ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

16 грудня 2025 року Справа № 903/25/25 (903/1126/25)

за позовом ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» Демчана Олександра Івановича

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ОРТ», м. Луцьк

про визнання правочину недійсними та стягнення коштів

в межах розгляду справи №903/25/25

за заявою Акціонерного товариства Райффайзен Банк

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК»

про банкрутство

Суддя Шум Микола

Секретар с/з Сосновська Юлія

Учасники справи: н/з

встановив: постановою Господарського суду Волинської області від 30.09.2025 у справі №903/25/25 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором майна товариства призначено арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

04.12.2025 сформовано в системі «Електронний суд, а 05.12.2025 зареєстровано в Господарському суді Волинської області позовну заяву ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» арбітражного керуючого Демчана О. І., в якій позивач просить суд:

Визнати недійсним Договір 20/08-24 від 20.08.2024 про відступлення права вимоги, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Волиньтабак» (43000, м. Луцьк, вул. Транспортна, буд.1; код 21736857) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АС-ОРТ» (43023, м. Луцьк, вул. Корсака Івана, буд. 1; код 13357502).

Застосувати реституцію та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ОРТ» (43023, м. Луцьк, вул. Корсака Івана, буд. 1; код 13357502) грошові кошти у розмірі 24 679 462,00 грн (двадцять чотири мільйони шістсот сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві гривні 00 коп.), що були сплачені за Договором 20/08-24 від 20.08.2024.

Судові витрати покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «АС-ОРТ» (43023, м. Луцьк, вул. Корсака Івана, буд. 1; код 13357502).

Позивач просить також суд надати ліквідатору ТОВ «Волиньтабак» арбітражному керуючому Демчану О.І. можливість участі у всіх судових засіданнях з розгляду даної позовної заяви в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи EasyCon або за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

В обґрунтування позовних вимог ліквідатор банкрута, серед іншого, покликається на фраудаторності оспорюваного правочину, зокрема, приписи ч. 1 ст. 42 КУзПБ.

Одночасно, із позовною заявою, ліквідатор банкрута подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд

застосувати заходи забезпечення позову щодо позовної заяви ТОВ «Волиньтабак» (43000, м. Луцьк, вул. Транспортна, буд.1; код 21736857) про визнання недійсного договору відступлення права вимоги та стягнення коштів, а саме:

- Накласти арешт на кошти ТОВ «АС-ОРТ» (43023, м. Луцьк, вул. Корсака Івана, буд. 1; код 13357502) у межах суми стягнення 24 679 462,00 грн (двадцять чотири мільйони шістсот сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві гривні 00 коп.).

- Накласти арешт на рухоме майно ТОВ «АС-ОРТ» (43023, м. Луцьк, вул. Корсака Івана, буд. 1; код 13357502) у межах суми стягнення 24 679 462,00 грн (двадцять чотири мільйони шістсот сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві гривні 00 коп.):

транспортний засіб: VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2007 року, колір: білий, вантажний фургон, номерний знак: НОМЕР_1 ;

транспортний засіб: FORD TRANSIT CONNECT, 2006 року, колір: сірий, легковий пасажирський, номерний знак: НОМЕР_2 ;

транспортний засіб PEUGEOT PARTNER, 2004 року, колір: білий, вантажний вантажопасажирський, номерний знак: НОМЕР_3 ;

транспортний засіб: TOYOTA COROLLA, 2005 року, колір: чорний, легковий хетчбек;

транспортний засіб: LEXUS LS 500H, 2018року, колір: чорний, легковий седан, номерний знак: НОМЕР_4 ;

транспортний засіб: PEUGEOT PARTNER, 2014 року, колір: білий, вантажний фургон малотонажний, номерний знак: НОМЕР_5 ;

транспортний засіб: TOYOTA COROLLA, 2007 року, колір: сірий, легковий універсал, номерний знак: НОМЕР_6 ;

транспортний засіб: DACIA DOKKER, 2014 року, колір: білий, вантажний, номерний знак: НОМЕР_7 ;

транспортний засіб: VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 року, колір: сірий, вантажний фургон малотонажний, номерний знак: НОМЕР_8 ;

транспортний засіб: LEXUS RX 300, 2021 року, колір: білий, легковий, номерний знак: НОМЕР_9 ;

транспортний засіб: PEUGEOT PARTNER, 2008 року, колір: білий, вантажний фургон, номерний знак: НОМЕР_10 .

- Судові витрати покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 08.12.2025 постановлено, серед іншого:

Прийняти позовну заяву до розгляду.

Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Розгляд справи по суті призначити в судовому засіданні на 16.12.2025 на 12:30 год.

Заява позивача про забезпечення позову буде розглянута у відповідному судовому засіданні.

