ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2025 р. Справа№ 911/3202/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ткаченка Б.О.

суддів: Суліма В.В.

Майданевича А.Г.

за участю секретаря судового засідання Мовчан А.Б.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 11.12.2025:

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2025

у справі №911/3202/24 (суддя - Щоткін О.В.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА Торгпром"

про стягнення 35 275,68 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.08.2025 у справі №911/3202/24 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА Торгпром" від 01.08.2025 про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню. Визнано наказ від 28.07.2025, виданий Господарським судом Київської області на примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 10.02.2025 у справі № 911/3202/24, про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮА Торгпром" на користь Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України 13 855 грн 68 коп. пені, 21 420 грн 00 коп. штрафу та 2 422 грн 40 коп. судового збору таким, що не підлягає виконанню повністю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись з ухвалою, Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України подало апеляційну скаргу, в якій просить суд прийняти до розгляду апеляційну скаргу на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2025 у справі № 911/3202/24 та постановити ухвалу про відкриття апеляційного провадження. Розгляд апеляційної скарги проводити з повідомленням (викликом) сторін. За результатами розгляду апеляційної скарги скасувати ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2025 у справі № 911/3202/24.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення ухвалено з порушенням ст. 236 ГПК України, судом першої інстанції здійснено формальний підхід до розгляду справи, ухвалено рішення на підставі не повно і не всебічно з`ясованих обставин, не дослідження в судовому засіданні обставин на які посилався скаржник, без врахування обставин, які акцентовані та аргументовані скаржником; не наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зокрема скаржник зазначає, що в п. 13.11 укладеного між сторонами договору передбачено, що замовник у випадку порушення виконавцем умов договору, залишає за собою право задовольнити їх за рахунок наданого виконавцем забезпечення, тобто позивач має право вибору дій у даній ситуації або задовольнити вимоги за рахунок даного забезпечення або стягнути їх з порушника умов договору в судовому порядку. В даному випадку, позивач скористався своїм правом і задовольнив вимоги щодо сплати неустойки шляхом звернення до суду з позовом про стягнення пені та штрафу, а не шляхом задоволення даних вимог за рахунок забезпечення виконання договору.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

06.10.2025 через відділ документального забезпечення суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Узагальнені доводи відзиву зводятьсядо того, що в даному випадку позивач хоче здійснити подвійне виконання у вигляді отримання коштів (подвійно отримання), що суперечить умовам договору поставки.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі головуючого судді - Ткаченка Б.О., суддів: Суліма В.В., Майданевича А.Г.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2025 у справі №911/3202/24 - залишено без руху, роз`яснено право на усунення недоліків апеляційної скарги.

25.09.2025 на адресу Північного апеляційного господарського суду від Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України надійшла заява про усунення недоліків із доказами сплати судового збору, до якої долучено квитанцію про сплату судового збору, з якої вбачається, що апелянтом сплачено судовий збір у визначеному судом розмірі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2025 у справі №911/3202/24, розгляд апеляційної скарги ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 вирішено здійснювати розгляд справи №911/3202/24 за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2025 про стягнення 35 275,68 грн, за правилами загального позовного провадження. Призначено до розгляду у судовому засіданні 11.12.2025.

Позиції учасників справи, явка представників сторін у судове засідання

Представник позивача/стягувача з`явився у судове засідання 11.12.2025 та надав свої пояснення по суті апеляційної скарги.

Відповідач у судове засідання 11.12.2025 не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно встановлено судом першої інстанції та перевірено колегією суддів, У листопаді 2024 року Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України (далі стягувач, Військова частина) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮА Торгпром» (далі боржник, заявник, ТОВ «ЮА Торгпром») про стягнення пені та штрафу в сумі 35275,68 грн.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням ТОВ «ЮА Торгпром» зобов`язань за договором № 131/ВОЗ-2024 від 15.05.2024 в частині своєчасної поставки товару.

Господарський суд Київської області рішенням від 10.02.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2025, задовольнив позов повністю: стягнув з ТОВ «ЮА Торгпром» на користь Військової частини 13855,68 грн пені, 21420,00 грн штрафу та 2422,40 грн судового збору.

