ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 Справа № 917/1661/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Тимощенко О.М., при секретарі судового засідання Сьомкіній А.В., за участю прокурора Лисенко Н.М., представника відповідача - Голубок А.В., представник позивача - не з`явився, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Першого заступника керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області, вул. Героїв Небесної Сотні, 21, м. Бориспіль, Київська область, 08301

в інтересах держави в особі:

Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, вул. Київський Шлях, 74, м. Бориспіль, Київська область, 08305

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП", Шлях Київ - Харків, корпус 134 км, Пирятинський район, Полтавська область, 37043

про стягнення 1 949 714,00 грн

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Перший заступник керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" про повернення сплаченої суми коштів за товар відповідно до умов договору №20-12 купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 року у розмірі 1 949 714,00 грн (вх. № 1725/25).

Викладені в позовній заяві вимоги прокурор обґрунтовує тим, що відповідач не виконав умови договору №20-12 купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 року в частині поставки палива на суму 1 949 714,00 грн, сплачену позивачем на виконання вказаного договору, а також не повернув позивачу вказані кошти на його вимогу.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог прокуратурою надані наступні докази (копії): лист вих. №48/07-46/2424 від 28.05.2025 року на адресу Бориспільської окружної прокуратури, інформацію з електронної системи публічних закупівель з сайту https prosoro.gov.ua, звіт про договір про закупівлю, укладений без використання електронної системи закупівель UA-2023-12-08-012215-а, договір №20-12 купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 року з додатком (специфікація), додаткову угоду №1 від 29.12.2023 року до договору №20-12 купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 року, специфікації №231221/001-С до видаткової накладної №231221/001 від 21.12.2023 року, №231221/002-С до видаткової накладної №231221/002 від 21.12.2023 року (копію та оригінал для огляду), видаткові накладні №231221/001 від 21.12.2023 року та №231221/002 від 21.12.2023 року, лист вих. №51-3090 вих-25 від 17.06.2025 року на адресу Бориспільської районної військової адміністрації Київської області, лист вих. №48/07-46/2851 від 23.06.2025 року на адресу Бориспільської окружної прокуратури, платіжні інструкції №3 від 21.12.2023 року, №4 від 21.12.2023 року, лист вих. № 48/07-46/1008 від 03.03.2025 року на адресу ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" з доказами направлення - рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення №461, №453 та скріншотом, претензію вих. № 48/07-46/1794 від 18.04.2025 року з доказами направлення на адресу відповідача - рекомендованими повідомлення про вручення поштового відправлення №243, №227, довідкою АТ "Укрпошта" про причини невручення та скріншотом, акти фіксації неможливості використати проплачені талони на автозаправній станції мережі "Аvias", фотознімки автозаправних станцій, лист вих. 3 51-3983 вих-25 від 11.08.2025 року на адресу позивача, повідомлення про підготовлення позовної заяви вих. № 51-4064 вих-25 від 14.08.2025 року, лист №48/07-46/3626 від 12.08.2025 року на адресу Бориспільської окружної прокуратури, невикористані скретч-картки (копії та оригінали), витяги з ЄДРЮОФОПГФ відносно позивача та відповідача.

Відповідач у відзиві на позов (вх. №11949 від 17.09.2025 року, створений у підсистемі "Електронний суд" 16.09.2025 року) заперечує проти позовних вимог, посилаючись на наступне :

- відповідач повністю та належним чином виконав свої зобов`язання перед позивачем по договору №20-12 купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 року та додатковій угоді №1 до спірного договору, поставив йому товар у передбачені договором строк, кількості та номенклатурі, і з боку позивача жодних претензій щодо отриманого за видатковими накладними №231221/001 від 21.12.2023 року та №231221/002 від 21.12.2023 року товару не було. Належне виконання спірного договору підтверджується оприлюдненим самим позивачем у загальному доступі на офіційному сайті з держзакупівель звітом про виконання договору про закупівлю;

- позивач не надає доказів існування протягом 2023-2024 років будь-яких перешкод в отоваренні талонів;

- надані до позовної заяви копії специфікацій до спірного договору є неналежними доказами, оскільки більшість номерів талонів перелічені на сторінках, які не містять підписів та печаток сторін договору;

