ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р. Справа № 914/3310/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Вуса Андрія Орестовича

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2025 (суддя Наталія Мороз)

у справі № 914/3310/25

за заявою Фізичної особи-підприємця Вуса Андрія Орестовича

про забезпечення позову до подання позовної заяви

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України»

в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», м. Львів

за участю представників:

від позивача Булат Н. О.

від відповідача Піта Я. І.

Господарський суд Львівської області в ухвалі від 11.11.2025 у справі № 914/3310/25 постановив: - задоволити клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» від 30.10.2025 про скасування заходів забезпечення позову; - скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.10.2025 у справі № 914/3310/25 щодо заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», а також будь-яким іншим органам, підприємствам, установам та організаціям за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» здійснювати заходи та вчиняти дії щодо припинення/відключення газопостачання та послуг розподілу/постачання природного газу до об`єкта газопостачання Фізичної особи-підприємця Вуса Андрія Орестовича до набрання рішенням суду у справі законної сили.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням місцевого господарського суду, Фізична особа-підприємець Вус Андрій Орестович оскаржив його в апеляційному порядку, подавши апеляційну скаргу, в якій просить суд: - скасувати ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2025 у справі № 914/3310/25 про скасування заходів забезпечення позову; - постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії про скасування заходів забезпечення позову; - залишити в силі ухвалу Господарського суду Львівської області від 29.10.2025 про забезпечення позову у справі № 914/3310/25.

Зокрема, в апеляційній скарзі позивач зазначив, що ухвала Господарського суду Львівської області від 11.11.2025 є незаконною та необґрунтованою, оскільки суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що потреба у забезпеченні позову відпала, неправомірно ототожнивши технічні дії з демонтажу лічильника та опломбування вводу з юридичною процедурою припинення газопостачання.

На думку позивача, відповідач не надав жодного належного доказу фактичного припинення газопостачання, зокрема акта припинення газопостачання встановленої форми, підтвердження внесення відповідних відомостей до Інформаційної платформи та доказів належного повідомлення споживача у строки, передбачені законодавством.

Апелянт зазначив, що відповідно до Кодексу газотранспортних систем, відомості про припинення газопостачання підлягають обов`язковому внесенню до Інформаційної платформи, однак такі дані щодо об`єкта позивача відсутні, що свідчить про відсутність факту припинення газопостачання як юридичної дії.

Крім того, позивач вказав, що Кодексом газорозподільних систем визначено вичерпний перелік підстав для припинення газопостачання, серед яких відсутня така підстава, як опломбування у зв`язку з відсутністю підмінного лічильника. Акт № 84 від 03.06.2025 фіксує виключно технічну дію з демонтажу лічильника та не є актом про припинення газопостачання;

Апелянт також підкреслив, що припинення газопостачання можливе лише за умови складання акта встановленої форми у двох примірниках із фіксацією показників лічильника та правових наслідків для споживача, однак такий акт відповідачем не складався;

Вважає, що суд першої інстанції безпідставно дійшов висновку, що газопостачання було припинено до подання заяви про забезпечення позову, та не врахував, що фактично мало місце лише опломбування і демонтаж лічильника, які не є припиненням газопостачання в розумінні закону;

Окремо зазначив, що суд не перевірив, чи призведе скасування заходів забезпечення до порушення права на ефективний судовий захист. З огляду на немайновий характер позовних вимог, невжиття заходів забезпечення унеможливлює реальне поновлення прав позивача та призводить до повної зупинки господарської діяльності ФОП Вус А.О., незворотних репутаційних втрат і загрози збереження майна в опалювальний період;

Таким чином, апелянт вважає, що скасування заходів забезпечення позову не відповідає меті судового захисту та ґрунтується на помилковому ототожненні технічних дій із юридичним фактом припинення газопостачання.

Відповідач скористався своїм правом, наданим ст. 263 ГПК України, та подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечив доводи позивача. Зокрема:

Зазначив, що газопостачання на об`єкті ФОП Вус А.О. за адресою смт. Івано-Франкове, вул. Львівська, будинок 9 було припинено ще до подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується актом № 84 від 03.06.2025, яким зафіксовано опломбування різьбового з`єднання на вводі. Підставою для вчинення відповідних дій став акт про порушення № 450170 від 28.05.2025, яким споживача зобов`язано надати доступ для демонтажу ПЛГ. Зазначений акт був розглянутий комісією 16.07.2025, за результатами чого його задоволено та здійснено донарахування необлікованого обсягу природного газу. Про існування акта припинення газопостачання представнику позивача було відомо, що підтверджується матеріалами справи;

На думку відповідача, звернення позивача із заявою про забезпечення позову фактично спрямоване на заборону вчиняти дії, які вже були вчинені задовго до подання такої заяви, що свідчить про зловживання процесуальними правами. При цьому, спір у справі стосується законності акта про порушення та рішення комісії про донарахування, а вимога щодо заборони припинення газопостачання не пов`язана з предметом спору спільним об`єктом правового захисту;

Відповідач, посилаючись на правові висновки Верховного Суду, зазначає, що забезпечення позову можливе лише за наявності ризику неефективного захисту порушених прав та за умови співмірності обраного заходу із заявленими позовними вимогами. У даному випадку, така співмірність відсутня, оскільки газопостачання вже припинено, а отже заборона на його припинення не може вплинути на виконання можливого судового рішення;

Крім того, відповідач звертає увагу на суперечність позиції позивача, який одночасно заявляє вимогу про відновлення газопостачання та просить заборонити його припинення, усвідомлюючи факт уже здійсненого відключення. За таких обставин, заходи забезпечення не досягають своєї мети, а їх скасування не порушує прав сторін, оскільки повторне припинення газопостачання є неможливим без його попереднього відновлення;

З огляду на наведене, відповідач вважає, що потреба у забезпеченні позову відпала, а тому господарський суд обґрунтовано скасував відповідні заходи, оскільки на момент подання заяви не існувало обставин, які б вимагали їх застосування.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду.