На примусове виконання вказаного рішення суд видав 28.07.2025 наказ.

01.08.2025 від ТОВ «ЮА Торгпром» надійшла заява про визнання наказу Господарського суду Київської області від 28.07.2025 в справі № 911/3202/24 таким, що не підлягає виконанню (далі заява).

В обгрунтування заяви ТОВ «ЮА Торгпром» посилається на те, що відповідно до положень пункту 13.11 договору № 131/ВОЗ-2024 від 15.05.2024 наявні підстави для неповернення постачальнику (ТОВ «ЮА Торгпром») сплаченого ним забезпечення виконання умов договору та, відповідно, одержання замовником (Військовою частиною) задоволення своїх грошових вимог, передбачених умовами цього договору за рахунок грошових коштів, переданих постачальником у забезпечення виконання договору. Внесений ТОВ «ЮА Торгпром» забезпечувальний платіж повністю компенсує розмір неустойки, нарахованої Військовою частиною за неналежне виконання боржником своїх зобов`язань, і додаткове стягнення з постачальника коштів суперечило б умовам договору.

Також заявник зазначає, що ТОВ «ЮА Торгпром» надіслало Військовій частині заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, а тому вважається погашена сума в розмірі 37698,08 грн.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вказав, що наявність у боржника забезпечувального платежу, який у повному обсязі покриває суму присуджених грошових зобов`язань, і здійснене ним зарахування такої зустрічної однорідної вимоги, свідчить про відсутність у боржника зобов`язання, яке підлягає примусовому виконанню.

Межі, мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Військова частина (далі також - замовник) і ТОВ «ЮА Торгпром» (далі також - постачальник) уклали 15.05.2024 договір № 131/ВОЗ-2024 (далі також - Договір), відповідно до пункту 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити замовникові якісні товари, зазначені у специфікації, яка є невід`ємною частиною цього Договору (Додаток № 1), а замовник прийняти і оплатити такі товари.

Згідно з пунктом 1.2 Договору найменування, номенклатура, асортимент та кількість товару зазначена в Додатку № 1 до цього Договору. Код ДК 021:2015:15610000-7 Продукція борошномельно-круп`яної промисловості.

За умовами пункту 4.1 Договору ціна договору складає 795600,00 грн, у тому числі податок на додану вартість (далі по тексту ПДВ) 20% 132600,00 грн.

Згідно з пунктом 13.9 Договору не пізніше дати укладання договору постачальник, перераховує на розрахунковий рахунок замовника, забезпечення виконання договору, грошові кошти в розмірі 5% ціни вказаної в пункті 4.1 Договору.

Відповідно до платіжної інструкції № 1019 від 13.05.2024 ТОВ «ЮА Торгпром» перерахувало на рахунок Військової частини 39780,00 грн із призначенням платежу «Забезпечення вионання договру,UA-2024-04-19-006277-a, без ПДВ».

Пунктом 13.10 Договору обумовлено, що замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем договору, а також у разі визнання судом результатів процедури закупівлі або договору про закупівлю недійсними та у випадках, передбачених статтею 27 Закону України «Про публічні закупівлі», але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Згідно з пунктом 13.11 Договору за порушення умов Договору передбачених розділом 2 (щодо якості та безпечності) або розділом 6 (прострочення поставки понад 30 календарних днів) Договору, замовник не повертає забезпечення виконання умов Договору, внесеного постачальник та залишає за собою право одержати задоволення своїх грошових вимог, передбачених умовами цього Договору за рахунок грошових коштів, переданих постачальником у забезпечення виконання договору.

Як уже було зазначено, рішенням від 10.02.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2025, Господарський суд Київської області стягнув з ТОВ «ЮА Торгпром» на користь Військової частини 13855,68 грн пені та 21420,00 грн штрафу у зв`язку із порушенням обумовлених Договором строків поставки товару, а також 2422,40 грн судового збору. На примусове виконання цього рішення суд видав відповідний наказ.