Запропонувати відповідачу подати суду в порядку ст.ст. 165, 178 ГПК України не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали відзив на позов і всі документи, що підтверджують заперечення проти позову (при наявності), одночасно копію відзиву надіслати позивачу, докази чого подати суду.

Запропонувати позивачу подати суду відповідь на відзив не пізніше 5-ти днів з дня отримання відзиву з доказами надіслання відповідачам; відповідачам заперечення на відповідь позивача, протягом 3-х днів з дня отримання відповіді з доказами надіслання позивачу.

15.12.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

15.12.2025 до суду надійшли заперечення на заяву про забезпечення позову.

16.12.2025 від відповідача ТОВ «АС-ОРТ» надійшло клопотання про долучення документів.

16.12.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Суд протокольною ухвалою від 16.12.2025 приймає та долучає процесуальні заяви сторін спору до матеріалів справи.

Позовні вимоги обґрунтовані таким:

Ліквідатором ТОВ «Волиньтабак» у межах виконання покладених на нього обов`язків отримано виписки з банківських рахунків ТОВ «Волиньтабак» за відповідні періоди господарської діяльності банкрута.

Після їх детального аналізу встановлено, що ТОВ «Волиньтабак» здійснило значні перекази грошових коштів, у період фактичного припинення господарської діяльності банкрута, на користь ТОВ «АС-ОРТ».

Відповідно до виписки по рахунку ТОВ «Волиньтабак» відкритого у АТ «ОТП Банк» № НОМЕР_11 , банкрутом здійснено 6 транзакцій на користь ТОВ «АС-ОРТ» у загальному розмірі 24 679 462,00 грн, а саме:

-30.08.2024 на суму 4 700 000,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ»;

-30.08.2024 на суму 4 500 000,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ»;

-30.08.2024 на суму 5 000 000,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ»;

-30.08.2024 на суму 4 400 000,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ»;

-03.09.2024 на суму 2 500 000,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ»;

-03.09.2024 на суму 3 579 462,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ».

Ліквідатором ТОВ «Волиньтабак» направлено запит від 09.04.2025 за вих. №02- 141/70 на адресу ТОВ «АС-ОРТ» про надання копії документів, однак, останнім запит арбітражного керуючого залишено без належного реагування.

Виконуючи повноваження розпорядника майна ТОВ «Волиньтабак» арбітражним керуючим Демчаном О.І. подано клопотання про витребування документів до Господарського суду Волинської області від 01.05.2025 за вих.№02-141/81.

Ухвалою Господарського суду Волинської області від 05.06.2025 по справі №903/25/25 клопотання розпорядника майна ТОВ «Волиньтабак» задоволено, витребувано у ТОВ «АС-ОРТ» відповідні документи.

Однак, станом на дату подання позовної заяви про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024 та стягнення коштів, відповідь від ТОВ «АС-ОРТ» на адресу ліквідатора ТОВ «Волиньтабак» не надходила.

За відсутності будь-яких доказів фактичного існування права вимоги та матеріалів, що підтверджують передачу дебіторської заборгованості ТОВ «Волиньтабак», переказ коштів з рахунків банкрута у загальному розмірі 24 679 462,00 грн свідчить про виведення активів боржника у період, коли підприємство вже перебувало у стані неплатоспроможності.

Отже, фактично ТОВ «АС-ОРТ» не здійснювало реального продажу жодного права вимоги, а договір №20/08-24 від 20.08.2024 про відступлення права вимоги мав формальний характер і використовувався як механізм для приховування виведення значних сум грошових коштів у період коли ТОВ «Волиньтабак» уже мало непогашенні зобов`язання перед кредиторами.

Внаслідок зазначених дій, кредитори боржника ТОВ «Волиньтабак» фактично позбавлені можливості задоволення своїх вимог у межах провадження у справі про банкрутство, оскільки грошові кошти у розмірі 24 679 462,00 грн, були неправомірно виведені шляхом укладення договору про, нібито, відступлення права вимоги між ТОВ «Волиньтабак» та ТОВ «АС-ОРТ».

Крім цього, виконуючи повноваження розпорядника майна ТОВ «Волиньтабак» арбітражним керуючим Демчаном О.І. 28.02.2025 було проведено інвентаризацію активів та зобов`язань ТОВ «Волиньтабак» та результатами якої із активів було виявлено лише дебіторську заборгованість в розмірі 398,7 тис. грн, що явно не відповідає сумі коштів сплачених за купівлю права вимоги у ТОВ «АС-ОРТ».

Відповідно до результатів проведеного аналізу господарської діяльності ТОВ «Волиньтабак» встановлено, що останню фінансову звітність ТОВ «Волиньтабак» подавало за 2023 рік, що вказує на фактичне припинення діяльності підприємства у 2023, причому господарську діяльність боржника припинено у незаконний спосіб.

