

Відповідні приписи Господарського процесуального кодексу України мають загальний, універсальний характер, так як вони є нормами господарського процесуального права, та є обов`язковими при вирішення спору судом незалежно від правовідносин, які виникли між учасниками процесу.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, наведені положення законодавства, враховуючи специфіку виниклих між Сторонами правовідносин, суд вважає, що вказані в Актах виконання умов Договору №993/21 від 28.12.2021 №5 від 25.05.2022 та №6 від 24.06.2022 послуги з аварійно-рятувального обслуговування об`єктів ПрАТ «АКХЗ» такими, що надані позивачем.

В силу частин першої, другої статті 538 ЦК України виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання, при якому сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобовязання або звичаїв ділового обороту.

Положеннями статей 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Закон не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків. В цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність в нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17.

ПрАТ «АКХЗ» в тексті листа від 03.01.2024 за №01/03/01, що є за своєю суттю відповіддю на претензію №15/06/776 від 06.12.2023, в якій позивач вимагав в строк до 25.12.2023 виконати зобов`язання зі сплати заборгованості за Договором №993/21 Охт від 28.12.2021 в сумі 43 700,00грн, що виникли на підставі актів №5 від 25.05.2022, №6 від 24.06.2022, повідомив про припинення у червні 2022 року дії договору №993/21 Охт від 28.12.2021 оформленням додаткової угоди внаслідок зупинення з 27.02.2022 року усіх виробничих циклів підприємства у зв`язку з веденням активних бойових дій на території Товариства, та гарантував виконання всіх перенесених зобов`язань в порядку, передбаченому укладеними договірними відносинами, після припинення дії форс-мажорних обставин, що зафіксовані листом Торгово-промислової палати України №2024/02.0-71 від 28.02.2022.

Тобто, фактично відповідач підтвердив як факт надання послуг у травні-червні 2022 та наявність заборгованості у визначеній у претензії сумі.

Посилання відповідача, що у листі ПрАТ «АКХЗ» не має жодних посилань на первинні документи, підтвердження наявності заборгованості за спірним договором та розгляду претензії по суті, останній містить лише загальні посилання про звільнення від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за договором, виконання яких стало неможливим внаслідок форс-мажорних обставин, що підтверджені Торгово-промислової палати України відповідно до листа №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 та про повернення до виконання своїх договірних зобов`язань після припинення форс-мажорних обставин, не приймається судом з огляду на те, що лист наданий у відповідь на претензію №15/06/776 від 06.12.2023, що містить посилання на конкретні господарські операції, і разі наявності будь-яких застережень стосовно їх реальності відповідач вочевидь мав вказати на цей факт, спростувати факт підписання Актів або наявність заборгованості, натомість у листі мова йде виключно про гарантування виконання наявних зобов`язань після припинення форс-мажорних обставин.

Господарський суд зауважує, що загальний офіційний Лист Торгово-промислової палати України не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин, не є сертифікатом та не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта, для якого настали певні форс-мажорні обставини, що підтверджують неможливість виконання відповідачем договірних зобов`язань з оплати послуг. Сертифікату ж, який був би виданий Торгово-промисловою палатою України або регіональними торгово-промисловими палатами на підтвердження наявності форс-мажорних обставин щодо виконання договору, відповідач суду не надав. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що відповідач направив позивачу відповідний Сертифікат Торгово-промислової палати України про настання для нього форс-мажорних обставин.

Щодо відкладення на строк дії обставин форс-мажору строку виконання зобов`язань господарський суд виходить з того, що відповідно до статті 617 ЦК України форс-мажор не звільняє сторін договору від виконання зобов`язань і не змінює строків такого виконання, цей інститут спрямований виключно на звільнення сторони від негативних наслідків, а саме від відповідальності за невиконання чи прострочення виконання зобов`язань на період існування форс-мажору. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 13.09.2023 у справі №910/8741/22.

Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

У тесті претензії №15/06/776 від 06.12.2023 зазначено, що згідно п. 4.3. оплата за викопані зобов`язання за цим Договором здійснюється щомісячно "Об`єктом" в національній валюті України протягом 10-ти календарних днів від дати виписки Аварійно-рятувальною службою рахунку на підставі Акту виконання договірних зобов`язань та податкових накладних, шляхом перерахування належної до сплати суми на рахунок "Аварійно-рятувальної служби", відкритого в установі Державної казначейської служби України. З огляду на це, Виконавець вказує, що Замовник мав перерахувати вказані кошти в сірок до 15.06.2022 та до 14.07.2022 року включно.

За відсутності Договору №993/21 Охт від 28.12.2021 суд позбавлений можливості достеменно встановити умови договору щодо строку виконання зобов`язання з оплати, проте керується тим фактом, що у тексті претензії був встановлений додатковий строк, до якого Замовник мав сплатити заборгованість, а саме, до 25.12.2023.

Зважаючи на викладені обставини, суд констатує, що строк виконання зобов`язань за Договором настав, натомість докази оплати ПРАТ «АКХЗ» вартості наданої 15 ДПРЗ ГУ ДСНС України в Донецькій області послуги з аварійно-рятувальне обслуговування об`єктів в матеріалах справи відсутні, в результаті чого у відповідача утворилась прострочена заборгованість перед позивачем за наведеним Договором у розмірі 43 700,00грн.

Відтак, з огляду на викладене, надавши оцінку встановленим обставинам, суд визнає, що відповідач свої зобов`язання щодо здійснення оплати за надані послуги із забезпечення аварійно-рятувального обслуговування державним загоном аварійно-рятувальної служби об`єктів всупереч вимогам законодавства не виконав, в результаті чого у ПрАТ «АКХЗ» утворилась прострочена заборгованість перед позивачем за Договором №993/21 Охт від 28.12.2021 року в розмірі 43 700,00грн.

Предметом спору в даній справі також є матеріально-правова вимога позивача про стягнення нарахованих ним пені, 3% річних та інфляційних втрат у зв?язку із неналежним виконанням відповідачем грошових зобов?язань з оплати поставленої електричної енергії.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов?язання, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов?язання, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов?язання (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 04.02.2020 у справі №912/1120/16 з посиланням на подібну правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц).

У випадку відсутності зазначення в договорі розміру процентів цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов?язання настає на підставі вимог закону, а саме, норми статті 625 ЦК України.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

У постанові від 07.04.2020 р. у справі № 910/4590/19 Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов?язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов?язання і поділяє його долю.

Згідно розрахунку, який наданий в якості додатку до позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 1 724,05грн з 01.01.2024 по 25.04.2025. Контррозрахунок відсутній.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних на заборгованість за визначений період, судом за допомогою програми «Калькулятор підрахунку штрафів» Інформаційно-правові системи ЛІГА:ЗАКОН встановлено, що останній здійснено позивачем методологічно та арифметично вірно, внаслідок чого позовні вимоги в цій частині задовольняються у повному обсязі.

Щодо стягнення інфляційних нарахувань суд зазначає наступне.

Статтею 625 ЦК України передбачено розрахунок індексу інфляції в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

Індекс інфляції це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. В розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція) (п.п.3.2 п.3 постанови Пленуму Вищого господарського суду України №14 від 17.12.2013 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов?язань»).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

При цьому, як визначено в п. 38.2 постанови Об?єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19 методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов?язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Згідно розрахунку, доданого до позовної заяви, позивачем заявлено до стягнення інфляційні втрати в розмірі 6967,53грн за період з 01.01.2024 по 25.04.2025. Контррозрахунок відсутній.

Суд вважає розрахунок позивача правомірним та арифметично вірним, відповідно задовольняє ці вимоги у повному розмірі.

Що стосується позовної вимоги про стягнення пені у розмірі 16 004,57грн, що нарахована за період з 01.01.2024 по 25.04.2025, суд вважає, що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

За змістом частин першої, третьої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

За ч.1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі, при цьому частиною 1 ст.546 вказаного Кодексу неустойка віднесена до видів забезпечення виконання зобов`язання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).

Приписами ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» передбачено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що законодавець поділяє неустойку на договірну, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання, та законодавчо встановлену, яка носить імперативний характер. Тобто, необхідною умовою виникнення права на неустойку є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, вид правопорушення за який стягується пеня та її розмір. При цьому, розмір пені за порушення грошових зобов?язань встановлюється у договорі за згодою сторін у письмовій формі.

За відсутності тексту договору достеменно встановити факт, що Сторонами в умовах Договору була передбачена можливість стягнення пені за порушення строків розрахунку за зобов`язаннями з надання послуги.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для застосування такої міри відповідальності як договірна санкція за відсутності конкретно визначеного її розміру в договорі та законі, а відтак відмовляє у задоволенні позовних вимог позивача щодо стягнення пені з огляду на їх безпідставність.

Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини у справі, надавши за своїм внутрішнім переконанням оцінку долученим сторонами доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи специфіку і характер спірних правовідносин, господарський суд, зважаючи на наведені положення законодавства та визначені процесуальним законом стандарти доказування, дійшов висновку про доведеність факту прострочення відповідачем оплати за надані послуги з аварійно-рятувального обслуговування об`єктів, тому вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 43 700,00 грн та додаткового нарахованих на них інфляційних втрат в сумі 6967,53грн, 3% у сумі 1724,05грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню, у задоволенні решти позовних вимог суд відмовляє.

Розподіл судових витрат

Статтею 123 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з розглядом справи.

Судовий збір, відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на задоволення позовних вимог частково, судовий збір стягується з відповідача на користь позивача в сумі 1855,56грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги 15 Державного пожежно - рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області до Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» про стягнення 68 396,15грн, у тому числі, основного боргу у сумі 43700,00грн, інфляційних втрат у розмірі 6967,53грн, пені у сумі 16004,57грн, 3% у сумі 1724,05грн - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» (адреса місцезнаходження: 51925, Дніпропетровська обл., місто Кам`янське, вул. Ясюковича Ігнатія, будинок 1, кабінет 22; ідентифікаційний код 00191075) на користь 15 Державного пожежно - рятувального загону Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області (адреса місцезнаходження: 85102, Донецька обл., м. Костянтинівка, вул.Бурденко, буд. 24; ідентифікаційний код 38101840) грошові кошти у розмірі 52391,58грн, з яких основний борг в розмірі 43700,00грн, інфляційні втрати у розмірі 6967,53грн, 3% у сумі 1724,05грн, судовий збір у розмірі 1855,56грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Вступну та резолютивну частини рішення суду проголошено у судовому засіданні 16.12.2025.

Повний текст рішення суду складено та підписано 23.12.2025.

Рішення господарського суду може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду, справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із ст.241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.М. Устимова