ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/646/25

Господарський суд Рівненської області у складі судді Горплюка А.М., за участю секретаря судового засідання Оліфер С.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Капітал"

про розірвання договору купівлі-продажу та повернення авансового платежу в сумі 836 000,00 грн

представники сторін в судове засідання не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал" звернулось до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Капітал" про розірвання договору купівлі продажу №01042025/758 від 01.04.2025 та повернення авансового платежу у розмірі 836 000,00 грн у зв`язку з порушенням умов вищезазначеного договору.

Ухвалою суду від 21.07.2025 (з врахуванням ухвали про виправлення описки від 29.07.2025) позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.08.2025.

Ухвалою суду від 21.08.2025 підготовче засідання відкладено на 09.09.2025.

26.08.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить поновити строк на подання відзиву у справі №918/646/25 та відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Ухвалою суду від 09.09.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі №918/646/25 на 30 днів до 19.10.2025 року включно. Задоволено клопотання відповідача про поновлення пропущеного процесуального строку для подання відзиву. Підготовче засідання відкладено на 23.09.2025.

26.08.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому просить позов задоволити в повному обсязі.

23.09.2025 на адресу суду від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив та клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 23.09.2025 підготовче засідання відкладено на 14.10.2025.

Ухвалою суду від 14.10.2025 закрито підготовче провадження у справі № 918/646/25, призначено справу до судового розгляду по суті на 13.11.2025. Також вказаною ухвалою встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал" строк до 13.11.2025 надати суду: оригінал договору купівлі продажу №01042025/758 від 01.04.2025; копію довіреності від 29.05.2024, посвідченої ПНКМНО Гречаною Р.Т. та зареєстровано в реєстрі за №388; оригінал Акту звірки взаєморозрахунків від 19.08.2025.

10.11.2025 до суду від позивача надійшли додаткові пояснення, до яких долучено оригінал Договору купівлі - продажу 01042025/758 від 01.04.2025 на 6-ти арк., копія довіреності представника від 29.05.2024 посвідченої ПНКМНО Гречаною Р.Т. та зареєстрованої в реєстрі за № 388 на 1-му арк., оригінал Акту звірки взаємних розрахунків від 19.08.2025 на 1-му арк.

Ухвалою суду від 13.11.2025 розгляд справи по суті відкладено на 09.12.2025.

В судовому засіданні 09.12.2025 представник позивача підтримав заявлені вимоги та просив позов задоволити повністю з підстав, що вказані у позовній заяві та відповіді на відзив. Представник відповідача заперечив проти задоволенні позовних вимог з підстав, що вказані у відзиві.

Заслухавши пояснення присутніх представників суд перейшов до стадії дослідження матеріалів справи та оголосив перерву до 16.12.2025.

В судове засідання 16.12.2025 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином у встановлений законом строк, про причини неявки суд не повідомляли.

Нормами частини 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) передбачено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За приписами статті 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених частиною другою статті 202 цього Кодексу.

Відповідно до приписів статті 202 ГПК України відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Господарський суд зазначає, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За змістом рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України" суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними.

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Судом зазначається, що у даній справі судом не визнавалася необхідність обов`язкової участі учасників справи.

З огляду на належне повідомлення учасників справи про дату, час та місце проведення судового засідання, відповідно до статті 202 ГПК, відсутні підстави для відкладення судового засідання, а неявка представників сторін не перешкоджає розгляду справи.

Крім того, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного розгляду справи та вирішення спору по суті, внаслідок чого вона може бути розглянута за наявними документами.

Нормами частини 4 та 5 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відтак, суд зазначає, що у зв`язку з неявкою представників сторін в судовому засіданні 16.12.2025 судом ухвалено рішення без його проголошення, датою рішення є дата складання повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.04.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Капітал" (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал" (надалі - покупець) підписано Договір купівлі - продажу № 01042025/758 (надалі - Договір).

У порядку і на умовах, визначених цим Договором, продавець зобов`язується передати у власність покупця нижченаведений товар, а покупець у порядку та на умовах, визначених цим договором зобов`язується прийняти і оплатити товар: сідловий тягач DAF XF 460, заводський номер / ідентифікаційний номер / номер шасі (рами, кузова) НОМЕР_1 , рік випуску 2016, вживаний за ціною 1 003 200,00 грн (пункту 1.1 Договору).