Більше того, ліквідатором не отримано жодних документів, що могли б підтвердити виконання з боку ТОВ «АС-ОРТ» зустрічного зобов`язання або передачу будь-яких майнових прав боржнику. Це свідчить про відсутність реального економічного підґрунтя для укладення спірного договору, який використовувався як інструмент для прихованого виведення грошових коштів у період, коли підприємство вже перебувало у стані неплатоспроможності та мало заборгованість перед кредиторами.

Таким чином, укладення договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024 призвело до безпідставного зменшення активу банкрута та нанесло істотної шкоди кредиторам боржника, оскільки позбавило їх можливості отримати задоволення своїх вимог за рахунок коштів боржника.

Ухвалами Господарського суду Волинської області від 09.06.2025, 02.09.2025 та 23.09.2025 у справі №903/25/25 затверджено перелік конкурсних кредиторів, розмір їх вимог за грошовими зобов`язаннями, черговість задоволення кожної вимоги, а саме: АТ «Райффайзен Банк», ТОВ «Авангард-Плюс», ТОВ «Львівський тютюн», ТОВ «Регіональний центр логістики та дистриб`юції», Головне управління ДПС у Вінницькій області, ТОВ «Торговий дім «Марвел», ТОВ ««Цейлон», ПМУ ДПС по роботі з великими платниками податків, ГУ ДПС у Львівській області на загальну суму 284 542 065,36 грн.

З урахуванням наведеного, укладення договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024 фактично призвело до безпідставного вибуття з власності ТОВ «Волиньтабак» грошових коштів у розмірі 24 679 462,00 грн, внаслідок цього кредитори ТОВ «Волиньтабак» позбавлені можливості задовольнити свої законні вимоги у встановленому законом порядку, а сам боржник - виконати свої зобов`язання перед ними.

Щодо заінтересованості ТОВ «АС-ОРТ» та ТОВ «Волиньтабак» позивач обґрунтовує:

ТОВ «АС-ОРТ» є заінтересованою особою стосовно ТОВ «Волиньтабак» в розумінні ст. 1 Кодексу України з процедур про банкрутство з огляду на наступне: ТОВ «Волиньтабак» було учасником ТОВ «АС-ОРТ» з 15.12.2023 по 17.09.2024 (частка у розмірі 37 000 000,00 грн, що дорівнювала 74%); ОСОБА_1 (КБФ боржника з 17.12.2020 по 24.07.2024) був учасником та КБФ ТОВ «АС-ОРТ» з 16.05.2005 по сьогодні; ОСОБА_2 (учасник боржника з 29.09.2020 по сьогодні) був учасником та КБФ ТОВ «АС-ОРТ» з 29.09.2009 по сьогодні.

За таких обставин перерахування боржником ТОВ «Волиньтабак» грошових коштів на користь заінтересованої особи у розмірі 24 679 462,00 грн у період його очевидної неплатоспроможності не може розглядатися як звичайна господарська операція.

Натомість такі дії мають ознаки фраудаторного правочину, тобто такого, що вчиняється боржником з метою виведення активів, зменшення своєї платоспроможності та заподіяння шкоди кредиторам.

Фактичне виведення активів у значному розмірі на користь заінтересованої особи ТОВ «АС-ОРТ» за формальним договором про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024, укладеним у період, коли ТОВ «Волиньтабак» уже перебувало у стані припинення господарської діяльності та мало непогашені зобов`язання, свідчить про наявність умислу уникнути задоволення вимог кредиторів.

Таким чином, дії боржника ТОВ «Волиньтабак» та заінтересованої особи ТОВ «АСОРТ» свідчать про наявність узгодженого наміру вивести активи з власності боржника, що призвело до безпідставного зменшення платоспроможності боржника та завдало істотної шкоди правам і законним інтересам кредиторів.

Заперечення Товариства з обмеженою відповідальність «АС-ОРТ» щодо безпідставності позовних вимог обґрунтовані таким:

01.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю ВОЛИНЬТАБАК (Покупець) було укладено Договір поставки №ТЛ-3.

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язується у зумовлені строки передавати у власність (поставляти) Покупцеві тютюнові вироби, надалі за текстом «товар», а Покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Товаром за цим Договором є тютюнові вироби, зазначені в Специфікації.

Специфікація підписується Сторонами в обумовленій цим Договором формі (Додаток

На підставі цього Договору, Постачальником зобов`язання виконані в повній мірі, передано у власність Покупця товар на загальну суму 33 865 842,48 грн згідно накладних №23-0000169, № 23-0000173, № 28-0000004, № 23-0000171, № 23-0000172 від 15 червня 2023 року.

Покупець здійснив часткову оплату за отриманий товар у сумі 9186380,48 грн.

