ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"23" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1446/24(916/2621/25)

Господарський суд Одеської області у складі судді Найфлейша В.Д.

При секретарі судового засідання Дурович А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи №916/1446/24(916/2621/25)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю ЦИТОМЕД ФАРМ (74907, Херсонська область, місто Нова Каховка, вулиця Перемоги, 7А, ) в особі ліквідатора Заріцького Ю.М.

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю ДАРКНЕТ ЛТД (03141, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 33, )

про стягнення 179976,00грн.

в межах справи №916/1446/24

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія Ніко-Тайс (03187, місто Київ, проспект Академіка Глушкова, 40, офіс 315, )

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю ЦИТОМЕД ФАРМ (74907, Херсонська область, місто Нова Каховка, вулиця Перемоги, 7А, )

про відкриття провадження у справі про банкрутство

Представники сторін у судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ЦИТОМЕД ФАРМ в особі ліквідатора Заріцького Ю.М. звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ДАРКНЕТ ЛТД про стягнення.

Ухвалою суду від 18.07.2025р., серед іншого, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в межах справи №916/1446/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИТОМЕД ФАРМ» та присвоєно справі №916/1446/24 (916/2621/25); запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позов, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст. 165 ГПК України, протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали суду, тощо.

Копія ухвали суду від 18.07.2025 про відкриття провадження у справі була направлена на юридичну адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю ДАРКНЕТ ЛТД (03110, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 33) поштовим відправленням та була повернута до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Також, поштовим відправленням на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю ДАРКНЕТ ЛТД направлялася ухвала суду від 30.09.2025р. про відкладення розгляду справи, яке було повернуто до суду з аналогічної підстави.

Суд зазначає, що згідно ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю ДАРКНЕТ ЛТД було належним чином повідомлено про відкриття провадження та розгляд справи №916/1446/24(916/2621/25).

Представники сторін про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином.

Позивач у судове засідання, призначене на 23.12.2025р., не з`явився, просив здійснити розгляд справи без його участі. В попередніх судових засіданнях позивач позовні вимоги підтримував у повному обсязі, просив їх задовольнити

Відповідач у судове засідання, призначене на 23.12.2025р., не з`явився, будь-яких процесуальних документів до суду не надавав.

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ухвалою суду від 18.07.2025, не подав до суду відзив на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши матеріали позовної заяви, із врахуванням пояснень позивача, суд встановив:

В ході ліквідаційної процедури у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИТОМЕД ФАРМ» ліквідатором встановлено, що згідно з банківськими виписками про рух коштів по рахунках боржника № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , за період з 24.04.2018 по 03.04.2020, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк», 03 жовтня 2018 року ТОВ «ЦИТОМЕД ФАРМ» було перераховано на користь ТОВ «ДАРКНЕТ ЛТД» (ідентифікаційний код 41658477) грошові кошти у розмірі 179 976,00 грн. із призначенням платежу «за картонні ящики, рах №1 від 26.09.2018».

Однак, за твердженням позивача, жодних договірних відносин між позивачем та відповідачем не існувало, а рахунок №1 від 26.09.2018, на який міститься посилання у призначеннях платежу згідно банківських виписок, ніколи не виписувався або не виставлявся.

Позивачем зазначено, що будь-які правовідносини між ТОВ «ЦИТОМЕД ФАРМ» та ТОВ «ДАРКНЕТ ЛТД», в тому числі на підставі укладених господарських договорів, актів, тощо відсутні. Також, відсутні будь-які розписки, листи, телеграми, інші письмові повідомлення, документи або докази вчинення конклюдентних дій, які б підтверджували укладення сторонами певного цивільно-правового договору як у письмовій формі, так і у спрощений спосіб. Будь - яких інших доказів існування правовідносин, на які є посилання в платіжному дорученні у графі «призначення платежу», як і доказів того, що між ТОВ «ЦИТОМЕД ФАРМ» та ТОВ «ДАРКНЕТ ЛТД» був укладений цивільно-правовий договір, спрямований на настання реальних наслідків, за наслідками здійсненими заходами в межах ліквідаційної процедури, іншими добутими даними, даними фінансової звітності, тощо, немає.

ТОВ «ЦИТОМЕД ФАРМ» щодо існування зазначення призначення платежу як «за картонні ящики, рах №1 від 26.09.2018», просило врахувати, що рахунки фактури не відповідають статусу та не є документом первинного бухгалтерського обліку, а відтак не може бути підставою в будь-якому трактуванні для виникнення грошових зобов`язань на підставі статті 11 ЦК України.