Пунктом 1.3 Договору продавець гарантував, що товар буде придбаний ним до моменту передачі товару та на момент передачі товару буде належати йому на підставі права власності.

Сторони дійшли згоди, що ціна товару є договірною та становить 1 003 200,00 грн, у тому числі ПДВ - 167 200,00 грн (пункт 2.1 Договору).

Згідно пункту 2.4. Договору оплата товару за цим договором здійснюється у наступному порядку: 2.4.1. Покупець зобов`язується перерахувати на банківський рахунок продавця аванс у розмірі 836 000,00 грн протягом 30 робочих днів з дати укладення договору; 2.4.2. Покупець зобов`язується перерахувати на банківський рахунок продавця грошові кошти у розмірі 167 200,00 грн протягом 5 робочих днів після вдалої реєстрації податкової накладної згідно з чинними нормами Податкового кодексу України в єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 4.2 Договору продавець зобов`язується належним чином відповідно до вимог чинного законодавства України оформляти (складати) в електронному вигляді та реєструвати податкові накладні (розрахунки - коригування до податкових накладних) в ЄРПН в порядку та строк, що передбачені чинним Податковим кодексом України.

Згідно пункту 4.2.1 Договору, у випадку блокування податкової накладної (розрахунку - коригування до податкової накладної) в ЄРПН, продавець зобов`язується виконати всі дії та вимоги чинного законодавства України щодо оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної (розрахунку - коригування до податкової накладної) в ЄРПН: першочергово до контролюючого органу, а в разі отримання рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної (розрахунку - коригування до податкової накладної) в ЄРПН, продавець зобов`язаний протягом строку встановленого законодавством України, самостійно звернутися до суду.

Однак, як зазначає позивач, відповідач, у зв`язку із відсутністю рішення про реєстрацію податкової накладної (розрахунку - коригування до податкової накладної) в ЄРПН, зобов`язання з реєстрації належним чином податкової накладної, виконання всіх дій та вимог чинного законодавства України щодо оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних - належним чином не виконало, чим фактично істотним чином порушило умови Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов Договору в частині нездійснення останнім належним чином відповідно до вимог чинного законодавства України оформлення (складення) в електронному вигляді та реєстрації Податкової накладної (розрахунку - коригування до податкової накладної) в ЄРПН в порядку та строк, що передбачені чинним Податковим кодексом України, невиконанням всіх дій та вимог чинного законодавства України щодо оскарження рішення про відмову в реєстрації податкової накладної (розрахунку - коригування до податкової накладної) в ЄРПН, а також істотного порушення відповідачем умов Договору в наслідок чого позивач позбавляється того, на що він розраховував при укладенні такого Договору, зокрема отримання у власність товару з метою його подальшого передачі у фінансовий лізингу клієнту позивача та втрату права позивача на отримання лізингових платежів за Договором фінансового лізингу.

Відтак, порушення відповідачем умов договору, а саме відсутність реєстрації податкової накладної (розрахунку - коригування до податкової накладної) в ЄРПН, стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

При цьому, сторонами не заперечується, що на виконання укладеного Договору 02.04.2025 ТОВ "Еска Капітал" здійснило оплату авансу в розмірі 836 000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог і заперечень проти них, суд виходить з наступного.

Згідно з частиною 1, пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 4 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтями 627, 628 та 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Сторонами не заперечується, що правовідносини між ними виникли на підставі укладеного договору купівлі-продажу.

Відповідно до статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи та вказано вище, за умовами Договору, укладеного між сторонами, продавець зобов`язується передати у власність покупця товар (транспортний засіб - сідловий тягач), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити повну вартість.

Згідно умов договору, передача придбаного товару мала відбутись протягом 5 робочих днів з дня отримання оплати товару в повному обсязі (пункт 3.1 Договору).

При цьому, як вже зазначалось вище, на виконання умов Договору покупець сплатив продавцю аванс у розмірі 836 000,00 грн, а решту мав оплатити протягом 5 робочих днів після вдалої реєстрації податкової накладної в ЄРПН.