- акти фіксації відмови відпуску пального є неналежними доказами (акти є ідентичними по змісту (змінюється лише місце їх складання); акти складені без участі представника АЗС та без повідомлення/участі/ запрошення представника відповідача; адреси АЗС, вказані в актах, не передбачені умовами спірного договору;

- матеріали справи не містять доказів як підтвердження порушення саме відповідачем строків поставки товару, так і відмови в отоваренні талонів;

- п. 10.3 договору передбачено, що сторона не несе відповідальність за порушення договору, якщо воно сталося не з її вини. Зупинення діяльності АЗС під брендами "АВІАС", "ANP" та ні. відбулося за наслідками виконання Указу Президента України №81/2025 від 12.02.2025 року та Рішення Ради національної безпеки і оборони України "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" від 12.02.2025 року, і відповідач такі обставини при укладенні спірного договору передбачити не міг.

Заперечуючи проти позовних вимог відповідач надав наступні докази (копії): звіт про виконання договору про закупівлю UA-2023-12-08-012215-a, рішення Ради національної безпеки і оборони України "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" від 12.02.2025 року (з додатками).

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

27.08.2025 року до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Першого заступника керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП " про повернення сплаченої суми коштів за товар відповідно до умов договору №20-12 купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 року у розмірі 1 94 9 714,00 грн (вх. № 1725/25).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2025 справу № 917/1661/25 розподілено судді Тимощенко О. М.

Суд ухвалою від 01.09.2025 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив судове засідання у справі на 02.10.2025 року на 10 год. 00 хв. та встановив сторонам строки для подання заяв по суті.

09.09.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від позивача надійшли додаткові пояснення (вх. №11511) із підтримкою позовних вимог.

17.09.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідач надійшов відзив на позовну заяву (вх. №11949) із запереченнями проти задоволення позовних вимог, де зокрема зазначено, що у позові не зазначено щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви. У зв`язку із зазначеним відповідач просив залишити позовну заяву без руху. У відзиві відповідач також заявив клопотання про участь його представника в судовому засіданні 02.10.2025 року по справі №917/1661/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Також 17.09.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від відповідача надійшло клопотання про витребування від Бориспільської районної державної адміністрації Київської області:

- оригіналів талонів бренду "АВІАС" на дизельне паливо у кількості 24 180 л. та бензин А-95 у кількості 16 120 л. з відповідними номерами, вказаними у специфікаціях № 231221/001-С до видаткової накладної №231221/001 від 21.12.2023 р. та №231221/002-С до видаткової накладної №231221/001 від 21.12.2023 р.;

- оригіналів специфікацій № 231221/001-С до видаткової накладної №231221/001 від 21.12.2023 р. та №231221/002-С до видаткової накладної №231221/001 від 21.12.2023 р.

Ухвалою від 18.09.2025 року суд задовольнив клопотання відповідача про участь в судовому засіданні Господарського суду Полтавської області 02.10.2025 року о 10:00 год. по справі №917/1661/25 його представника Голубка А. В. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Судом встановлено, що позовну заяву було подано з порушенням приписів ч. 3 ст. 162 ГПК України, у зв`язку з чим ухвалою від 18.09.2025 р. залишено позовну заяву Першого заступника керівника Бориспільської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області у даній справі без руху на підставі ч. 11 ст. 176 ГПК України, встановлено прокуророві строк на усунення недоліків позовної заяви (протягом трьох днів з дня вручення ухвали суду) шляхом надання інформації щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

19.09.2025 р. до суду через систему "Електронний суд" від прокуратури надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено перелік документів, доданих до позовної заяви, із зазначенням місцезнаходження їх оригіналів (вх. №12066).

Ухвалою від 23.09.2025 року суд постановив продовжити розгляд справи.

01.10.2025 року до суду через систему "Електронний суд" від прокуратури надійшла відповідь на відзив (вх. № 12554) з підтримкою позовних вимог та клопотанням про поновлення строку на подачу відповіді на відзив.