Позивач просив врахувати, що у матеріалах справи відсутні докази узгодження сторонами істотних умов договірних відносин з поставки картонних ящиків (як зазначено в призначені платежу), оскільки між сторонами не укладався договір поставки у письмовій формі, зокрема й у спрощений спосіб шляхом обміну документами, тощо. За таких умов виставлення на оплату рахунку не може ототожнюватися з укладанням договору, оскільки складання та надання рахунку має здійснюватися на виконання досягнутих сторонами домовленостей. При цьому, Позивач також посилався на правовий висновок Верховного Суду, котрий викладено, зокрема та не обмежуючись, в Постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12 липня 2023 року по справі №904/393/22

З метою повернення дебіторської заборгованості або отримання належних/допустимих доказів існування реальності та фактичного виконання відповідної господарської операції, котра передбачала необхідність сплати ТОВ «ЦИТОМЕД ФАРМ» коштів на користь ТОВ «ДАРКНЕТ ЛТД», ліквідатор на адресу відповідача направив досудову вимогу від 10.10.2024 р. за вих. №556/24, проте відповіді на своє звернення не отримав.

Відтак, у зв`язку з відсутністю будь-яких договорів, які б вказували на факт виникнення між сторонами цивільно-правових відносин, грошові кошти в розмірі 179 976,00 грн. набуті відповідачем без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти.

Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що ці зобов`язання можуть виникати і з дій, і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Важливо те, що у кондиційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке він безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна. Такий висновок викладено в постанові ВП ВС від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Близька за змістом позиція викладена в постановах ВС від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18.

У постанові Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №922/2216/18 акцентовано, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі, або якщо набуття відбулося у зв`язку з договором, але не на виконання договірних умов. Чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання коштів). Близька правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 02.10.2013 у справі №6-88цс13, від 02.09.2014 у справі №910/1620/13, від 14.10.2014 у справі №922/1136/13 та від 25.02.2015 у справі №910/1913/14, від 02.02.2016 у справі №6-3090цс15.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 Цивільного кодексу України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й на час розгляду спору. Водночас, потрібно враховувати, що предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Судом проаналізовано правові позиції Верховного Суду, котрий неодноразово відзначав, що виписки з особового рахунка клієнта банку (банківські виписки з рахунку позичальника) є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за рахунками є первинними документами і можуть бути належними доказами щодо підтвердження наявної заборгованості.

Даний правовий висновок викладено, зокрема та не обмежуючись, в таких судових рішеннях, як Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року по справі №910/10254/18, від 19 лютого 2020 року по справі №910/16143/18, від 26 лютого 2020 року по справі №911/1348/16, від 19 листопада 2020 року по справі №910/21578/16, Постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2021 року по справі №554/4300/16-ц, від 21 вересня 2022 року по справі №381/1647/21, від 07 грудня 2022 року по справі №298/825/15-ц,

Відтак, за матеріалами справи доведеним є факт перерахування коштів позивачем відповідачу в сумі 179 976,00 грн.; доказів існування між сторонами договору як правової підстави для отримання вказаних коштів у будь-якій формі (чи у формі єдиного документу, чи укладеного у спрощений спосіб шляхом обміну документами, з яких вбачається його зміст) суду не подано.

Відповідно до частин 3 та 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, згідно із статтею 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, суд, оцінивши докази у сукупності, робить висновок про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИТОМЕД ФАРМ» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРКНЕТ ЛТД» безпідставно отриманих коштів в сумі 179 976,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі ст. 129 ГПК України, у зв`язку з тим, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2 422,40 грн. (застосовано коефіцієнт 0,8 (ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір»), оскільки позов подано через Електронний суд.

Керуючись ст. ст. 74, 77-79, 86, 129, 232, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИТОМЕД ФАРМ» (74907, Херсонська область, місто Нова Каховка, вулиця Перемоги, 7А; ) в особі ліквідатора Заріцького Ю.М. до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРКНЕТ ЛТД» (03141, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 33; ідентифікаційний код 41658477) про стягнення 179 976,00грн. - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАРКНЕТ ЛТД» (03141, місто Київ, вулиця Солом`янська, будинок 33; ідентифікаційний код 41658477) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦИТОМЕД ФАРМ» (74907, Херсонська область, місто Нова Каховка, вулиця Перемоги, 7А; ) в особі ліквідатора Заріцького Ю.М. заборгованість у сумі 179 976 (сто сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят шість) гривень 00 копійок, а також судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Наказ видати.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://od.arbitr.gov.ua

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання його повного тексту і може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів.

Повне рішення складено 26 грудня 2025 р.

Суддя В.Д. Найфлейш