ТОВ ВОЛИНЬТАБАК взяті на себе зобов`язання за Договором щодо оплати отриманого товару не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед ТОВ ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ за Договором поставки №ТЛ-3 від 01.05.2023 року у розмірі 24 679 462,00 грн.

20.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ (надалі - Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю АС ОРТ (надалі Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024.

Відповідно до п.1.1. Договору відступлення у відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор відступає Новому кредитору Право вимоги до Боржника в розмірі 24 679 462,00 гривень, що належить Первісному кредитору на підставі Договору поставки, а Новий кредитор зобов`язується прийняти зазначене вище Право вимоги та перераховувати Первісному кредитору кошти в сумі Ціни відступлення.

Згідно з п.1.2. Договору відступлення Новий кредитор після переходу до нього Права вимоги стає кредитором за Договором поставки, укладеним між Первісним кредитором і Боржником, та одержує всі права Первісного кредитора в Договорі поставки, у т.ч. отримує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання ним зобов`язань та обов`язків за Договором поставки в межах відступленого розміру грошової вимоги.

Станом на дату укладення Сторонами цього Договору розмір Заборгованості Боржника перед Первісним кредитором, що відступається Новому кредитору складає: 24 679 462,00 грн.

Відповідно до п.4.1. Договору відступлення Право вимоги до Боржника від Первісного до Нового кредитора переходить з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі Права вимоги (форма згідно додатку № 1 до цього Договору).

Згідно з п.5.1. Договору відступлення Ціна відступлення Права вимоги становить 24 679 462,00 гривень.

Відповідно до п.5.2. Договору відступлення Новий кредитор зобов`язується сплатити Первісному кредитору Ціну відступлення в гривні, в безготівковій формі шляхом переказу платіжним дорученням коштів на такий рахунок Первісного кредитора: в ПАТ «БАНК ВОСТОК» згідно наступного графіку: 6094434,50 грн у строк до 20.08.2024 року (включно), 18585027,50 грн у строк до 20.12.2025 року (включно).

На виконання зобов`язань по оплаті Новий кредитор сплатив Первісному кредитору 6094434,50 грн у строк до 20.08.2024 року (включно), що підтверджується платіжними інструкціями №219 від 20.08.2024, №220 від 20.08.2024, №221 від 20.08.2024.

20.08.2024 у зв`язку з укладанням Договору відступлення Сторонами було укладено Акт прийому передачі права вимоги відповідно до якого Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Право вимоги Первісного кредитора за Договором поставки №ТЛ-3 від 01.05.2023 до ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» , зокрема вимагати сплати заборгованості за основним зобов`язанням. Загальний розмір права вимоги до Боржника, що відступається Новому кредитору на дату підписання цього Акту складає 24 679 462,00 гривень.

Таким чином, до Нового кредитора перейшли усі права вимоги Первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК».

Таким чином, здійснення оплати Божником заборгованості згідно Договору поставки №ТЛ-3 від 01.05.2023 Новому кредитору ТОВ АС ОРТ спростовує твердження Позивача про неправомірне виведення коштів шляхом укладення договору про, нібито, відступлення права вимоги між ТОВ «Волиньтабак» та ТОВ «АСОРТ», оскільки:

1. Договір про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024 р. був укладений між ТОВ ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ та ТОВ АС ОРТ , виконувався Первісним кредитором та Новим кредитором відповідно до вимог законодавства без порушення принципів цивільного права;

2. Відсутній умисел сторін на ухилення від виконання зобов`язань боржника перед іншими кредиторами;

3. Відсутні докази неплатоспроможності боржника внаслідок укладення Договору поставки №ТЛ 3 від 01.05.2023 року останнім та ТОВ ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ;

Клопотанням від 16.12.2025 відповідачем долучено до матеріалів справи Договір про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024.

У відповіді на відзив ліквідатор зазначає про те, що у відзиві на позовну заяву ТОВ «АС-ОРТ» зазначає, що 20.08.2024 між ТОВ «АС-ОРТ» та ТОВ «Тобакко Дістрібушн Сістем» укладено договір про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024, відповідно до умов якого новий кредитор зобов`язувався сплатити первісному кредитору ціну відступлення права вимоги згідно з графіком:

6 094 434,50 грн до 20.08.2024 (включно);

18 585 027,50 грн до 20.12.2025 (включно).

При цьому відповідачем у відзиві зазначено, що вказаний договір є правовою підставою для отримання ТОВ «АС-ОРТ» грошових коштів від боржника - ТОВ «Волиньтабак». Однак наведені твердження не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, які б у розумінні вимог процесуального законодавства свідчили про реальне існування, чинність та фактичне виконання такого договору.