31.07.2025 ТОВ «ЮА Торгпром» надіслало на адресу Військової частини заяву-повідомлення про залік зустрічних однорідних вимог.

Відповідно до змісту цієї заяви, в силу положень пункту 13.11 договору ухвалення судом рішення про стягнення 37698,08 грн (штрафні санкції та судовий збір) є підставою для неповернення постачальнику сплаченого ним забезпечення виконання умов договору та, відповідно, одержання замовником задоволення своїх грошових вимог, передбачених умовами цього договору за рахунок грошових коштів, переданих постачальником у забезпечення виконання договору. Внесений відповідачем (ТОВ «ЮА Торгпром») забезпечувальний платіж повністю компенсує розмір неустойки, нарахованої позивачем за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань, і додаткове стягнення з постачальника коштів суперечило б умовам договору.

Посилаючись на положення статті 601 Цивільного кодексу України, ТОВ «ЮА Торгпром» у заяві-повідомленні про залік зустрічних однорідних вимог зазначило, що з моменту отримання цієї заяви сторони не вважають собі пов`язаними будь-якими правами та обов`язками за договором № 131/ВОЗ-2024 від 15.05.2024 на суму взаємозаліку. Зазначені вище зобов`язання за Договором припиняються у розмірі 37698,08 грн. Загалом із зарахування вважається погашена сума в розмірі 37698,08 грн.

Згідно із частиною першою статті 327 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої статті 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом частини першої статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського кодексу України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, у разі зарахування зустрічної однорідної вимоги.

Господарське зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічної однорідної вимоги, строк якої настав або строк якої не зазначений чи визначений моментом витребування. Для зарахування достатньо заяви однієї сторони (частина третя статті 203 Господарського кодексу України).

Статтею 601 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

Зарахування зустрічних однорідних вимог є способом припинення одночасно двох зобов`язань: в одному одна сторона є кредитором, а інша боржником, а в другому навпаки (боржник у першому зобов`язанні є кредитором у другому). Також можливе часткове зарахування, коли одне зобов`язання (менше за розміром) зараховується повністю, а інше (більше за розміром) лише в частині, що дорівнює розміру першого зобов`язання. У такому випадку зобов`язання в частині, що залишилася, може припинятися будь-якими іншими способами.

За змістом статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже заява про зарахування зустрічних вимог є одностороннім правочином. Зарахування зустрічних однорідних вимог, про яке заявила одна із сторін у зобов`язанні, здійснюється в силу положень статті 601 Цивільного кодексу України та не пов`язується із прийняттям такого зарахування іншою стороною. Якщо інша сторона не погоджується з проведенням зарахування, має спір щодо суми зобов`язання, вона вправі на підставі статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України звернутися за захистом своїх охоронюваних законом прав до господарського суду.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду: від 28.02.2018 у справі № 910/4312/17, від 04.07.2018 у справі № 910/16430/16, від 05.07.2018 у справі № 914/3013/16, від 19.07.2018 у справі № 910/14503/16, від 26.09.2018 у справі № 910/20105/17, від 04.04.2019 у справі № 918/329/18.

Стаття 602 Цивільного кодексу України містить підстави, за яких зарахування зустрічних вимог не допускається, та серед вказаного переліку відсутні заборони щодо зарахування зустрічних однорідних вимог на стадії виконавчого провадження як засобу виконання зобов`язання, визначеного рішенням суду, у зв`язку з чим таке зарахування можливе на будь-якій стадії провадження у справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.09.2021 у справі № 761/33621/18.

Відповідно до обставин цієї справи, зобов`язання ТОВ «ЮА Торгпром» на суму 37698,08 грн виникло на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, а отже строк його виконання настав. Водночас, у ТОВ «ЮА Торгпром» наявна зустрічна грошова вимога до Військової частини щодо повернення забезпечення в розмірі 39780,00 грн, яке замовник не повернув.

