номер провадження справи 27/194/24
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 Справа № 908/2433/24

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засідання Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області (вул. Соборна, 10, м. Василівка, Запорізька область, 71601, вул. Космічна, 118А, м. Запоріжжя, 69050, код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі

позивача-1: Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області (вул. Володимира Антоновича, 22, корп. 2, м. Дніпро, 49101, вул. Перемоги, 129, м. Запоріжжя, 69057, )

позивача-2: Степногірської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області (вул. Шкільна, 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запорізька область, 71611, )

до відповідача-1: Степногріської селищної ради Василівського району Запорізької області (вул. Шкільна, 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запорізька область, 71611, )

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД (вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131)

про визнання недійсними додаткових угод та стягнення 152 566 грн 13 коп.

за участю представника

прокурор: Стешенко В.Є., прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури, службове посвідчення № 075793 видане 01.03.2023

від позивача-1: не з`явився

від позивача-2: не з`явився

від відповідача-1: не з`явився

від відповідача-2: не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Перший заступник керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, Степногірської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області до Степногріської селищної ради Василівського району Запорізької області, Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД про:

- визнання недійсною додаткову угоду № 2 від 15.03.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131);

- визнання недійсною додаткову угоду № 3 від 30.08.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131);

- визнання недійсною додаткову угоду № 4 від 31.08.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131);

- визнання недійсною додаткову угоду № 5 від 21.09.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131);

- визнання недійсною додаткову угоду № 6 від 20.10.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131);

- визнання недійсною додаткову угоду № 7 від 16.11.2021 до договору №14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131);

- визнання недійсною додаткову угоду № 8 від 17.11.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131);

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД на користь Степногірської селищної військової адміністрації кошти в сумі 152 566 грн 13 коп.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.09.2024 здійснено автоматизований розподіл позовної заяви між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/2433/24 та визначено до розгляду судді Дроздовій С.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 16.09.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/1465/24 за правилами загального позовного провадження. Присвоєно справі номер провадження 27/129/24. Підготовче судове засідання призначено на 09.10.2024.

30.09.2024 на адресу суду від Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області надішли пояснення по справі № 908/2433/24, у яких останній також просить суд здійснювати розгляд справи № 908/2433/24 без участі представників Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області.

07.10.2024 Степногірською селищною військовою адміністрацією Василівського району Запорізької області поданий до суду лист від 04.10.2024 за вих. № 736, у якій остання просить суд проводити судові засідання по справі № 908/2433/24 без участі представника Степногірської селищної військової адміністрації, та повідомляє, що адміністрація підтримує задоволення вимог прокуратури.

Також, 07.10.2024 Степногірською селищною військовою адміністрацією Василівського району Запорізької області від імені Степногріської селищної ради Василівського району Запорізької області поданий до суду лист від 04.10.2024 за вих. № 874, просить суд проводити судові засідання по справі № 908/2433/24 без участі представника Степногріської селищної ради, та повідомляє, що не заперечує задоволення вимог прокуратури.

Ухвалою суду від 09.10.2024 відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 12.11.2024.

10.10.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву.

16.10.2024 за допомогою підсистеми Електронний суд першим заступником керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області подана до суду відповідь на відзив.

Також, 16.10.2024 за допомогою підсистеми Електронний суд першим заступником керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області подані до суду заперечення на клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД про залишення позовної заяви без розгляду.

21.10.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД за допомогою підсистеми Електронний суд подані до суду заперечення (на відповідь на відзив).

Ухвалою суду від 12.11.2024 продовжено строк підготовчого провадження до 16.12.2024, відкладено підготовче судове засідання на 02.12.2024.

14.11.2024 представником Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД адвокатом Поповим В.В. за допомогою підсистеми Електронний суд подано до суду клопотання про здійснення дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 02.12.2024 відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 09.12.2024.

Ухвалою суду від 09.12.2024 зупинено провадження у справі № 908/2433/24 до закінчення розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 908/1162/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

29.10.2025 заступником керівника Запорізької обласної прокуратури подано через систему Електронний суд заяву про поновлення провадження у справі, відповідно до ст. 230 ГПК України, посилаючись на відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень, відповідно до яких постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 908/1162/23 винесена 03.10.2025 та оприлюднена 08.10.2025

Так, постановою Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2025 у справі № 908/1162/23 касаційну скаргу ТОВ ВІМК залишено без задоволення. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 06.12.2023 у справі № 908/1162/23 без змін.

Ухвалою суду від 06.11.2025 поновлено провадження у справі № 908/2433/24 з 03.12.2025, призначено підготовче судове засідання на 03.12.2025.

10.10.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» подано до суду клопотання про залишення позовної заяви без розгляду відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України, та відзив на позовну заяву.

03.12.2025 прокурор заперечив проти задоволення клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» про залишення позовної заяви без розгляду.

Ухвалою суду від 03.12.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД» про залишення позовної заяви без розгляду залишено без задоволення, підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті 18.12.2025.

Судове засідання 18.12.2025 проводилось за допомогою підсистеми Електронний суд та фіксацією судового засідання vkz.court.gov.ua.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено учасникам справи їх права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

18.12.2025 прокурор в судовому засіданні підтримав позовні вимоги на підставах, викладених у позовній заяві. Просив суд задовольнити позов.

Представники позивачів-1,-2 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були попереджені належним чином.

30.09.2024 на адресу суду від Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області надішли пояснення у справі № 908/2433/24, у яких останній також просить суд здійснювати розгляд справи № 908/2433/24 без участі представників Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області.

07.10.2024 Степногірською селищною військовою адміністрацією Василівського району Запорізької області від імені Степногріської селищної ради Василівського району Запорізької області поданий до суду лист від 04.10.2024 за вих. № 874, просить суд проводити судові засідання по справі № 908/2433/24 без участі представника Степногірської селищної ради, та повідомляє, що не заперечує щодо задоволення вимог прокуратури.