Зокрема, у додатках до відзиву відповідачем подано виключно три платіжні інструкції про перерахування грошових коштів у сумі 6 094 434,50 грн, а також копію Договору поставки №ТЛ-3 від 01.05.2023, укладеного між ТОВ «Волиньтабак» та ТОВ «Тобакко Дістрібушн Сістем». Водночас до матеріалів справи не подано ані самого договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024, ані додатків до нього, ані актів приймання-передачі права вимоги, ані доказів повідомлення боржника про зміну кредитора, ані будь-яких інших первинних документів, які б свідчили про фактичне відчуження права вимоги та зміну особи кредитора у зобов`язанні, на яке посилається відповідач у своєму відзиві.

Таким чином, твердження відповідача ґрунтуються виключно на посиланнях, які не підтверджені жодними належними доказами, що прямо суперечить вимогам частини першої та частини третьої статті 80 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, позивач стверджує, що викликає обґрунтовані сумніви економічна доцільність укладення вказаного договору про відступлення, нібито права вимоги. Зі змісту відзиву вбачається, що ТОВ «Тобакко Дістрібушн Сістем» погодилося на розстрочення виконання зобов`язання зі сплати основної частини ціни відступлення права вимоги до 20.12.2025, тобто фактично на строк понад один рік.

Водночас встановлено, що ТОВ «Волиньтабак» у період з 30.08.2024 по 03.09.2024 перерахувало на користь ТОВ «АС-ОРТ» грошові кошти у загальному розмірі 24 679 462,00 грн, які, за твердженням відповідача, були сплачені за договором про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024.

Таким чином, фактичний розрахунок боржника з ТОВ «АС-ОРТ» за нібито відступлене право вимоги було здійснено протягом трьох календарних днів, тоді як ТОВ «Тобакко Дістрібушн Сістем», за версією відповідача, повинно очікувати виконання зобов`язання з боку ТОВ «АС-ОРТ» до 20.12.2025, тобто понад півтора роки.

Такий підхід є економічно необґрунтованим та не відповідає звичайним умовам господарського обороту, оскільки первісний кредитор фактично погоджується на тривале безвідсоткове кредитування нового кредитора на значну суму, не отримуючи при цьому жодної очевидної економічної вигоди.

Більше того, така модель розрахунків створює ситуацію, за якої ТОВ «АС-ОРТ» фактично виступає посередником, який отримує від боржника повну суму коштів у максимально стислий строк, водночас не несе реального фінансового навантаження щодо розрахунків з первісним кредитором протягом тривалого часу.

Тому, станом на поточну дату у ліквідатора ТОВ «Волиньтабак» існують обґрунтовані сумніви щодо існування будь-якої первинної документації на яку посилається відповідач, а всі твердження відповідача щодо існування відповідних правовідносин підлягають критичній оцінці з урахуванням принципів верховенства права, добросовісності та реальності господарських операцій

Дослідивши наявні у справі докази, взявши до уваги позицію ліквідатора банкрута, який виконував функції розпорядника майна боржника, а також позицію відповідача, господарський суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» в особі арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ОРТ» про визнання недійсним правочину та стягнення коштів з огляду на таке:

Постановою Господарського суду Волинської області від 30.09.2025 у справі №903/25/25 визнано Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» банкрутом і відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором майна товариства призначено арбітражного керуючого Демчана Олександра Івановича.

Судом встановлено, що 01.05.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК» (Покупець) укладено Договір поставки №ТЛ-3.

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язується у зумовлені строки передавати у власність (поставляти) Покупцеві тютюнові вироби, надалі за текстом «товар», а Покупець зобов`язується приймати цей товар та своєчасно здійснювати його оплату на умовах даного Договору.

Товаром за цим Договором є тютюнові вироби, зазначені в Специфікації. Специфікація підписується Сторонами в обумовленій цим Договором формі (Додаток №2) і є невід`ємною частиною цього Договору. (п.1.2. Договору).

Відповідно до п.2.1. Договору поставка товару Постачальником Покупцю здійснюється окремими партіями на підставі замовлення Покупця. Мінімальна партія поставки товару 1000 блоків (20 коробів/1 палета) одного найменування товару.

Відповідно до п.2.9. Договору право власності на товар переходить від Постачальника до Покупця з моменту підписання представниками Сторін видаткової накладної, яка засвідчує момент передачі товару.

У випадку прострочки оплати Покупцем за поставлений товар, Постачальник має право не виконувати замовлення Покупця та не поставляти товар, доки Покупець не розрахується з Постачальником. При цьому Постачальник не несе відповідальність за невиконання зобов`язань за Договором. (п.2.10. Договору).

Відповідно до п.3.1. Договору ціна та асортимент товару зазначається у Специфікації.