В свою чергу, обов`язок належної та вчасної реєстрації податкової накладної (розрахунку - коригування до податкової накладної) згідно Договору лежить на продавцю.

Згідно Квитанції про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних від 02.05.2025, зупинена реєстрація податкової накладної № 1 від 02.04.2025 (продавець ТОВ "Альянс Капітал", покупець - ТОВ "Еска Капітал") на суму 836 000,00 грн.

У квитанції вказано, що реєстрація податкової накладної від 02.04.2025 зупинена, оскільки обсяг постачання товару / послуги, перевищує величину залишку, визначеного як різниця обсягу придбання такого товару / послуги та обсягу його постачання, що відповідає п. 1 Критеріїв ризикованості здійснення операцій. Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

10.06.2025 представник ТОВ "Еска Капітал" направив на адресу ТОВ "Альянс Капітал" адвокатський запит, в якому просив надати: інформацію та належним чином засвідчені копії документів щодо вжитих ТОВ "Альянс Капітал" заходів та наданих пояснень, спрямованих на якнайшвидше прийняття Державною податковою службою України рішення щодо реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних № 1 від 02.04.2025 та належного виконання умов укладеного договору; інформацію та належним чином засвідчені копії документів щодо належності ТОВ "Альянс Капітал" на праві власності сідлового тягача DAF XF 460, ідентифікаційний номер XLRTEH4300G100105, рік випуску 2016, вживаний, що є товаром за договором.

Однак, вказаний адвокатський запит залишений відповідачем без відповіді та задоволення.

У поданому відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що на виконання пункту 4.2 Договору ним було оформлено та надіслано на реєстрацію податкову накладну № 1 від 02.04.2025. При цьому, зупинка реєстрації цієї податкової накладної не є порушенням договору, оскільки на даний час не минуло 365 календарних днів, що встановлені законодавцем, для подання пояснень контролюючому органу. Крім того, зазначає, що матеріали справи не містять інформації, що зупинка реєстрації податкової накладної відбулась з вини відповідача.

Крім тогоЩодо таких заперечень відповідача, суд зазначає наступне.Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, зокрема, дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг.

У відповідності до п. 198.6. ст. 198 Податкового кодексу України, суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

За змістом п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до абзацу 2 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Згідно з абзацом 14 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Пунктом 89 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється з урахуванням таких граничних строків, зокрема: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до 5 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Згідно пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

12.12.2019 наказом Міністерства фінансів України № 520 затверджено Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, який визначає механізм прийняття рішень про реєстрацію / відмову в реєстрації податкових накладних / розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Реєстр), реєстрацію яких відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - Кодекс) зупинено в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 11 вказаного Порядку, рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації Податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі набирає чинності в день прийняття відповідного рішення.

Пунктом 6 вказаного порядку передбачено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 5 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою складання податкової накладної / розрахунку коригування.

З наведеного вбачається, що згідно пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

При цьому, законодавче продовження строків на подання пояснень щодо зупинки податкової накладної / розрахунку коригування дає можливість учасникам господарських правовідносин надати контролюючим органам підтверджуючі документи та отримати податковий кредит.

В даному випадку, до належного оформлення та прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної позивач позбавлений можливості доплатити вартість придбаного товару та, як наслідок, отримати його у власність.

Податкова накладна № 1 від 02.04.2025 дотепер в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідачем не зареєстрована, оскільки містить статус "зупинено".

Матеріали справи не містять доказів надання відповідачем контролюючому органу пояснень та/або копій документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивач зазначає, що відсутність реєстрації (зупинена реєстрація) є істотним порушенням умов Договору, оскільки після підписання Договору позивач не отримав у власність транспортний засіб, на який розраховував при його укладенні.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у цьому випадку є прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкову накладну (подати пояснення з копіями підтверджуючих документів) та, як наслідок, негативними наслідками для позивача.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При цьому, суд зазначає, що статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору у статтях 6, 627 ЦК України варто зазначити, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Закріпивши принцип свободи договору, Цивільний кодекс України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абзацу другого частини третьої статті 6 та статті 627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

До загальних засад цивільного законодавства належить не тільки свобода договору, а й принципи добросовісності, розумності та справедливості.