Представник відповідача-1 у судове засідання жодного разу не прибув, поважні причини своєї неявки не повідомив, відзиву не надав.

Відповідач-3 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином.

В матеріалах справи міститься відзив відповідача, відповідно до якого останній заперечив проти позову.

Прокурор надав відповідь на відзив, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач-2 надав заперечення на відповідь на відзив.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Реалізація норми ст. 81 Господарського процесуального кодексу України щодо витребування господарським судом документів і матеріалів, необхідних для вирішення спору, безпосередньо залежить від суб`єктивної реалізації сторонами їх диспозитивного права витребовувати через суд докази.

Загальними вимогами процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову. Без виконання цих процесуальних дій ухвалити законне та обґрунтоване рішення у справі неможливо.

Згідно з положеннями ст. 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Від повноти встановлення відповідних обставин справи та правильної оцінки доказів залежить обґрунтованість висновків суду при ухваленні судом рішення по суті спору. При цьому, суд в кожному випадку повинен навести мотиви через які він приймає одні докази та відхиляє інші.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

У судовому засіданні 18.12.2025, в порядку ст. 217 ГПК України суд закінчив порядок з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 218 ГПК України.

Судові дебати частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши прокурора, дослідивши докази, суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення (скорочене), повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши прокурора, суд

УСТАНОВИВ:

З матеріалів справи вбачається, що Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області проведено відкриті торги щодо закупівлі 584 166 кВт*год електричної енергії ДК 021:2015:09310000-5 з очікуваною вартістю 1 577 248,20 грн з ПДВ.

Оголошення про проведення відкритих торгів оприлюднено в мережі Інтернет на веб-сайті «Prozorro» за UA-2020-12-11-002559-a.

Учасниками вказаних відкритих торгів зареєструвалися Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» з остаточною пропозицією 1 164 242 грн (ціна за одиницю товару становить 1,99 грн), Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергоносії України» з остаточною пропозицією 1 168 332 грн (ціна за одиницю товару становить 2,00 грн), Товариство з обмеженою відповідальністю «Енергозбут-транс» з остаточною пропозицією 1 460 415 грн (ціна за одиницю товару становить 2,50 грн). Переможцем вказаного аукціону визначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» з остаточною пропозицією 1 164 242 грн, тобто з ціною 1,9929986 грн за 1 кВт*год.

За результатами проведених торгів між 25.01.2021 Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (Постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 14 (далі-Договір).

Відповідно до п. 2.1 Договору Постачальник продає електричну енергію ДК 021:2015-09310000-5 - Електрична енергія (Електрична енергія), «код ДІС 021:2015 "Єдиний закупівельний словник" - 09310000-5 - електрична енергія» Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, включно з тарифом на послуги з передачі електричної енергії, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Згідно п. 5.1 Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за ціпами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору. Загальна вартість цього Договору на момент його укладення становить 970 201 гри. 67 коп., крім того ПДВ - 20% 194 040 грн 33 коп., разом з ПДВ - 1 164 242 грн 00 коп. (Один мільйон сто шістдесят чотири тисячі двісті сорок дві грн 00 коп.). З урахуванням ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання Споживача за цим договором в частині оплати поставленої електричної енергії виникають у 2021 році, та в межах асигнувань, встановлених кошторисом. Реєстрація бюджетного зобов`язання здійснюється з урахуванням абз. 2 ч. 2.2. наказу Міністерства фінансів України від 02.03.2012 № 309 «Про затвердження Порядку реєстрації та обліку бюджетних зобов`язань розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів в органах Державної казначейської служби України».

Відповідно до п. 5.2 Договору ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

У подальшому, між замовником та постачальником укладено 8 додаткових угод:

- додатковою угодою № 1 від 16.02.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі на 160 021,41 кВт/год. Загальна вартість зменшена до 845 319,57 грн;

- додатковою угодою № 2 від 15.03.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі до 392 525,37 кВт*год, зі зміною вартості за одиницю товару до 2,192088 грн/кВт*год з 01.03.2021 (на 9,99 % більше);

- додатковою угодою № 3 від 30.08.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі до 376 380,15 кВт*год, зі зміною вартості за одиницю товару до 2,411077 грн кВт*год з 01.08.2021 (на 9,99 % більше);

- додатковою угодою № 4 від 31.08.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі до 361 701,20 кВт*год, зі зміною вартості за одиницю товару до 2,651944 грн/кВт*год з 01.08.2021 з 10.08.2021 (на 9,99 % більше);

- додатковою угодою № 5 від 21.09.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі до 349 474,86 кВт*год. зі зміною вартості за одиницю товару до 2,916869 грн/кВт*год з 01.09.2021 (на 9,99% більше);

- додатковою угодою № 6 від 20.10.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі до 339 260,05 кВт*год зі зміною вартості за одиницю товару до 3,20826 грн/ кВт*год з 01.10.2021 (на 9,9% більше);

- додатковою угодою № 7 від 16.11.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі до 331 922 кВт*год, зі зміною вартості за одиницю товару до 3,5262 грн/ кВт*год з 01.11.2021 (на 9,91% більше);

- додатковою угодою № 8 від 17.11.2021 сторонами погоджено зменшення обсягу закупівлі до 325 275 кВт*год, зі зміною вартості за одиницю товару до 3,8740 грн/ кВт*год з 10.11.2021 (на 9,86% більше).

Таким чином, додатковими угодами №№ 2-8 кожного разу збільшувалася ціна за одиницю товару з одночасним зменшенням кількості одиниць товару.