Передавання-прийняття товару здійснюється згідно видаткової накладної представником Покупця на підставі довіреності на отримання цінностей, оформленої відповідно до вимог чинного законодавства України, а у випадках централізовано кільцевих перевезень на підставі повідомлення, зазначеного в п. 2.8. цього Договору, за участі представника Постачальника або перевізника в пункті поставки (п.5.1. Договору).

Відповідно до п.7.2. оплата за поставлений товар здійснюється не пізніше ніж через 21 (двадцять один) календарних днів з моменту переходу права власності на товар згідно п. 2.9. цього Договору. У випадку оплати товару на умовах 100% попередньої оплати Покупцю надається знижка в розмірі 1% від вартості такого товару.

Оплата здійснюється в безготівковій формі, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, або в готівковій формі шляхом внесення грошових коштів в касу Постачальника (п.7.3. Договору).

Відповідно до п. 8.1. Договору за порушення умов цього Договору винна Сторона відшкодовує спричинені цим збитки, у тому числі неотриманий прибуток, що сталися внаслідок невиконання або неналежного виконання Сторонами своїх зобов`язань за даним Договором, в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

На підставі цього Договору, між ТОВ «ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ», як Постачальником та ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК», як Покупцем виникли правовідносини поставки товару.

В свою чергу, покупець здійснив часткову оплату за отриманий товар.

Сума заборгованості покупця перед постачальником складає 24 679 462, 00 грн.

В подальшому, 20.08.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» (Первісний кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «АС ОРТ» (Новий кредитор) укладено Договір про відступлення права вимоги №20/08-24.

Відповідно до п.1.1. Договору відступлення у відповідності до умов цього Договору Первісний кредитор відступає Новому кредитору Право вимоги до Боржника в розмірі 24 679 462,00 (двадцять чотири мільйони шістсот сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві гривні) гривень, що належить Первісному кредитору на підставі Договору поставки, а Новий кредитор зобов`язується прийняти зазначене вище Право вимоги та перераховувати Первісному кредитору кошти в сумі Ціни відступлення.

Згідно з п.1.2. Договору відступлення Новий кредитор після переходу до нього Права вимоги стає кредитором за Договором поставки, укладеним між Первісним кредитором і Боржником, та одержує всі права Первісного кредитора в Договорі поставки, у т.ч. отримує право замість Первісного кредитора вимагати від Боржника належного виконання ним зобов`язань та обов`язків за Договором поставки в межах відступленого розміру грошової вимоги. Станом на дату укладення Сторонами цього Договору розмір Заборгованості Боржника перед Первісним кредитором, що відступається Новому кредитору складає: 24 679 462,00 (двадцять чотири мільйони шістсот сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві гривні) гривень.

Відповідно до п.4.1. Договору відступлення Право вимоги до Боржника від Первісного до Нового кредитора переходить з моменту підписання Сторонами Акту прийому передачі Права вимоги (форма згідно додатку № 1 до цього Договору).

Згідно з п.5.1. Договору ціна відступлення Права вимоги становить 24 679 462,00 (двадцять чотири мільйони шістсот сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві гривні) гривень.

Відповідно до п.5.2. Договору відступлення Новий кредитор зобов`язується сплатити Первісному кредитору Ціну відступлення в гривні, в безготівковій формі шляхом переказу платіжним дорученням коштів на такий рахунок Первісного кредитора: НОМЕР_12 в ПАТ «БАНК ВОСТОК» МФО 307123 , згідно наступного графіку:

- 6094434,50 (шість мільйонів дев`яносто чотири тисячі чотириста тридцять чотири гривні 50 копійок) у строк до 20.08.2024 (включно),

- 18585027,50 (вісімнадцять мільйонів п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч двадцять сім гривень 50 копійок) у строк до 20.12.2025 (включно).

На виконання зобов`язань по оплаті Новий кредитор сплатив Первісному кредитору 6 094 434, 50 у строк до 20.08.2024, що підтверджується платіжними інструкціями №219 від 20.08.2024 на суму 2000000 грн, №220 від 20.08.2024 на суму 2000000 грн, №221 від 20.08.2024 на суму 2094434, 50 грн.

20.08.2024 Сторонами укладено Акт прийому передачі права вимоги відповідно до якого Первісний кредитор передав, а Новий кредитор прийняв Право вимоги Первісного кредитора за Договором поставки №ТЛ-3 від 01.05.2023 до ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» , зокрема вимагати сплати заборгованості за основним зобов`язанням. Загальний розмір права вимоги до Боржника, що відступається Новому кредитору на дату підписання цього Акту складає 24 679 462,00 (двадцять чотири мільйони шістсот сімдесят дев`ять тисяч чотириста шістдесят дві гривні) гривень.