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності врахування принципу добросовісності (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань.

В той же час, нормами статтей 525 та 526 ЦК України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, відповідно до частин 1 та 2 статті 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Частинами 1, 2 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Відповідно до частини 4 статті 652 ЦК України, зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

На відміну від форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад, у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.

Суд враховує, що зупинка реєстрації податкової накладної та неподання пояснень (з підтверджуючими документами) відповідачем до контролюючого органу є істотним порушенням Договору, оскільки, як зазначає, позивач, у такому випадку він би відмовився від укладення такого договору.

Більше того, спірний Договір укладався з метою подальшої передачі придбаного транспортного засобу в лізинг, що також зроблено не було у зв`язку із зупинкою реєстрації вказаної податкової накладної.

Враховуючи наведене вище, з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині розірвання Договору купівлі - продажу у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов договору.

Щодо позовних вимог в частині повернення авансу, суд зазначає наступне.

Частина 1 статті 692 ЦК України визначає, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання за договором. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати.

Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Судом встановлено, що грошові кошти в розмірі 836 000,00 грн сплачена на виконання вимог пункту 2.4.1 Договору, яка встановлює, що покупець зобов`язується перерахувати на банківський рахунок продавця аванс у розмірі 836 000,00 грн протягом 30 робочих днів з дати укладення цього договору.

Як вже зазначалось вище, сплачена позивачем сума є авансом, яка виконує функцію попередньої оплати і підлягає поверненню у випадку невиконання зобов`язання.

Тобто, сплачені грошові кошти в розмірі 836 000,00 грн є частковою оплатою придбаного транспортного засобу.

Згідно усталеної практики Верховного Суду, виходячи з системного аналізу вимог чинного законодавства аванс - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є грошова сума, яка перераховується згідно договору наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, при цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з справ людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, у справах "Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії" від 23.10.1991, "Федоренко проти України" від 01.06.2006 зазначив, що відповідно до прецедентного права органів, що діють на підставі Конвенції, право власності може бути "існуючим майном" або коштами, включаючи позови, для задоволення яких позивач може обґрунтовувати їх принаймні "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи, включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування щодо ефективного здійснення свого "права власності".

Статтю 1 Першого протоколу Конвенції можна застосовувати для захисту "правомірних (законних) очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Отже, за висновками суду, відсутність дій відповідача щодо належного виконання Договору (належної реєстрації податкової накладної та подальшої передачі придбаного товару позивачу), надає позивачу право на "законне очікування", що йому будуть повернуті кошти авансу. Не повернення відповідачем цих коштів прирівнюється до порушення права на мирне володіння майном (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Брумареску проти Румунії", "Пономарьов проти України", "Агрокомплекс проти України").

Таким чином, оскільки судом позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі - продажу задоволено, суд дійшов висновку задовольнити позовні вимоги про стягнення авансу в розмірі 836 000,00 грн.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі статтею 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1, 2, 3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Проте, якщо подання сторони є вирішальним для результату проваджень, воно вимагає конкретної та прямої відповіді ("Руїс Торіха проти Іспанії").

Завданням національних судів є забезпечення належного вивчення документів, аргументів і доказів, представлених сторонами ("Ван де Гурк проти Нідерландів)".

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті ("Гірвісаарі проти Фінляндії").

Згідно ж із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, вказані рішення Європейського суду з прав людини суд застосовує у даній справі як джерело права.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

У зв`язку із задоволенням позову відповідно до положень статті 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 73, 74, 76-79, 86, 91, 123, 129, 233, 238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір купівлі - продажу № 01042025/758 від 01 квітня 2025 року що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Альянс Капітал".

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Альянс Капітал" (33014, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Княгині Ольги, буд. 1-А/3, каб. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Еска Капітал" (03067, м. Київ. вул. Машинобудівна, буд. 50-А, ) аванс в розмірі 836 000,00 (вісімсот тридцять шість тисяч грн 00 коп.).

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Рівненської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Північно-західного апеляційного господарського суду в порядку встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 24.12.2025.

Суддя А.М. Горплюк