Відповідно до пункту 13.7 Договору у випадку коливання ціни електричної енергії на ринку в бік збільшення Постачальник має право письмово звернутися до Споживача з відповідною пропозицією, при цьому така пропозиція в кожному окремому випадку, коли на ринку відбувається об`єктивне коливання ціни за одиницю товару в бік збільшення, повинна бути обґрунтована і документально підтверджена. Постачальник разом з письмовою пропозицією щодо внесення змін до договору надає документ (або документи), що підтверджує збільшення середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару в тих межах/розмірах, на які Постачальник пропонує змінити ціну товару.

У випадку прийняття рішення Споживачем щодо внесення змін до цього договору у вказаній частині розрахунку ціни за одиницю товару приймається ціна за одиницю товару, що визначена Сторонами у момент укладення цього Договору (з урахуванням внесених раніше змін до цього Договору, та якщо такі обставини мали місце). При цьому, максимальна сума, на яку Сторонами може бути здійснено підвищення ціни за одиницю товару визначається як різниця між середньоринковою ціною (діапазоном цін тощо) за одиницю товару, що передує моменту письмового звернення Постачальника щодо зміни ціни (згідно з наданим учасником підтверджуючим документом) та середньоринкової ціни (діапазону цін тощо) за одиницю товару станом на дату після укладення цього Договору (згідно наданого учасником підтверджуючого документу), або станом на момент внесення змін до цього Договору в частині ціни за одиницю товару, якщо такі зміни до цього Договору вже були раніше здійснені Сторонами. У будь-якому випадку підвищення ціни за одиницю товару здійснюється з урахуванням вимог п. 2 ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».

Внаслідок укладення додаткових угод № 1 від 16.02.2021, № 2 від 15.03.2021, № 3 від 30.08.2021, № 4 від 31.08.2021, № 5 від 21.09.2021. № 6 від 20.10.2021, № 7 від 16.11.2021, № 8 від 17.11.2021 ціна за 1 кВт*год електричної енергії збільшилася з 1,9929986 грн/кВт*год до 3,8740 грн/кВт*год (94,4% від первинної ціни), та зменшилася кількість товару з 584 166 кВт*год електричної енергії до 325 275,00 кВт*год, що на 258 891,00 кВт*год менше від кількості визначеної сторонами у договорі № 14 від 25.01.2021.

Крім того, додаткові угоди № 3 від 30.08.2021 та № 4 від 31.08.2021, а також угоди № 7 від 16.11.2021 та угода № 8 від 17.11.2021 про збільшення ціни за одиницю товару та зменшення річних планових обсягів постачання укладено протягом 2 днів.

У тендерній пропозиції Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» брало на себе зобов`язання поставити 584 166 кВт*год електричної енергії за ціною 1 164 242 грн 00 коп.

При цьому, у зв`язку з тим, що єдиним критерієм вибору переможця була ціна, то тендерні пропозиції інших учасників не розглядались

Прокурор зазначив, що всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та положень договору про закупівлю за державні кошти, укладено додаткові угоди № № 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, якими суттєво підвищено ціни на предмет Договору, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Проаналізувавши матеріали та фактичні обставини справи, оцінивши надані письмові докази у їх сукупності, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Заявляючи позов про визнання недійсним договору, позивач має довести наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання угод недійсними і настанням відповідних наслідків.

Відповідність чи невідповідність правочину вимогам закону має оцінюватися господарським судом стосовно законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

З приписами ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (ч. 1). Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ч. 2). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3). Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (ч. 4). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (ч. 5). Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 6).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Правовідносини, які виникли між сторонами у справі за своєю правовою природою є відносинами постачання енергоносіїв замкнутими енергетичними мережами України, на підставі укладеного між сторонами письмового, оплатного строкового консенсуального договору відповідно до вимог гл. 54 ЦК України. Зазначені правовідносини урегульовані нормами Цивільного кодексу України з особливостями застосування Господарського кодексу України.

Відповідно до ст. 275 Господарського кодексу України, за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з частинами 4, 5 статті 656 ЦК України, до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Особливості договору купівлі-продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом.

Матеріалами справи встановлено, що сторони уклали договір за результатами процедури відкритих торгів на виконання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», який установлює правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади. Метою вказаного Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Отже, передбачені Законом України «Про публічні закупівлі» процедури закупівель визначені з метою забезпечення добросовісної конкуренції серед учасників, досягнення економії та ефективності, а тому базуються на таких принципах (ст. 5 Закону України «Про публічні закупівлі»). Максимальна економія публічних коштів та ефективність їх використання забезпечується шляхом конкурентного визначення постачальника товарів і послуг, виконання робіт. Змістом діяльності з проведення публічних закупівель законодавцем визначено проведення відбору переможця процедури закупівель за основним критерієм ціна. Ціна послуги, товару має визначальне значення, а її необґрунтоване збільшення є прямим порушенням вимог законодавства та спробою уникнути наслідків публічного аукціону. Приведення ціни договору у відповідність до існуючих ринкових цін на електричну енергію повністю знецінює зміст інституту публічних закупівель та його мету, оскільки сама закупівля здійснюється для отримання пропозицій, що є кращими (нижчими) за ринкові.

Відповідно до вимог ст. ст. 632, 638 ЦК України, ціна є істотною умовою договору та установлюється за домовленістю сторін.

Тобто, із врахуванням положень зазначених статей, Товариство з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД під час укладання договору № 14 від 25.01.2021 було згодне з ціною визначеною в додатку 2 до договору Комерційною пропозицією - 1,9929986 грн/кВт*год з урахуванням ПДВ.

Крім того, у тендерній пропозиції Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» брало на себе зобов`язання поставити 584 166 кВт*год електричної енергії за ціною 1 164 242 грн.

Однак, додатковими угодами № 2 від 15.03.2021, № 3 від 30.08.2021, № 4 від 31.08.2021, № 5 від 21.09.2021, № 6 від 20.10.2021, № 7 від 16.11.2021, № 8 від 17.11.2021 збільшено ціну електричної енергії на 94,4% від первинної ціни.