До матеріалів справи долучено також Акт прийому-передачі документів, що датований 20.08.2024 згідно з яким Новий кредитор отримав оригінал договору поставки, а також оригінали видаткових накладних №23-0000169, №23-0000173, №28-0000004, №23-0000171, №23-0000172 від 15.06.2023.

Таким чином, до Нового кредитора перейшли усі права вимоги Первісного кредитора до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВОЛИНЬТАБАК».

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, як передбачено статтею 11 Цивільного кодексу України

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України підставою заміни кредитора у зобов`язанні є, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як визначено ч. 1 ст. 513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно із ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні у обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладення між ними відповідного договору.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду (постанова ВП ВС від 16.02.2021 № 911/3411/14).

Судом встановлено, що з 20.08.2024 право вимоги за договором поставки №ТЛ 3 від 01.05.2023 перейшло від ТОВ «ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «АС-ОРТ» шляхом укладення договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024 та оплати такого відступлення в порядку, що передбачений договором.

Боржником ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» в період з 30.08.2024 по 03.09.2024 було погашено заборгованість по Договору поставки №ТЛ 3 від 01.05.2023 Новому кредитору ТОВ «АС ОРТ» згідно договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024 в розмірі 24 679 462,00 гривень, а саме:

-30.08.2024 на суму 4 700 000,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ»;

-30.08.2024 на суму 4 500 000,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ»;

-30.08.2024 на суму 5 000 000,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ»;

-30.08.2024 на суму 4 400 000,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ»;

-03.09.2024 на суму 2 500 000,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ»;

-03.09.2024 на суму 3 579 462,00 з призначенням платежу: «оплата згідно Договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20,08,2024, без ПДВ».

Таким чином, суд дійшов висновку, що здійснення оплати Божником заборгованості, згідно Договору поставки №ТЛ-3 від 01.05.2023 Новому кредитору ТОВ «АС-ОРТ» спростовує твердження Позивача про неправомірне виведення коштів шляхом укладення договору про відступлення права вимоги між ТОВ «Волиньтабак» та ТОВ «АСОРТ», оскільки Договір про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024, що був укладений між ТОВ «ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» та ТОВ «АС-ОРТ» виконувався Первісним кредитором та Новим кредитором відповідно до вимог законодавства.

Кодекс України з процедур банкрутства є частиною цивільного/господарського законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норми ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України, статтею 20 ГК України, статтею 42 КУзПБ.

Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі невідповідність волі та волевиявлення.

Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 25.12.2013 у справі № 6-78цс13, від 11.05.2016 у справі № 6-806цс16, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 17.06.2020 у справі № 910/12712/19, від 20.01.2021 у справі № 910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 18.03.2021 у справі №916/325/20, від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20 тощо.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Тому в кожній справі про визнання правочину недійсним суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним і настання певних юридичних наслідків.

Відповідно до положень статей 14, 74 ГПК України тягар доведення порушеного права у спорі про визнання недійсним правочину покладений на заявника цих вимог.

Отже, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, - перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і залежно від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (правова позиція Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладена в постанові від 16.10.2020 у справі № 910/12787/17).

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним (частина третя статті 215 ЦК України), спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, що сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав, тобто особа має обґрунтувати юридичну зацікавленість щодо наявності/відсутності цивільних прав.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 38), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 (пункт 72), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23), від 13жовтня 2020 року у справі № 369/10789/14-ц (пункт 7.37), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 58), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (пункт 42), від 15 червня 2021 року у справі № 922/2416/17 (пункт 9.1), від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (пункт 68), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункт 19), від 14 грудня 2021 року у справі № 643/21744/19 (пункт 61), від 11 січня 2022 року у справі № 904/1448/20 (пункт 5.31), від 22 лютого 2022 року у справі № 761/36873/18 (пункт 9.21).

При цьому відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові. Таке розуміння визнання оспорюваного правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 28.11.2019 у справі № 918/150/19, від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин (постанова Верховного Суду № 917/782/20 від 14.04.2021).

Обов`язок доведення наявності обставин, з якими закон пов`язує визнання господарським судом оспорюваного правочину недійсним, покладається на позивача (зазначену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17).

Згідно висновків, викладених в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 про те, що особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Способи захисту цивільного права чи інтересу - це закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, інтересів і вплив на правопорушника (пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див. висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16, від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 01.10.2019 у справі № 910/3907/18).

У постанові Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 викладений висновок: "недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акту органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим".

Виходячи з наведених норм, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

Різниця між загальними та спеціальними підставами для оскарження правочинів боржника є принциповою. Загальні підстави визначені ст. ст. 203, 215 ЦК України, а спеціальні підстави статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

За приписами ст. 42 КУзПБ господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:

-боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

- боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

-боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови, що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

-боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

-боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

- боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

- боржник уклав договір із заінтересованою особою;

- боржник уклав договір дарування.

