ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

30.12.2025м. Дніпро№ 904/7345/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Євстигнеєва Н.М., розглянувши заяву: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", м. Дніпро

до Фізичної особи ОСОБА_1 , м. Павлоград Дніпропетровської області

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 240 419,72грн

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області 25.12.2025 надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" про видачу судового наказу про стягнення з Фізичної особи Гарбузової Олени Вікторівни заборгованості за поставлену електричну енергію в сумі 226 949,72грн, 3% річних в сумі 4 532,87грн, інфляційних втрат у розмірі 7 854,18грн та компенсації витрат за послуги відключення у розмірі 1 082,95грн.

Заявлені вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 за особовим рахунком № НОМЕР_1 на умовах комерційної пропозиції "Універсальна".

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.12.2025 справу №904/7345/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

Судом перевірено зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас, розглянувши заяву та подані Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу з таких підстав.

Приписами частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець (п. 16).

Згідно з частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною другою ст. 41 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Відповідно до статті 147 Господарського процесуального кодексу України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги. Заявником та боржником в наказному провадженні можуть бути юридичні особи та фізичні особи - підприємці. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими законом для виконання судових рішень.

З аналізу наведених норм слідує, що процедура наказного провадження з формальними і чіткими межами дослідження матеріалів заяви застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, якими є юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. 1 ст. 148 ГПК України).

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Враховуючи викладене, право вибору провадження (наказного чи позовного) на звернення з вимогами у даній справі покладається на особу, яка має право на відповідне звернення (заявник у наказному провадженні, позивач у позовному провадженні).

Суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника (ч. 1 ст. 154 ГПК України).

Судом встановлено, що у заяві про видачу судового наказу у якості боржника визначено - Фізичну особу Гарбузову Олену Вікторівну.

Заявник зазначає, що Фізична особа-підприємець Гарбузова Олена Вікторівна (боржник/споживач) приєдналась до публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 за особовим рахунком №29 на умовах комерційної пропозиції "Універсальна" постачальника універсальних послуг ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги" для малих непобутових споживачів (далі Комерційна пропозиція) шляхом споживання електричної енергії та часткової оплати.

Згідно даних, отриманих від оператора системи розподілу АТ "ДТЕК "Дніпровські енергетичні послуги", боржником за період листопад-грудень 2024 року та січень-травень 2025 року були спожиті наступні обсяги електричної енергії: листопад 2024 року 3 553 кВт*г; грудень 2024 року 3 672 кВт*г; січень 2025 року 5 160 кВт*г; лютий 2025 року 4 984 кВт*г; березень 2025 року 3 167 кВт*г; квітень 2025 року - 3 065 кВт*г; травень 2025 року 1 165 кВт*г. Отже, постачальник належним чином виконав свої зобов`язання за договором, зокрема, поставив електричну енергію протягом періоду листопад-грудень 2024 року та січень-травень 2025 року загальним обсягом 24 766 кВт*г на суму 239 943,11грн. З урахуванням спожитих обсягів постачальником були сформовані та направлені на адресу споживача відповідні рахунки про сплату заборгованості.

Однак, заборгованість споживачем сплачена була лише частково у розмірі 12 993,39грн.

Постачальник звернувся до оператора системи розподілу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" з вимогою про відключення об`єктів споживача від електропостачання у зв`язку з порушенням споживачем строків оплати за договором. На підставі рахунку №95952918 від 31.05.2025 постачальником були сплачені у повному обсязі надані АТ "ДТЕК

Дніпровські електромережі" послуги за відключення електроустановок споживача. Надання послуг з припинення постачання електричної енергії споживачу підтверджується актом виконаних робіт (надання послуг) та реєстром до акту приймання-передачі наданих послуг, підписаними між оператором системи розподілу АТ "ДТЕК Дніпровські електромережі" та постачальником електричної енергії ТОВ "Дніпровські енергетичні послуги".

Витрати постачальника на припинення постачання електричної енергії споживачем не відшкодовані відповідно до умов договору та Правил.

Заявник зазначає, що зобов`язання боржника за договором виникли у період листопад-грудень 2024 року та січень-травень 2025 року, тобто ще до втрати останнім статусу фізичної особи-підприємця.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі №127/23144/18, виходячи із суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились, даний спір повинен розглядатись в порядку господарського судочинства.

Згідно даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань станом на 29.12.2025 Гарбузова Олена Вікторівна припинила свою підприємницьку діяльність 16.07.2025 (запис № 010013668).

Частиною другою статті 50 ЦК України встановлено, що фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб-підприємців є відкритою.

Положеннями частини дев`ятої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" визначено, що фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Судом враховується правова позиція, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №910/8729/18, відповідно до якої, якщо правовідносини заявника та боржника виникли з господарського договору, то зобов`язання за таким договором у боржника з втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились. Так, позивач, звертаючись до господарського суду, обґрунтовано визначив належність спору до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились.

З 15.12.2017 господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17).

Суд звертає увагу, що справа №910/8729/18 розглядалася судами у порядку позовного провадження, стороною якого може бути фізична особа, яка не є підприємцем.

Проте у цій справі заявник звернувся в порядку наказного провадження до фізичної особи, яка на час звернення втратила статус підприємця, тобто боржником фактично є фізична особа.

Разом з тим, частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених вимог по суті, а процесуальний механізм наказного провадження не передбачає встановлення обставин щодо правонаступництва та обсягу відповідальності фізичної особи, що виникає у зв`язку із втратою нею статусу підприємця.

Суд погоджується із тим, що припинення Гарбузовою О.В. підприємницької діяльності не припиняє та не змінює природи зобов`язання, а тому спір, що ймовірно існує, підлягає вирішенню в господарських судах незалежно від факту припинення підприємницької діяльності боржника.

Водночас, процедура наказного провадження застосовується виключно по відношенню до суб`єктів господарювання, наказне провадження має чіткі, формальні межі, які не дозволяють врахувати наведені вище обставини, а припинення статусу підприємця унеможливлює застосування до розглядуваних правовідносин процедури наказного провадження.

З огляду на імперативні приписи п. 16 ч. 1 ст. 20, ч. 3 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, припинення Гарбузовою О.В. підприємницької діяльності та втрата відповідного статусу унеможливлює звернення до неї з вимогою в порядку саме наказного провадження.

Відповідно до п. 4 частини першої ст. 152 ГПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, зазначені у частині першій статті 175 цього Кодексу.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо настала смерть фізичної особи або оголошено її померлою чи припинено юридичну особу, які звернулися із позовною заявою або до яких пред`явлено позов, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва (п. 6 ч. 1 ст. 175 ГПК України).

За приписами частини другої ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

При цьому суд роз`яснює заявнику, що відмова у видачі судового наказу в наказному провадженні не перешкоджає зверненню до господарського суду з позовом у загальному порядку.

Визначаючись із подальшими заходами за для захисту своїх прав, заявнику варто врахувати викладену позицію Великої Палати Верховного Суду у взаємозв`язку із сутністю правовідносин, що існували, як під час здійснення боржником підприємницької діяльності, так і після припинення у боржника статусу підприємця та звернутися до суду в порядку позовного провадження.

Відповідно до частини другої статті 153 Господарського процесуального кодексу України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 152 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

До того ж, суд звертає увагу на те, що у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (ч. 2 ст. 151 ГПК України).

Керуючись ст. 12, 147-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

У Х В А Л И В :

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" в задоволенні заяви про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Фізичної особи Гарбузової Олени Вікторівни заборгованості у розмірі 240 419,72грн.

Ухвала набирає законної сили - 30.12.2025 та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Н.М. Євстигнеєва