Частиною 1 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ч.ч. 1 - 3 ст. 180 ГК України (істотні умови господарського договору), зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Згідно з ч. 4 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціпи пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (далі Закон), істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю/внесення змін до такого договору щодо збільшення ціни за одиницю товару. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, природного газу та електричної енергії.

Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 632 ЦК України зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.

В абзаці 2 частини 3 статті 6 ЦК України визначено, що сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Отже, Закон встановлює імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону, зокрема, за п. 2 ч. 5 наведеної норми - у випадку коливання цін товару на ринку чи то у бік збільшення, чи у бік зменшення, що надає сторонам право змінювати умови договору щодо ціни товару, при цьому не більше ніж на 10% та не збільшуючи загальну суму договору.

Аналогічні висновки щодо застосування обмеження у 10% як максимального ліміту щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод) викладені також у п. 124 постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.06.2021 у справі № 927/491/19, а також у постановах Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 13.04.2023 у справі № 908/653/22 та від 07.12.2022 у справі № 327/189/22.

Крім того, згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 про застосування норм п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10 % від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.

В іншому випадку не досягається мета Закону України «Про публічні закупівлі», яка полягає в забезпеченні ефективного прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладання договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.

Отже, будь-яке інше трактування закону та укладання договорів, коли їх сумарна вартість за одиницю товару збільшується більш, ніж на 10% у порівнянні з тендерною пропозицією та основним договором, повністю нівелює саму процедуру закупівель та спричинює шкоду інтересам держави, оскільки учасником (переможцем) пропонується найнижча ціна, а потім після проведення торгів додатковими угодами вона необґрунтовано суттєво завищується. Як наслідок, заподіюється пряма шкода державі, оскільки кошти за поставлені продукти фінансуються виключно за рахунок видатків бюджетних асигнувань, а збільшення ціни за одиницю товару автоматично тягне за собою зменшення обсягів поставленої продукції.

Стаття 652 ЦК України передбачає, що в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Через зміну істотних обставин договір може бути змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) у момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто, передбачена законодавством про публічні закупівлі норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Для того, щоб за таких обставин не був розірваний вже укладений договір і щоб не проводити новий тендер, закон дає можливість збільшити ціну, але не більше як на 10%. Інше тлумачення відповідної норми Закону України «Про публічні закупівлі» нівелює, знецінює, робить непрозорою процедуру відкритих торгів. Обмеження 10% застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).

Відповідно до статті 5 Закону України «Про публічні закупівлі» закупівлі здійснюються за принципом відкритості та прозорості на всіх їх стадіях.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» при укладенні додаткових угод №№ 2-8 такі вимоги не виконав.

Неухильним аспектом при застосуванні п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону при збільшенні ціни за одиницю товару є підтвердження (наявність) факту коливання ціни такого товару на ринку.

Постачальнику треба не лише довести підвищення ціни на певний товар на певному ринку за допомогою доказів, але й обґрунтувати для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Постачальник повинен обґрунтувати, чому таке підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по запропонованій замовнику на тендері ціні, навести причини, через які виконання укладеного договору стало для нього вочевидь невигідним. Постачальник також має довести, що підвищення ціни є непрогнозованим (його неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції) (п. 134 постанови Верхового Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 927/491/19).

Чинне законодавство не передбачає, які саме документи мають підтверджувати факт коливання цін. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що ч. 5 ст. 41 Закону дає можливість змінити умови укладеного договору шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10% та має на меті запобігання ситуаціями, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. Разом з тим, ця норма застосовується, якщо відбувається значне коливання (зростання) ціни на ринку, яке робить для однієї сторони договору його виконання вочевидь невигідним, збитковим. Документи щодо коливання ціни повинні підтверджувати, чому відповідне підвищення цін на ринку зумовлює неможливість виконання договору по ціні, запропонованій замовнику на тендері, та/або чому виконання укладеного договору стало для постачальника вочевидь невигідним (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.02.2023 у справі № 903/383/22, від 16.04.2019 у справі № 915/346/18, від 12.02.2020 у справі № 913/166/19, від 21.03.2019 у справі № 912/898/18, від 25.06.2019 у справі № 913/308/18, від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).

Слід також зазначити, що можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та ст. 5 Закону України Про публічні закупівлі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.09.2019 у справі № 915/1868/18).

На обґрунтування необхідності збільшення вартості електричної енергії Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» до додаткової угоди № 2 від 15.03.2021 надало експертний висновок № О-256, виданий 09.03.2021 Черкаською торгово-промисловою палатою, згідно з яким, середньозважена ціна на РДН, ОЕС України на дату грн./кВт*год в січні 2021 становить 1 462,52; в лютому 1 632,56.

На обґрунтування необхідності збільшення вартості електричної енергії Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» до додаткової угоди № 3 від 30.08.2021 надало експертний висновок № О-792/01, виданий 19.08.2021 Черкаською торгово-промисловою палатою, згідно з яким, середньозважена ціна на РДН, ОЕС України на дату грн./кВт*год в січні 2021 становить 1462,52; в лютому 1632,56; в березні 1374.21; в квітні 1450,22; в травні 1018,74; в червні 1425,14; в липні 1444,05, за 3 дня серпня з 06.08.2021-08.08.2021 1829,93.

Однак, першочерговий тариф за договором № 14 про постачання електричної енергії споживачу, який становив 1,9929986 грн/ кВт*год=1992,9986 грн/ кВт*год вже був вище ніж, середньозважена ціна за вказаними висновками Черкаської торгово-промислової палати та покривав всі ризики Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд».

