РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.12.2025Справа № 910/12614/25

Суддя Н.Б. Плотницька, розглянувши справу

за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 15)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітень ААУ" (01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 24)

про стягнення 195 773 грн 32 коп.

Представники сторін: не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

09.10.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітень ААУ" про стягнення 195 773 грн 32 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору оренди нежитлового приміщення від 01.04.2024 № 1РЖМК240006 не виконав взяті на себе зобов`язання щодо оплати орендних платежів та компенсації комунальних послуг, у заявку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 158 649 грн 80 коп. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 4 799 грн 87 коп. пені, 31 729 грн 95 коп. штрафу та 464 грн 50 коп. 3 % річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 відкрито провадження у справі № 910/12614/25, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

05.11.2025 на адресу Господарського суду міста Києва повернулося поштове відправлення за № 59, яким на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 24), було направлено ухвалу від 14.10.2025, із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання.

Станом на 30.12.2025 відповідачем вимог ухвали суду від 14.10.2025, зокрема, щодо подання відзиву на позов, не виконано.

З огляду на вищевикладене, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Квітень ААУ" не скористалася наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Інших доказів на підтвердження своїх вимог та заперечень, окрім наявних в матеріалах справи, сторонами на час розгляду справи суду не надано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

01.04.2024 між Приватним акціонерним товариством "Житомирський меблевий комбінат" (далі по тексту - орендодавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Квітень ААУ" (далі по тексту - орендар, відповідач у справі) укладено договір №1РЖМК240006 оренди нежитлового приміщення від 01.04.2024 (надалі - «договір»). Відповідно до умов договору позивач 01.04.2024 передав відповідачу у тимчасове оплачуване користування (оренду) нежитлове приміщення загальною площею 470 (чотириста сімдесят) квадратних метрів, що іменоване далі за текстом "об`єкт оренди", на цокольному поверсі будівлі літ. «А», яка знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 24.

Відповідно до п. 6.1 договору, плата за користування приміщенням (плата за оренду) обчислюється з моменту передання орендодавцем приміщення за актом приймання (№1).

Згідно п. 6.8 договору, якщо інше не передбачено цим договором, плата за оренду та інші платежі сплачуються орендарем щомісячно, авансом (передоплата), не пізніше 10 числа поточного (оплачуваного) місяця.

Пунктом 6.5.4. договору встановлено, що компенсація комунальних послуг повинна бути здійснена на підставі виставлених орендодавцем рахунків або актів наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг), не пізніше 10 числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем. орендодавець до 5 числа місяця, що слідує за оплачуваним місяцем, виставляє орендареві рахунки на компенсацію витрат на комунальні послуги та акт наданих послуг (щодо компенсації комунальних послуг). Обов`язок по отриманню вищевказаного рахунка та акта покладається на орендаря.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, у період з липня по серпень 2025 року орендодавцем було виставлено орендарю рахунки-фактури на оренду нежитлового приміщення:

-рахунок-фактура №/2025 від « 28» липня 2025 року (Плата за оренду нежитлового приміщення за серпень 2025 року) на суму 60 000 грн 00 коп. (шістдесят тисяч гривень 00 копійок), в т. ч. ПДВ 20%;

-рахунок-фактура №/2025 від « 27» серпня 2025 року (Плата за оренду нежитлового приміщення за вересень 2025 року) на суму 60 000 грн 00 коп. (шістдесят тисяч гривень 00 копійок), в т. ч. ПДВ 20%;

-рахунок-фактура №25/4160 від « 31» липня 2025 року (Компенсація комунальних послуг за липень 2025 року) на суму 36 597 грн 54 коп. (тридцять шість тисяч п`ятсот дев`яносто сім гривень 54 копійки), в т. ч. ПДВ 20%;

-рахунок-фактура №25/4160 від « 31» серпня 2025 року (Компенсація комунальних послуг за серпень 2025 року) на суму 34 052 грн 26 коп. (тридцять чотири тисячі п`ятдесят дві гривні 26 копійок), в т. ч. ПДВ 20%.

Однак, всупереч умов договору орендарем не виконуються умови Договору щодо здійснення вказаних платежів за серпень - вересень 2025 року.

Позивач звернувся до суду з позовом, зазначаючи, що враховуючи порушення (невиконання) відповідачем зобов`язань за договором №1РЖМК240006 оренди нежитлового приміщення від 01.04.2024, зокрема щодо сплати плати за оренду та компенсації витрат на комунальні послуги, а також підстави, визначені Договором та законодавством України, необхідно стягнути з відповідача плату за оренду та компенсацію комунальних послуг, пеню, штраф, інфляційні втрати та три відсотки річних, у загальній сумі 195 773 грн 32 коп.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до норм частини 1 та 2 статті 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Згідно з частиною 3 статті 283 Господарського кодексу України об`єктом оренди можуть бути: державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання; нерухоме майно (будівлі, споруди, приміщення); інше окреме індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення, що належить суб`єктам господарювання.

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (частина 6 статті 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 762 Цивільного кодексу України та статтею 286 Господарського кодексу України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму; плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Частинами 1, 4 статті 286 Господарського кодексу України визначено, що орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що відповідно до додаткової угоди №1 від 27.02.2025 до договору №1РЖМК240006 оренди нежитлового приміщення від 01.04.2024 плата за оренду приміщення на цокольному поверсі будівлі літера «А», яка знаходиться за адресою: місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, 24 з 01.05.2025 по 31.12.2026 становить 60 000 грн на місяць.