Колегія суддів також зазначає, що зобов`язання, які стали предметом зарахування, виникли з одного й того самого договору. У зобов`язанні щодо сплати неустойки та судового збору ТОВ «ЮА Торгпром» є боржником, Військова частина кредитором. У зобов`язанні щодо повернення забезпечення Військова частина боржник, ТОВ «ЮА Торгпром» кредитор.

Наявність такого «перехресного» характеру зобов`язань повністю відповідає критеріям, визначеним у статтях 601 Цивільного кодексу України та 203 Господарського кодексу України для проведення взаємного зарахування.

Сума зарахування, зазначена ТОВ «ЮА Торгпром» у відповідній заяві (37698,08 грн), не перевищує розміру сплаченого забезпечення (39780,00 грн). Таким чином, постачальник здійснив часткове зарахування, яке не порушує прав Військової частини як стягувача, і цілком покриває присуджену до стягнення з боржника суму.

Колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що звернення до суду із позовом про стягнення штрафних санкцій саме по собі є реалізацією права, передбаченого пунктом 13.11 договору, альтернативного праву на утримання суми забезпечення. Така позиція є юридично необґрунтованою, суперечить змісту відповідного положення договору, а також принципам добросовісності та справедливості.

З аналізу пункту 13.11 Договору вбачається, що у разі порушення виконавцем умов договору, зокрема щодо строків поставки, замовник має право не повертати забезпечення виконання договору та залишає за собою право задовольнити свої грошові вимоги за рахунок такого забезпечення. При цьому формулювання «залишає за собою право» вказує на можливість, а не обов`язок замовника скористатися саме цим механізмом.

Разом з тим, обрання замовником іншого способу реалізації права на стягнення неустойки шляхом звернення до суду не може розглядатися як така, що автоматично унеможливлює застосування загальних механізмів припинення зобов`язань, зокрема зарахування зустрічних однорідних вимог, передбаченого статтями 202, 203 Господарського кодексу України та статтею 601 Цивільного кодексу України.

Крім того, колегія суддів цілком погоджується із висновком суду першої інстанції, що такий підхід стягувача/скаржника фактично створює ситуацію подвійного задоволення одних і тих самих вимог, що суперечить основоположним принципам права та є неприпустимим. Так, сума неустойки, стягнута на користь Військової частини у судовому порядку, повністю покривається за рахунок грошових коштів, сплачених ТОВ «ЮА Торгпром» як забезпечення виконання договору. Якщо при цьому забезпечення не повертається, а додатково ще й виконується наказ на стягнення тієї ж суми відбувається фактичне подвоєння розміру відповідальності, що є неправомірним.

Підсумовуючи все вищевикладене в сукупності колегія суддів констатує, що наявність у боржника забезпечувального платежу, який у повному обсязі покриває суму присуджених грошових зобов`язань, і здійснене ним зарахування такої зустрічної однорідної вимоги, свідчить про відсутність у боржника зобов`язання, яке підлягає примусовому виконанню, у звязку із чим, керуючись положеннями статті 328 ГПК України, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про визнання наказу Господарського суду Київської області від 28.07.2025 таким, що не підлягає виконанню повністю.

Інші доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на вірне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваних рішень в розумінні ст. 277 ГПК України з викладених у апеляційній скарзі обставин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до вимог ч. ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скаргзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі, оскаржуване судове рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваної ухвали Господарського суду Київської області від 11.08.2025 у справі №911/3202/24, за наведених скаржником доводів та в межах апеляційної скарги.

Розподіл судових витрат

Судовий збір розподіляється відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2025 у справі №911/3202/24 - залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 11.08.2025 у справі №911/3202/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за подання апеляційної скарги залишити за Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України.

4. Матеріали справи №911/3202/24 повернути до Господарського суду Київської області.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, визначені статтями 287 та 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено та підписано 26.12.2025. (у зв`язку із перебуванням головуючого судді Ткаченка Б.О. на лікарняному)

Головуючий суддя Б.О. Ткаченко

Судді В.В. Сулім

А.Г. Майданевич