Дані отримані з сайту Державної служби статистики України (http://www.ukrstat.gov.ua/) також підтверджують, що середня ціна з ПДВ для не побутових споживачів з річним обсягом постачання понад 150 000 кВт у І півріччі 2021 року становить 1,94 кВт/год, що нижче першочергово визначеної в договорі № 14 від 25.01.2021.

На обґрунтування необхідності збільшення вартості електричної енергії Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» до додаткової угоди № 4 від 31.08.2021 надало експертний висновок № О-792/03, виданий 19.08.2021 Черкаською торгово-промисловою палатою, який містить відомості щодо порівняння середньозваженої ціни на РДН, ОЕС виключно на 3 дні з 06-08 серпня 2021 1829,93 грн/кВт*год та 3 дні з 11-13 серпня 2021 - 2036,90 грн/кВт. Відомості щодо середньозваженої ціни за місяць відсутні. При цьому, ціна за додатковою угодою № 4 піднімається до 2651,944 грн/кВт*год з 01.08.2021, що вище за найвищий показник ціни в серпні місяці, який становить 2036,90 грн/кВт (2444,28 грн/кВт з ПДВ).

Для обґрунтування ціни при укладенні додаткових угод № 5 від 21.09.2021, № 6 від 20.10.2021, № 7 від 16.11.2021, № 8 від 17.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» надавалися експертні висновки які містять відомості про середньозважені ціни на РДН, ОЕС виключно у розрізі 3 днів, а не повного місяця, що призвело до викривлення даних. Також у вказаних висновках не проводився аналіз коливання цін з моменту укладення договору № 14 від 25.01.2021.

Так, в експертному висновку № О-967 від 07.09.2021 до додаткової угоди № 5 зазначено, що зміна середньозваженої ціни за період 3 дня серпня (11-13 серпня) та 3 дня вересня (05-07 вересня) становить 10,5%. При цьому, в експертному висновку зазначено, що середньозважена ціна за 3 дні серпня становить 2036,90 грн/кВт.год, тоді як відповідно до інформації офіційного сайту: https://www.oree.com.ua/ ДП «Оператор ринку» середньозважена ціна за повний серпень місяць становить 1958,64 грн/кВт.год. Середньозважена ціна за повний вересень місяць становить 2109,02 грн/ кВт.год.

Таким чином, в Договорі № 14 від 25.01.2021 з самого початку була закріплена ціна вища за середню.

Лише з вересня 2021 року середньозважені ціни на ринку електроенергії досягли першочергової ціни, визначеної сторонами в Договорі № 14 від 25.01.2021.

Тобто, протягом майже 8 місяців Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» і так отримувало оплату за електричну енергію вище, ніж середня ціна на ринку.

Надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» в обґрунтування висновки Черкаської торгово-промислової палати мають виключно довідковий характер. За їх змістом експерт не несе відповідальності за будь-які фінансові, правові та інші судження і дії, стосовно наданої інформації. Замовник приймає відповідальність за будь-які фінансові або податкові рішення, які пов`язані з вартістю товару, що є предметом дослідження.

Надані Товариство з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» висновки Черкаської торгово-промислової палати не містять будь-якої інформації саме про факт коливання цін на електричну енергію у порівняні з моментом укладення договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару.

За своїм змістом висновки Черкаської торгово-промислової палати є лише документами довідково-інформаційного характеру та не містять точної інформації про коливання цін на електричну енергію станом, як на момент звернення відповідача з пропозиціями про внесення змін до договору, так і на момент підписання спірних додаткових угод. Жоден з вищевказаних висновків не містить будь-якої інформації саме про факт коливання цін на електричну енергію у порівняні з датою укладення договору та моментом звернення постачальника з пропозиціями внести зміни до договору в частині зміни (збільшення) ціни на одиницю товару.

Відтак, такі експертні висновки Черкаської торгово-промислової палати не є належними доказами коливання ціни на електричну енергію, оскільки вказані документи лише констатують рівень середньозважених цін купівлі продажу електричної енергії на певні місяці року та не доводять її коливання.

Отже, постачальником не доведено підвищення ціни на електричну енергію за допомогою належних доказів, не обґрунтовано для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі, не доведено чому неможливо було передбачити і закласти в ціну товару на момент подання постачальником тендерної пропозиції.

Як наслідок, додаткові угоди № 2 від 15.03.2021, № 3 від 30.08.2021, № 4 від 31.08.2021, № 5 від 21.09.2021, № 6 від 20.10.2021, № 7 від 16.11.2021, № 8 від 17.11.2021 підлягають визнанню недійсними, оскільки, укладені з порушенням вимог п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України Про публічні закупівлі, з підстав відсутності документального підтвердження існування обставин, які є умовою для зміни ціни товару, а також збільшення ціни за одиницю товару понад 10% від ціни, визначеної в договорі.

Постачальником не доведено підвищення ціни на електричну енергію за допомогою належних доказів, не обґрунтовано для замовника самі пропозиції про підвищення ціни, визначеної у договорі. Можливість зміни ціни договору внаслідок недобросовісних дій сторін (сторони) договору робить результат закупівлі невизначеним та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів, що є прямим порушенням принципів процедури закупівлі, визначених преамбулою та статтею 5 Закону України «Про публічні закупівлі» (вказана правова позиція щодо підстав зміни ціни за одиницю товару у договорі про закупівлю підтримав суд касаційної інстанції (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 вересня 2022 року у справі № 927/1058/21, постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22). Всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та положень договору про закупівлю за державні кошти, укладено додаткові угоди № № 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, якими суттєво підвищено ціни на предмет Договору

Таким чином, всупереч інтересів держави, без будь-яких належних на те підстав, в порушення ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» та положень договору, укладено додаткові угоди № № 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, якими суттєво підвищено ціни на предмет Договору (в частині збільшення ціни за одиницю товару понад 10% від ціни, визначеної в договорі), що є підставою для їх визнання недійсними.