Отже, буквальне тлумачення норм ст. 42 КУЗПБ встановлює, що спеціальні підстави можуть бути застосовані до правочинів, вчинених у так званий "підозрілий" період, що становить три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство.

Судом встановлено, що на підставі Договору поставки №ТЛ-3 від 01.05.2023 між ТОВ «ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» та ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» виникли правовідносини з поставки товару. Відтак, ТОВ «ТОБАККО ДІСТРІБУШН СІСТЕМ» здійснив поставку Товару Позивачу, за що останній сплатив саме Відповідачу, як Новому кредитору грошові кошти, а тому безпідставного виведення активів Позивача не відбувалось, залишок заборгованості був погашений, що мало наслідком зменшення заборгованості Позивача.

З урахуванням наведених обставин, з огляду на наявні в матеріалах справи докази, суд погоджується з позицією відповідача, що в даному випадку за визначеними в своїй сукупності критеріями відсутні ознаки недійсності та фраудаторності оспорюваного Договору відступлення.

У постанові від 29.05.2025 по справі № 922/4391/23 (922/2216/24) Верховний Суд звернув увагу, що недійсними можуть бути визнані не всі без винятку правочини боржника, укладені у "підозрілий період", а лише ті, обґрунтованість визнання недійсними яких передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 42 КУПБ.

Ліквідатор банкрута зазначав про 6 транзакцій ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» на користь ТОВ «АС-ОРТ» у загальному розмірі 24 679 462,00 грн 30.08.2024 та 03.09.2024, відсутність будь-яких підтверджуючих документів, а також невиконання ні директором ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК», ні відповідачем у справі ТОВ «АС-ОРТ» запитів арбітражного керуючого та вимог ухвали суду про витребування документів.

При цьому, судом на підставі долучених до матеріалів справи досліджено та встановлено обставини шести транзакцій та обставини укладення договорів поставки та відступлення права вимоги.

Ліквідатором за конкретних обставин справи не доведено ту, обставину, що грошові кошти у розмірі 24 679 462,00 грн були неправомірно виведені шляхом укладення договору про, нібито, відступлення права вимоги.

Одночасно, суд підтверджує недобросовісне виконання директором товариства-банкрута своїх обов`язків після відкриття провадження у справі про банкротство ТОВ «ВОЛИНЬАБАК», а також невиконання директором товариства-банкрута та ТОВ «АС-ОРТ» вимог ухвал суду про витребування документів. У ліквідатора банкрута були відсутні ті документи, які відповідачем надано суду.

За таких обставин, позивачем не доведено обставин, що мало б наслідком визнання Договору відступлення права вимоги недійсним в розумінні приписів ст. 42 КУзПБ, зокрема, що боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку; боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим; боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів; боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна; боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог, що мало б наслідком визнання спірних договорів недійсними в розумінні приписів ст. 42 КУзПБ.

Позивачем не наведено ґрунтовних доказів в підтвердження очевидності недобросовісних дій сторін оспорюваного Договору відступлення права вимоги, як не доведене належними, достовірними доказами й зловживання правом, чого не допускають приписи ч. 3 ст. 13 ЦК України.

Фактів настання для Позивача будь-яких негативних економічних наслідків внаслідок вчинення оспорюваного Договору відступлення не вбачається.

Припущення позивача щодо нереальності укладеного між сторонами договору та посилання на підозрілий період в момент його укладення при загрозі неплатоспроможності та наявній заборгованості не можуть слугувати достатньою правовою підставою для визнання його фраудаторним та недійсним. Тим більше, судом в конкретному спорі встановлено обставини укладення договору про відступлення права вимоги №20/08-24 від 20.08.2024 та договору поставки №ТЛ-3 від 01.05.2023.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, за змістом ч. 1 ст. 14 ГПК України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статей 14, 74 ГПК України тягар доведення порушеного права у спорі про визнання недійсним правочину покладений на заявника цих вимог.

Отже, реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і залежно від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача.

Інші доводи ліквідатора, зокрема щодо заінтересованості ТОВ «АС-ОРТ» щодо ТОВ «ВОЛИНЬТАБАК» не можуть бути самостійними підставами для визнання договору про відступлення права вимоги фраудаторним, а тому не впливають на правову оцінку досліджених судом обставин виникнення правовідносин між товариство-банкрутом та ТОВ «АС-ОРТ».

Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то витрати по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 ГПК України слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 63 КУзПБ, ст. ст. 129, 232, 237, 238, 241 ГПК України, господарський суд,

ВИРІШИВ:

У позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги це рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення

складено 22.12.2025

Суддя Микола ШУМ