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 02.10.2025 року судом протокольними ухвалами задоволено клопотання про витребування оригіналів доказів на стадії розгляду справи по суті (вх. 11950), в саме: суд зобов`язав позивача - Бориспільську районну державну адміністрацію Київської області надати на огляд суду в судовому засіданні на стадії розгляду справи по суті оригінали документів (оригінали талонів бренду "АВІАС" на Дизельне паливо у кількості 24 180 літрів та Бензин А-95 у кількості 16120 літрів з відповідними номерами вказаними у Специфікації № 231221/001-С до видаткової накладної № 231221/001 від 21.12.2023 року та Специфікації № 231221/002-С до видаткової накладної № 231221/002 від 21.12.2023 року; оригінали Специфікації № 231221/001-С до видаткової накладної №231221/001 від 21.12.2023 року та Специфікації № 231221/002-С до видаткової накладної №231221/002 від 21.12.2023 року). Також судом задоволено клопотання про поновлення строку на подачу відповіді на відзив (вх. 12554) та оголошено перерву у підготовчому засіданні до 28.10.2025 року до 11:00 год.

Під час розгляду справи у підготовчому засіданні 28.10.2025 року судом оголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 25.11.2025 року на 09:00 год.

В судовому засіданні 25.11.2025 року суд розпочав слухання справи по суті, заслухав вступне слово представників учасників справи, досліджував докази.

З огляду на невиконання позивачем вимог ухвали суду від 02.10.2025 року про надання на огляд суду в судовому засіданні на стадії розгляду справи по суті оригінали документів - в судовому засіданні 25.11.2025 року суд під час розгляду справи по суті оголосив перерву в до 18.12.2025 року 10:00 год. та повторно зобов`язав позивача надати оригінали вищезазначених доказів.

09.12.2025 року до суду від позивача на виконання вимог ухвали суду надійшов супровідний лист (вх. №15873) з оригіналами скретч-карток, Специфікації № 231221/001-С до видаткової накладної № 231221/001 від 21.12.2023 року та Специфікації № 231221/002-С до видаткової накладної № 231221/002 від 21.12.2023 року.

В судовому засіданні 18.12.2025 року прокурор підтримав позовні вимоги.

Позивач не направив свого повноважного представника в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час, день та місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (міститься в матеріалах справи).

Представник відповідача - просив відмовити у задоволенні позовних вимог та повідомив суд, що ним через систему "Електронний суд" було направлено до суду клопотання про призначення технічної експертизи документів, а саме: оригіналів спірних талонів бренду "Авіас" та оригіналів Специфікації № 231221/001-С до видаткової накладної № 231221/001 від 21.12.2023 року та Специфікації № 231221/002-С до видаткової накладної № 231221/002 від 21.12.2023 року. На вирішення експертів поставити питання: Чи були специфікації роздруковані в один час, чи були вони роздруковані на одному пристрої чи на різних; порівняти час друкування перших сторінок з часом друкування останньої сторінки та ін.

Прокурор заперечив проти задоволення вказаного клопотання.

Суд повідомив про відсутність в автоматизованій системі документообігу суду інформації щодо надходження до суду вищезазначеного клопотання відповідача.

При цьому, введення воєнного стану дійсно є підставою для поновлення особі строку у випадку,якщо особа зазначає конкретні обставини, що у зв`язку із введенням воєнного стану завадили їй вчасно виконати рішення суду (наприклад виїзд з місця проживання в зв`язку з проведенням в місці проживання бойових дій, відсутність інформації про результати розгляду справи та неможливість вчасно її отримати, відомості щодо тривалих повітряних тривог у відповідному регіоні, офіційна інформація щодо обмеженої роботи суду, поштового відділення тощо).

Крім того введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку (аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.09.2025 у справі № 920/1061/23(920/34/25)).

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні без обґрунтування неможливості звернення до суду в розумні строки у зв`язку із запровадженням такого, не може вважатися поважною причиною пропуску цих строків. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.11.2022 у справі № 990/115/22.

Як встановлено судом, заявником не наведено конкретних обставин, які унеможливили виконання ним процесуальних дій протягом установленого строку- на стадії підготовчого провадження.

Ураховуючи зазначене, суд протокольною ухвалою від 18.12.2025 року відмовив у задоволенні клопотання відповідача про призначення технічної експертизи документів з огляду на те, що відповідно до чинного законодавства України не передбачено призначення судом експертизи на стадії дослідження доказів по справі. Відповідач мав можливість заявити клопотання про призначення технічної експертизи на стадії підготовчого провадження, однак даним правом не скористався.