Щодо стягнення надмірно сплачених коштів.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, викопаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв`язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Крім того, ч. 2 ст. 208 ГК України визначено, що у разі визнання недійсним зобов`язання з інших підстав кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за зобов`язанням, а за неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість грошима, якщо інші наслідки недійсності зобов`язання не передбачені законом. Додаткові угоди №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 до договору № 14 від 25.01.2021 суперечать вимогам ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» (у редакції, чинній на момент укладання угод) підлягають визнанню недійсними судом.

Статтею 5 Закону України Про публічні закупівлі визначено, що закупівлі здійснюються за принципами добросовісної конкуренції серед учасників, максимальної економії та ефективності.

Натомість, неодноразове підвищення ціни за одиницю товару з ініціативи Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД не відповідає принципу добросовісної конкуренції серед учасників.

Укладення додаткових угод №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 до договору № 14 від 25.01.2021 зі збільшенням ціни за одиницю товару жодним чином не відповідає принципу максимальної економії та ефективності.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 ЦК України, не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 9, 10 ст. 56 Закону України Про ринок електричної енергії, постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Загальні положення та умови договору мають бути справедливими і прозорими, викладеними чітко і ясно, не містити процедурних перешкод, що ускладнюють здійснення прав споживача. Жодне положення договору постачання електричної енергії споживачу не має створювати обмежень права споживача на зміну електропостачальника. Крім того, договір не може містити положення, що накладають додаткові фінансові зобов`язання на споживача, який здійснює зазначене право. В іншому разі таке положення вважається недійсним з моменту укладення договору.

Частиною 2 ст. 712 ЦК України передбачено, що до договору постачання застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.

Відповідно до частини 1 статті 670 ЦК України якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Таким чином, обов`язок з повернення грошової суми, сплаченої за кількість товару, який не був поставлений покупцеві, врегульований нормами Глави 54 ЦК України (правова позиція Верховного Суду, викладена у постанові від 18.06.2021 у справі № 927/491/19).

У даному контексті слід зауважити, що з урахуванням встановленої судом недійсності додаткових угод №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 до договору № 14 від 25.01.2021, останні не породжують будь-яких правових наслідків, а відтак, правовідносини між позивачем та відповідачем у частині, зокрема, ціни електричної енергії, поставленої за договором № 14 від 25.01.2021, регулюються умовами означеного договору, за якими Товариство з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД було зобов`язано поставити Степногріській селищній раді Василівського району Запорізької області 584 166 кВт*год електричної енергії за ціною 1,9929986 грн за 1 кВт*год. із урахуванням ПДВ, на загальну суму 1 164 242 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Також Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.01.2024 у справі № 922/2321/22 зроблено висновок, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України (п. 75). З урахуванням викладеного, Великою Палатою Верховного Суду сформовано правовий висновок, згідно якого додаткові угоди, укладені з порушенням вищезазначеного законодавства, підлягають визнанню судом недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між сторонами регулюються договором, а грошові кошти є такими, що були безпідставно одержані постачальником електричної енергії, підстава їх набуття відпала, у зв`язку з чим вони підлягають поверненню на підставі ст. ст. 216, 1212 ЦК України.

Недійсність додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються умовами Договору.

Відповідно, отримана на підставі недійсних додаткових угод сума коштів за збільшеними цінами є отриманою без достатньої правової підстави та має бути повернута Товариством з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД на користь Степногріської селищної ради Василівського району Запорізької області в особі Степногірської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області.

Окільки укладення додаткових угод № 2 від 15.03.2021, № 3 від 30.08.2021, № 4 від 31.08.2021, № 5 від 21.09.2021, № 6 від 20.10.2021, № 7 від 16.11.2021, № 8 від 17.11.2021 до договору № 14 від 25.01.2021 на постачання електричної енергії споживачу було здійснено без належного обґрунтування підвищення ціни та з перевищенням 10 % порога, то грошові кошти отримані в сумі більшій, ніж зазначено в договорі є безпідставно отриманими. Відповідно до платіжних доручень за поставлений відповідачем обсяг спожитої електричної енергії було сплачено всього 758 828 грн 33 коп.

За вказаний обсяг електроенергії Споживач повинен був сплатити 606 262 грн 20 коп. (304 196 кВт*год * 1,9929986 грн/ кВт*год. Т

Таким чином, різниця між сумою коштів, яка фактично сплачена Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області за електроенергію та сумою коштів, яка повинна була бути сплачена за Договором № 14 від 25.01.2021 становить 152 566 грн 13 коп.

Суд визнав обґрунтованим наведений прокурором у позовній заяві розрахунок вартості спожитої електричної енергії з урахуванням умов договору .

Отже, на підставі недійсних додаткових угод №№ 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8 до договору № 14 від 25.01.2021 зайво сплачено бюджетних коштів на загальну суму 152 566 грн 13 коп., які підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД.

Досліджуючи питання наявності підстав представництва органами прокуратури інтересів держави, суд враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто, зазначене конституційне положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.

Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Одночасно, організація і порядок діяльності органів прокуратури України визначаються законом.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема, загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України "Про прокуратуру" на прокуратуру покладається функція з представництва інтересів держави в суді у випадках, визначених цим Законом.

Згідно статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді за одночасної наявності двох елементів: порушення або загрози порушення інтересів держави та нездійснення чи неналежного здійснення захисту таких інтересів відповідним суб`єктом владних повноважень, а також у разі його відсутності.

Згідно з ч.ч. 3, 4, 5 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Відповідно до ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах

Одним із ключових для застосування норм ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та визначення згаданого елемента є поняття «інтерес держави».

У Рішенні від 08.04.1999 № 3-рп/99 Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави», висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо (п. 3 мотивувальної частини).

Із врахуванням того, що інтереси держави в оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавству на підставі якого подається позов, в чому саме відбулася чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

При цьому, п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України та ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

«Нездійснення захисту» виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

«Здійснення захисту неналежним чином» виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

«Неналежність» захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

У позовній заяві прокурор має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу, зокрема, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Вказані правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. ст. 140, 142 Конституції України та ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування, в Україні право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення гарантується Державою. Держава бере участь у формуванні доходів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцевого самоврядування.

Відповідно до ст. 2 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Статтею 10 Закону України Про місцеве самоврядування в України, сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють, від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 25 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні та ст. 12 Земельного кодексу України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, організація землеустрою, здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства.

Статтею 142 Конституції України та статтями 16, 60 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спальної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до підпункту 2 пункту а частини першої статті 27 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні до повноважень виконавчих органів міських, селищних та сільських рад в галузі бюджету, фінансів та цін належать власні (самоврядні) повноваження щодо забезпечення збалансованого економічного та соціального розвитку відповідної території, ефективного використання природних, трудових і фінансових ресурсів.

Прокурором у позовній заяві визначено позивачами Східний офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області та Степногірську селищну військову адміністрацію Василівського району Запорізької області.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про публічні закупівлі» (надалі Закон) центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснює контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією, цим Законом та іншими законами України. Здійснення державного фінансового контролю забезпечує центральний орган виконавчої влади, уповноважений Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у сфері державного фінансового контролю (ст. 1 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні»).

Правові та організаційні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні унормовано положеннями Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» та приписами Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 № 43 (надалі - Положення).

Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» державний фінансовий контроль забезпечується органом державного фінансового контролю через проведення аудиту, інспектування, перевірки та моніторингу закупівлі.

Статтею 5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» визначено, що контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель, який згідно зі ст. 2 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» є одним з головних завдань органу державного фінансового контролю, здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.

Основними завданнями Держаудитслужби є реалізація державної політики у сфері державного фінансового контролю; здійснення державного фінансового контролю, спрямованого на оцінку ефективного, законного, цільового, результативного використання та збереження державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів (пп. пп. 1, 3 п. 3 указаного Положення).

Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства, а саме звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів (абз. абз. 1, 3 пп. 9 п. 4 цього Положення).

Згідно з пп. 20 п. 6 зазначеного Положення Держаудитслужба для виконання покладених на неї завдань має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Відповідно до п. 7 Положення про Державну аудиторську службу України Держаудитслужба здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку міжрегіональні територіальні органи.

Реалізацію повноважень Державної аудиторської служби України на території Запорізької області здійснює Східний офіс Держаудислужби згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2016 № 266 «Про утворення міжрегіональних територіальних органів Державної аудиторської служби» та Положення про управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, затвердженого наказом Східного офісу Держаудитслужби від 29.08.2016 № 3.

Наказом Держаудитслужби України від 02.06.2016 № 23 затверджено Положення про Східний офіс Держаудитслужби, відповідно до якого основним завданням Офісу є реалізація повноважень Держаудитслужби на території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької та Кіровоградської областей та у складі Офісу утворюються як структурні підрозділи, в т.ч. управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області.

Згідно з пп. 18 п. 6 зазначеного Положення Східний офіс Держаудитслужби має право порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених з порушеннями законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Категорію спорів, у яких органи державного фінансового контролю можуть бути безпосередньо позивачем (діяти в інтересах держави), визначено п. 10 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні». Аналогічний припис містить абз. 3 п. п. 9 п. 4 Положення.

Згідно з пунктом 8 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право, крім іншого, порушувати перед відповідними державними органами питання про визнання недійсними договорів, укладених із порушенням законодавства, у судовому порядку стягувати у дохід держави кошти, отримані підконтрольними установами за незаконними договорами, без установлених законом підстав та з порушенням законодавства.

Враховуючи викладене, Державна аудиторська служба України є центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, зокрема, при здійсненні державних закупівель.

Таким чином, саме Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області наділений повноваженнями щодо здійснення заходів державного фінансового контролю з метою ефективного, законного, результативного використання державних фінансових ресурсів, досягнення економії бюджетних коштів, у тому числі, у сфері здійснення публічних закупівель на території Запорізької області.

Разом з цим Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області, уповноважений державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, такого захисту не здійснив в повній мірі.

Управлінням Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області проведено перевірку закупівель в Степногірській селещній раді Василівського району Запорізької області за період з 01.01.2021 по 31.03.2023, у тому числі процедури закупівлі 584 166 кВт*год електричної енергії з очікуваною вартістю 1 577 248,20 грн з ПДВ (ідентифікатор UA-2020-12-11-002559-a).

За результатами зазначеної перевірки 07.04.2023 складено акт за № 040831-21/5, відповідно до якого сума зайво сплачених коштів за спожиту Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області електричну енергію, яка поставлялася Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» протягом 2021 року становить 107 134 грн 72 коп.

Разом з цим, Управління при обчисленні різниці між сумою коштів, яка фактично сплачена Товариству з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» за електроенергію та мала бути перерахована за договором не розглядало відповідне питання через призму документального підтвердження необхідності внесення відповідних змін.

Зокрема, при проведенні розрахунків Управління не врахувало безпідставність змін, внесених додатковою угодою № 2 до договору постачання електричної енергії споживачу № 14.

Василівською окружною прокуратурою у запиті від 07.06.2024 № 51 1433 вих-24, адресованому Управлінню, зверталась увага, що в акті перевірки закупівель від 07.04.2023 за № 040831-21/5 не надано оцінку обставинам відсутності документального підтвердження коливання ціни за одиницю товару, який є обов`язковою умовою за п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі», при укладенні додаткової угоди № 2 від 15.03.2021.

У відповіді Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області від 13.07.2023 № 040831-17/2352-2023 зазначено, що у ході перевірки питання щодо ринкових цін, визначених в довідках Торгово-промислової палати, не розглядалося. При цьому вказаний суб`єкт владних повноважень не провів додаткового контрольного заходу з цього питання, а послався на необхідність надання експертного висновку.

Незважаючи на те, що виявлені порушення не усунуті, Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області не вживало заходів щодо звернення до суду з позовом про визнання недійсними додаткових угод до договору від 25.01.2021 № 14 на постачання електричної енергії.

Крім того, оплата за оспорюваними додатковими угодами здійснювалась за рахунок бюджетних коштів, їх платником була Степногірська селищна рада Василівського району Запорізької області, що підтверджується змістом акта перевірки від 07.04.2023 за № 040831-21/5, а також платіжним дорученнями.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності, зокрема, на доходи місцевих бюджетів, інші кошти.

Сільські, селищні, міські, районні в містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи самостійно розпоряджаються коштами відповідних місцевих бюджетів, визначають напрями їх використання (ст. 64 цього ж Закону).

Згідно із п. 5 ч. 6, п. п. 12, 26 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» начальник військової адміністрації представляє відповідну військову адміністрацію та територіальну громаду у відносинах із державними органами, органами місцевого самоврядування, громадськими об`єднаннями, підприємствами установами та організаціями незалежно від форми власності, громадянами; здійснення управління майном, яке перебуває у комунальній власності відповідної територіальної громади (крім вирішення питань відчуження, у тому числі шляхом приватизації комунального майна та надання комунального майна в оренду на строк понад один рік); вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин (крім вирішення питань відчуження з комунальної власності земельних ділянок та надання таких земельних ділянок в оренду на строк понад один рік).

У зв`язку з введенням воєнного стану на території України Указом Президента України від 07.04.2023 «Про утворення військових адміністрацій населених пунктів у Запорізькій області» утворена Степногірська селищна військова адміністрація Василівського району Запорізької області. Розпорядженням Президента України № 50/2023-рп Кондратюк Ірина Анатоліївна призначена начальником Степногірської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Постанови Верховної Ради України від 02.05.2023 «Про здійснення начальниками військових адміністрацій населених пунктів у Бердянському, Василівському, Мелітопольському та Пологівському районах Запорізької області повноважень, передбачених частиною другою статті 10 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» начальник Степногірської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області, крім повноважень, віднесених до його компетенції Законом України «Про правовий режим воєнного стану», здійснює повноваження відповідної міської ради, її виконавчого органу, відповідного міського голови.

Порушення у сфері розпорядження бюджетними коштами зачіпає майнові інтереси територіальної громади, від імені якої наразі виступає Степногірська селищна військова адміністрація Василівського району Запорізької області.

Тобто на даний час, належними уповноваженим державою органом на захист інтересів держави є Степногірська селищна військова адміністрація Василівського району Запорізької області.

На виконання вимог ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» окружною прокуратурою листом від 25.07.2024 № 51-1797вих-24 та № 51-1798вих-24 повідомлялася Степногірська селищна військова адміністрація Василівського району Запорізької області про виявлені порушення з пропозицією вжити заходи на їх усунення.

Степногірська селищна військова адміністрація на вказане повідомлення та пропозицію відреагували листом від 21.08.2024 № 664, в якому зазначила про невжиття Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області заходів на визнання недійсними оспорюваних додаткових угод та не планує наразі звертатись до суду з відповідним позовом.

Вказане свідчить, що Степногірська селищна військова адміністрація та Східний офіс Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області захист інтересів держави не здійснюють, а прокурором дотримано порядок, встановлений ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до ч. 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі Горнсбі поти Греції зазначено: …Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідачі 1,2 у справі не спростували доводи прокурора та позивачів.

За вказаних обставин, враховуючи предмет та визначені прокурором підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 123, 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів 1,2.

Керуючись ст.ст. 42, 123, 129, 231, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Першого заступника керівника Василівської окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі Східного офісу Держаудитслужби в особі Управління Східного офісу Держаудитслужби в Запорізькій області та Степногірської селищної військової адміністрації Василівського району Запорізької області до Степногріської селищної ради Василівського району Запорізької області та Товариства з обмеженою відповідальністю ЄВРОЕНЕРГОТРЕЙД задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 15.03.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131).

Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 30.08.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131).

Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 31.08.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131).

Визнати недійсною додаткову угоду № 5 від 21.09.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район,

Визнати недійсною додаткову угоду № 6 від 20.10.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131).

Визнати недійсною додаткову угоду № 7 від 16.11.2021 до договору №14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131).

Визнати недійсною додаткову угоду № 8 від 17.11.2021 до договору № 14 на постачання електричної енергії споживачу від 25.01.2021, укладеного між Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (, вул. Київська, буд. 34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131) на користь Степногірської селищної військової адміністрації (, вул. Шкільна 24, смт. Степногірськ, Василівський район, Запоріька область) кошти в сумі 152 566,13 грн на розрахунковий рахунок: UA0008503, отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГсмт Степног./24060300, код отримувача: 37941997, банк: Державна казначейська служба України, призначення платежу: Інші надходження (код платежу 24060300).

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Євроенерготрейд» (, вул. Київська, буд.34-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський район, Київська область, 08131) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Василівської окружної прокуратури (стягувач: вул. Космічна, 118 А, м. Запоріжжя, 69050, розрахунковий рахунок: UA0000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, , код класифікації видатків бюджету 2800) кошти, витрачені на сплату судового збору у 2024 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави у розмірі 19 379 (дев`ятнадцять тисяч триста сімдесят дев`ять) грн 20 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення оформлено та підписано 25.12.2025.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення буде розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.