Як вбачається із умов пункту 6.8 договору, плата за оренду та інші платежі сплачуються орендарем щомісячно, авансом (передоплата), не пізніше 10 числа поточного (оплачуваного) місяця. Пунктом 6.5.4. договору встановлено, що компенсація комунальних послуг повинна бути здійснена не пізніше 10 числа місяця, наступного за оплачуваним місяцем. Крім того, договором встановлено, що орендодавець виставляє орендареві акти наданих послуг (щодо оренди приміщення та компенсації комунальних послуг).

Відповідно до акту №/2025 від 31.08.2025 здачі-прийняття надання послуг Приватне акціонерне товариство "Житомирський меблевий комбінат" надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Квітень ААУ" послуги з оренди приміщення за серпень 2025 року на загальну вартість 60 000 грн.

Відповідно до акту №/2025 від 30.09.2025 здачі-прийняття надання послуг Приватне акціонерне товариство "Житомирський меблевий комбінат" надало Товариству з обмеженою відповідальністю "Квітень ААУ" послуги з оренди приміщення за вересень 2025 року на загальну вартість 60 000 грн.

Відповідно до акту №25/4160 від 31.07.2025 здачі-прийняття надання послуг (щодо компенсації комунальних послуг) Товариством з обмеженою відповідальністю "Квітень ААУ" спожито комунальні послуги (згідно розрахунку спожитих комунальних послуг) за липень 2025 року на загальну вартість 36 597 грн 54 коп.

Відповідно до акту №25/4160 від 31.08.2025 здачі-прийняття надання послуг (щодо компенсації комунальних послуг) Товариством з обмеженою відповідальністю "Квітень ААУ" спожито комунальні послуги (згідно розрахунку спожитих комунальних послуг) за серпень 2025 року на загальну вартість 34 052 грн 26 коп.

Долучені, як докази копії актів підписані та засвідчені печаткою Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат".

Відповідно до п. 6.14 договору по закінченню кожного календарного місяця оренди орендодавець протягом 5 (п`яти) робочих днів складає акти наданих послуг щодо оренди приміщення (в т.ч. щодо комунальних послуг), підписує, засвідчує своєю печаткою та надає представнику орендаря або надсилає листом поштою на адресу орендаря. Орендар, отримавши вищезазначені акти, повинен підписати, засвідчити печаткою і повернути їх орендодавцю протягом 5 (п`яти) робочих днів, з моменту їх отримання, в оформленому належним чином вигляді, або надати мотивовану відмову від їх підписання, причому в такому випадку складається двосторонній протокол із зазначенням відповідних вимог і термінів їх виконання. Не підписання орендарем зазначених у цій статті актів, не звільняє його від обов`язків по оплаті цих послуг (крім випадків надання орендарем орендодавцю мотивованої відмови у вищевказаний строк). При цьому акт наданих послуг вважається підписаним орендарем у вигляді, направленому орендодавцем, на 7 (сьомий) календарний день з моменту його відправлення орендодавцем на адресу орендаря (або вручення представнику оендаря), крім випадків, коли орендар протягом цього часу надасть орендодавцю мотивовану відмову від його підписання.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на вищенаведене та встановленням факту неналежного виконання відповідачем обов`язку з оплати орендних платежів та компенсації витрат на комунальні послуги у розмірі 158 649 грн 80 коп., та факту наявності заборгованості, вимоги позивача про стягнення з відповідача 158 649 грн 80 коп. заборгованості за договором №1РЖМК240006 оренди нежитлового приміщення від 01.04.2024, визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача 4 799 грн 87 коп. пені, 31 729 грн 95 коп. штрафу, 464 грн 50 коп. 3 % річних та 129 грн 20 коп. інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Штрафними санкціями у Господарському кодексі України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Згідно з статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до частини 2 статті 551 Цивільного кодексу України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом.

Пунктом 12.2. договору сторонами погоджено, що у випадку затримок з боку орендаря в перерахуванні будь-яких платежів, передбачених цим договором, на користь орендодавця, орендар сплачує пеню в розмірі офіційно встановленої подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення, за кожний день прострочення від суми заборгованості.

Відповідно до пункту 12.2.1.3 договору до орендаря застосовується додаткова відповідальність за прострочення виконання грошових зобов`язань: якщо період прострочення становить більше 20 календарних днів - зобов`язаний сплатити штраф у розмірі 20 (двадцять) відсотків від простроченої суми грошового зобов`язання.

Дії відповідача є порушенням умов договору, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.

З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.

Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині пені, штрафу, процентів річних та інфляційних втрат суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.

За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення штрафу, інфляційних втрат, 3 % річних та пені судом встановлено, що розмір інфляційних втрат, 3 % річних та пені, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам договору та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 31 729 грн 95 коп. штрафу, 4 799 грн 87 коп. пені, 464 грн 50 коп. 3 % річних та 129 грн 20 коп. інфляційних втрат підлягають задоволенню за розрахунком позивача.

Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтями 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Квітень ААУ" (01054, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 24, ідентифікаційний код 45504968) на користь Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 15, ідентифікаційний код 32744172) 158 649 (сто п`ятдесят вісім тисяч шістсот сорок дев`ять) грн 80 коп. заборгованості, 4 799 (чотири тисячі сімсот дев`яносто дев`ять) грн 87 коп. пені, 31 729 (тридцять одну тисячу сімсот двадцять дев`ять) грн 95 коп. штрафу, 464 (чотириста шістдесят чотири) грн 50 коп. 3 % річних та 129 (сто двадцять дев`ять) грн 20 коп. інфляційних втрат та 2 828 (дві тисячі вісімсот двадцять вісім) грн 03 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька