ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

"29" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5188/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши заяву (вх. № 2-2034/25 від 25.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЗЛАГОДА» про забезпечення позову

у справі № 916/5188/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЗЛАГОДА» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМНІС ГРУП» про стягнення 8 391,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЗЛАГОДА» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМНІС ГРУП» 8 391,00 грн заборгованості за договором поставки.

Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом:

1) накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМНІС ГРУП» в межах суми позову у розмірі 8 391,00 грн, судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 42 000,00 грн;

2) накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМНІС ГРУП» в межах суми позову у розмірі 8 391,00 грн, судового збору у розмірі 3 028,00 грн та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 42 000,00 грн, що знаходяться на всіх рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю «ОМНІС ГРУП» у банківських та/або фінансових установах, які будуть виявлені виконавцем у процесі виконання ухвали суду про забезпечення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЗЛАГОДА» про забезпечення позову, суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

За приписами ч. 5 цієї ж статті до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Суд зазначає, що у прохальній частині заяви позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти відповідача в межах, зокрема, ціни позову у розмірі 8 391,00 грн.

Поряд з цим, на першій сторінці заяви йдеться про іншу ціну позову 6 310,00 грн.

Отже, прохальна частина заяви про забезпечення позову суперечить її змісту.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

З урахуванням того, що заяву про забезпечення позову подано в електронній формі, позивач мав сплатити за її подання 1 211,20 грн судового збору.

Проте суд встановив, що доказів сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову не надано.

З-поміж іншого суд звертає увагу, що ні у позовній заяві, ні у заяві про забезпечення позову не зазначено коду ЄДРПОУ відповідача, що взагалі виключає можливість належним чином оформити ухвалу про забезпечення позову як виконавчий документ, оскільки суд не може самостійно визначати ідентифікаційні дані сторони судового процесу.

Відповідно до ч. 7 ст. 140 ГПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 139 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вищевикладені обставини, заява про забезпечення позову підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. 139, 140, 234, 235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву (вх. № 2-2034/25 від 25.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ЗЛАГОДА» про забезпечення позову у справі № 916/5188/25 - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили 29.12.2025 та може бути оскаржена до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги в строк, визначений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Р.В. Волков