В дане судове засідання з`явились представники позивача та відповідача, які підтримали свої доводи та заперечення, викладені в апеляційній скарзі та у відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, врахувавши актуальну судову практику, судова колегія вважає за доцільне зазначити наступне:

Фізична особа-підприємець Вус Андрій Орестович здійснює діяльність у сфері ресторанного господарства та надання послуг мобільного харчування. Об`єкт заявника розташований за адресою: смт Івано-Франкове, вул. Львівська, 9 та використовується для здійснення господарської діяльності експлуатації закладу громадського харчування та готелю.

Між ФОП Вус Андрієм Орестовичем та ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії укладено чинний договір розподілу природного газу на основі Типового договору.

28.05.2025 щодо зазначеного об`єкта складено акт про порушення № ЛФ/100-1645-25 від 28.05.2025, яким зафіксовано несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки.

03.06.2025 газопостачання за адресою смт. Івано-Франкове, вул. Львівська, будинок 9 припинено згідно акту № 84 від 03.06.2025 про розпломбування та демонтаж засобу вимірювальної техніки на повірку.

16.07.2025 відбулося засідання комісії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу газорозподільних систем, за результатами якого акт було задоволено.

28.10.2025 Фізична особа-підприємець Вус Андрій Орестович звернувся до Господарського суду Львівської області із заявою про забезпечення позову, що подана до подання позовної заяви до суду, у якій особою, що може мати статус учасника справи, зазначено відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України».

Ухвалою суду від 29.10.2025 задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Вус Андрія Орестовича про забезпечення позову та заборонено Товариству з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України», а також будь-яким іншим органам, підприємствам, установам та організаціям за зверненням Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» здійснювати заходи та вчиняти дії щодо припинення/відключення газопостачання та послуг розподілу/постачання природного газу до об`єкта газопостачання Фізичної особи-підприємця Вуса Андрія Орестовича, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до набрання рішенням суду у справі законної сили.

30.10.2025 на розгляд Господарського суду Львівської області надійшло клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Газорозподільні мережі України в особі Львівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про скасування заходів забезпечення позову.

03.11.2025 Фізичною особою-підприємцем Вусом Андрієм Орестовичем подано на розгляд Господарського суду Львівської області позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії цього товариства, предметом якої є вимоги про:

- визнання недійсним та скасувати рішення комісії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» з розгляду актів про порушення споживачами природного газу вимог Кодексу ГРС від 16.07.2025;

- зобов`язання ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» відновити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкті ФОП Вуса Андрія Орестовича, розташованого за адресою: Львівська обл., Яворівський район, смт. Івано-Франкове, вул. Львівська, 9;

- стягнення з ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» на користь ФОП Вуса Андрія Орестовича вартості недовідпущеного природного газу.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 11.11.2025 задоволено клопотання ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» від 30.10.2025 про скасування заходів забезпечення позову та скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Львівської області від 29.10.2025 у справі № 914/3310/25.

Колегія суддів зазначає, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя. Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливих порушень майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи. Воно полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

За змістом ст. 136 ГПК України, у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між певним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення чи забезпечити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів особи.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві ефективний захист його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Інститут забезпечення позову є однією із гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб, механізмом, який покликаний гарантувати у суворій відповідності до закону та за наявності безумовних фактичних підстав виконання майбутнього рішення суду та ефективний захист особи, який неможливий без негайного втручання суду.

Відповідно до ст. ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.79 ГПК України).

З огляду на приписи ст. 136 ГПК України, забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Скасування заходів забезпечення позову допускається у випадку, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

За змістом ч. 1 ст. 145 ГПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Отже, господарський суд, має право скасувати заходи забезпечення позову, якщо такі заходи вичерпали свою дію чи потреба у їх збереженні відпала.

З огляду на те, що газопостачання за адресою смт. Івано-Франкове, вул. Львівська, будинок 9 було припинено ще до подання заяви про забезпечення позову, що підтверджується актом № 84 від 03.06.2025 року, і зазначена обставина не заперечується самим заявником, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування заходів забезпечення позову, оскільки на момент звернення до суду обставини, які б зумовлювали необхідність їх вжиття, вже були відсутні. Додатково це підтверджується тим, що у провадженні Господарського суду Львівської області перебуває позовна заява ФОП Вуса Андрія Орестовича до ТзОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України», в якій серед позовних вимог заявлено зобов`язання відповідача відновити газопостачання позивачу.

Суд апеляційної інстанції, оцінивши докази та матеріали справи, вважає висновки суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення клопотання ТзОВ Газорозподільні мережі України в особі Львівської філії ТзОВ «Газорозподільні мережі України» від 30.10.2025 та скасування заходів забезпечення позову у справі № 914/3310/25, вжитих ухвалою господарського суду від 29.10.2025 обґрунтованими та правомірними.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З врахуванням викладеного вище в сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства, актуальних правових позицій Верховного Суду та встановлених обставин справи.

Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування постановленої ухвали.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги, у відповідності до ст. 129 ГПК України, покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Вуса Андрія Орестовича відмовити.

Ухвалу Господарського суду Львівської області від 11.11.2025 у справі № 914/3310/25 залишити без змін.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Повний текст постанови складено 26.12.2025

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік