ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"25" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2464/25
Господарський суд Київської області у складі судді Бабкіної В.М., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про ухвалення додаткового рішення у справі
до Фізичної особи-підприємця Батрака Анатолія Валентиновича ( АДРЕСА_1 )
про стягнення 192020,25 грн. вартості необлікованої електричної енергії,
Без виклику представників сторін
Господарським судом Київської області розглядалася справа № 911/2464/25 за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» до Фізичної особи-підприємця Батрака Анатолія Валентиновича про стягнення 192020,25 грн. вартості необлікованої електричної енергії.
Рішенням Господарського суду Київської області (суддя Сокуренко Л.В.) від 20.10.2025 р. позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи-підприємця Батрака Анатолія Валентиновича на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» 35823,22 грн. 3 % річних, 154185,87 грн. інфляційних втрат та 2397,03 грн. судового збору, в решті позовних вимог було відмовлено.

До Господарського суду Київської області через систему «Електронний суд» від Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» надійшла заява б/н від 27.10.2025 р. (вх. № 9508 від 27.10.2025 р.) про ухвалення додаткового рішення у даній справі, за якою позивач просить суд прийняти додаткове рішення про стягнення з відповідача 6000,00 грн. понесених позивачем витрат на правову допомогу адвоката.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 06.11.2025 р. (суддя Сокуренко Л.В.) було прийнято заяву про ухвалення додаткового рішення до розгляду.

На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 02.12.2025 р. вказану заяву передано для розгляду судді Бабкіній В.М. у зв`язку із перебуванням судді Сокуренко Л.В. на лікарняному, що унеможливлює розгляд заяви у встановлені процесуальні строки.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 08.12.2025 р. (суддя Бабкіна В.М.) заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/2464/25 було прийнято до розгляду, постановлено розгляд заяви проводити без повідомлення (виклику) сторін.

Ухвалу Господарського суду Київської області від 08.12.2025 р. було отримано позивачем та відповідачем 08.12.2025 р., що підтверджується довідками про доставку електронного листа в системі ЄСІТС.

Письмових пояснень чи заперечень щодо вказаної заяви відповідачем до матеріалів справи не надано.

Як зазначено в ч.ч. 1, 2 ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною першою цієї статті, суд вирішує питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За приписами ч. 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/2464/25, дослідивши матеріали справи, суд зазначає таке.

Згідно з приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Слід зазначити, що у позовній заяві позивачем було зазначено орієнтовний розмір очікуваних витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10800,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, судові витрати у розмірі 6000,00 грн. на оплату послуг адвоката заявлені позивачем до стягнення з відповідача, оскільки для захисту своїх порушених прав та майнових інтересів позивач звернувся за послугами до Адвокатського об`єднання «Перший радник» в особі директора Гези Аліни Вікторівни, про що свідчить наявний в матеріалах справи договір про надання правничої допомоги № 6264-КОЕ від 22.10.2024 р. (далі договір), відповідно до п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надавати клієнтові правничу допомогу (послуги) за окремими письмовими або усними дорученнями останнього.

Згідно з п. 1.3 договору сторони узгодили, що зміст, обсяг, вартість послуг, номер судової справи, в межах якої надається правнича допомога, та судова інстанція відображається сторонами в акті наданих послуг.

Відповідно до п. 3.1 договору приймання-передача послуг за цим договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг, що є підтвердженням надання правової допомоги за цим договором.

Пунктом 3.5 договору визначено, що акти приймання-передачі наданих послуг (первинний документ) можуть бути оформлені сторонами у вигляді електронного документу з обов`язковим накладенням кваліфікованого електронного підпису (КЕП) повноважного представника сторони.

Відповідно до п. 3.9 договору накладання КЕП, обмін первинними документами, зазначеними в п. 3.1 цієї додаткової угоди, здійснюється сторонами за допомогою комп`ютерної програми Вчасно/M.E.Doc «Мій електронний документ».

Згідно з п. 5.1 договору цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до « 31» грудня 2025 року, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

27.10.2025 р. Адвокатське об`єднання «Перший радник» в особі директора Гези А.В. та позивач підписали, за допомогою кваліфікованого електронного підпису, акт надання послуг № 911/2464/25-КРЕМ на виконання договору про надання правничої допомоги № 6264-КОЕ від 22.10.2024 р., відповідно до якого загальна вартість наданих послуг склала 5000,00 грн. без ПДВ, відповідно 6000,00 грн. з ПДВ, за підготовку та направлення позовної заяви до суду з сформованими додатками, включаючи збір доказів, визначення засобів доказування, підготовку деталізованого розрахунку заборгованості з урахуванням здійснення платежів, визначення та узгодження з клієнтом правової позиції, аналіз судової практики Верховного Суду з аналогічних правовідносин та моніторинг на постійній основі електронного кабунету в підсистемі "Електронний суд" щодо нарахування кореспонденції від відповідача та суду в процесі розгляду справи, стадій судового розгляду та ухвалення рішення у справі.

Слід зазначити, що у відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У той же час, при визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обгрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Поряд з цим, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція щодо розумності та співмірності розміру витрат на правову допомогу також відображена у постановах Верховного Суду від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 01.08.2019 р. у справі № 915/237/18 та інших.

Суд звертає увагу на те, що адвокат та клієнт, керуючись принципом вільного волевиявлення щодо укладення договору про надання правової допомоги, вправі погодити між собою розмір та вартість такої допомоги. Клієнт має право погодитись або не погодитись із запропонованими тарифами (вартістю послуг), зважаючи на свої фінансові можливості. У разі ж погодження та підписання відповідного договору, клієнт оплачує вартість послуг адвоката за результатами їх надання та підтвердження.

Проте, інший учасник у справі, на якого просить клієнт покласти понесені ним витрати на правову допомогу, не зобов`язаний повністю за свій рахунок відшкодовувати всю суму заявлених витрат на правову допомогу. Як вказано вище, при визначенні суми до відшкодування, суд має виходити з критерію розумності розміру цих витрат, з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Поряд з цим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, або ж неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 925/1067/19 від 17.08.2020 р., у справі № 916/2691/19 від 16.07.2020 р. та інших.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має врахувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Наведена правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.

Приписами ч. 4 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 р. у справі № 910/12876/19.

В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що відповідач заперечень щодо нарахованої позивачем до стягнення з нього суми витрат на професійну правничу допомогу не надав.

Поряд з цим, суд зазначає, що однією з гарантій забезпечення права особи на правову допомогу є повна і справедлива компенсація всіх понесених витрат на правову допомогу.

Сторона, яка змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів, перебуває у становищі, коли її права та/або інтереси порушуються (не визнаються, оспорюються) іншою стороною спору, у зв`язку з чим позивачу необхідний судовий захист.

Для такого захисту, зумовленого протиправною поведінкою іншої сторони (відповідача), позивачу необхідно витрачати свій час та кошти, докладати зусиль для захисту своїх порушених прав/інтересів.

Тому цілком розумно та справедливо, коли особа, на користь якої вирішено спір, у повній мірі отримує від винної сторони (сторони, яка порушує права та призвела до виникнення спору) компенсацію своїх витрат, понесених для того, щоб захистити свої права/інтереси, які, відповідно, порушуються/не визнаються.

Суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану.

Отже, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

З урахуванням предмета спору у даній справі, ціни позову, обсягу поданих позивачем доказів та пояснень, дійсно необхідного та підтвердженого доказами фактичного обсягу наданої правничої допомоги, відсутності заперечень відповідача, суд констатує, що у даному випадку витрати на правничу допомогу, які позивач просить відшкодувати за рахунок відповідача, є співмірними із ціною позову, їх розмір є розумним та відповідає критерію складності справи.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку щодо задоволення заяви Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» б/н від 27.10.2025 р. (вх. № 9508 від 27.10.2025 р.) про ухвалення додаткового рішення у даній справі в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Заяву Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» б/н від 27.10.2025 р. (вх. № 9508 від 27.10.2025 р.) про ухвалення додаткового рішення у справі № 911/2464/25 задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Батрака Анатолія Валентиновича ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські регіональні електромережі» (04136, м. Київ, вул. Стеценка, 1-А, код 23243188) 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на правничу допомогу.

3. Додаткове рішення направити учасникам справи.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту додаткового рішення відповідно до ст.ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Додаткове рішення складено 25.12.2025 р.

Суддя В.М. Бабкіна