Під час розгляду справи по суті судом були досліджені всі письмові докази, що містяться в матеріалах справи, в тому числі оригінали спірних скретч-карток, Специфікації № 231221/001-С до видаткової накладної № 231221/001 від 21.12.2023 року та Специфікації № 231221/002-С до видаткової накладної № 231221/002 від 21.12.2023 року.

В судовому засіданні 18.12.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив коли буде складено повне рішення, роз`яснив порядок та строки оскарження рішення та набрання ним законної сили.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України).

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин та матеріалів справи, за результатом проведення конкурентної процедури закупівлі UA-2023-12-08-012215-a (ДК 021:2015:09130000-9: Нафта і дистиляти) між Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області (далі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" (далі - відповідач, постачальник, ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП") 20.12.2023 укладено договір №20-12 купівлі - продажу товарів (далі - договір, т. 1 а. с. 19-20).

У договорі сторони узгодили, зокрема, наступне :

- постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим договором, поставити покупцю (передати у власність покупця) товар - перелік якого визначено в додатку № 1 до даного договору (специфікації), а покупець зобов`язується на умовах та в порядку, визначених договором, прийняти названий товар та оплатити його (п. 1.1 договору);

- під товаром, що є предметом поставки за цим договором (у подальшому товар) слід розуміти: Назва товару відповідно до ДК - 021:2015 - "Нафта і дистиляти"; код, категорія відповідно до ДК - ДК 021:20-9,; сума - 1 950 052,66 грн (п. 1.2 договору);

- кількість товару (обсяги закупівлі) може бути зменшена в залежності від реального фінансування (п. 1.3 договору);

- товар повинен бути переданий постачальником покупцю не пізніше 7 (семи) робочих днів з дня розміщення відповідного замовлення замовником, за умови наявності коштів на рахунку замовника на зазначені цілі (п. 4.1 договору);

- перехід права власності на товар, відбувається в момент підписання покупцем документу, що підтверджує передачу та прийняття товару (накладна, акт прийому - передачі тощо) (п. 4.2 договору);

- покупець оплачує поставлений товар за цінами, які передбачені в додатку № 1 до даного договору (специфікації) (п. 5.1 договору);

- загальна вартість товару (ціна договору) складає 1 950 052,66 грн з ПДВ (п. 5.2 договору);

- ціна на товар може бути змінена тільки за згодою сторін після підписання відповідної додаткової угоди (п. 5.3 договору);

- покупець оплачує 100% вартості поставленого постачальником товару протягом 10 (десяти) робочих днів з моменту отримання товару за умови наявності коштів на рахунку установи на відповідні цілі (п. 5.4 договору);

- оплата здійснюються в безготівковій формі шляхом перерахування покупцем відповідної суми на рахунок постачальника згідно видаткової накладної (п. 5.5 договору);

- приймання та передача товару за кількістю та якістю здійснюється сторонами в порядку, що визначається чинним законодавством (п. 8.1 договору);

- цей договір набирає чинності з дати його підписання та діє до скасування воєнного стану, оголошеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64 "Про введення воєнного стану в Україні", але не пізніше ніж до 31 грудня 2023 року. В частині оплати за поставлений товар - до повного виконання сторонами узятих на себе зобов`язань (п. 9.1 договору);

- порушенням договору є його не виконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом договору (п. 10.2 договору);

- сторона не несе відповідальності за порушення договору, якщо воно сталося не з її вини (умислу чи необережності) (п. 10.3 договору);

- сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов`язань за цим договором, якщо невиконання буде наслідком обставин непереборної сили чи їх наслідків; у тому числі, але не тільки: пожежі, повені, землетрусу, аварії, надзвичайних подій, воєнних дій, стихійного лиха та інших обставин, що не залежать від волі та можливостей сторін. Термін виконання зобов`язань за договором може бути продовжений на період, відповідний тому, протягом якого такі обставини та їх наслідки мали місце. Якщо такі обставини та їх наслідки тривають більше календарного місяця, то кожна із сторін може відмовитись від подальшого виконання зобов`язань за цим Договором за винятком розрахунків по вже виконаним іншою стороною зобов`язанням (п. 12.1 договору);

- при настанні форс-мажорних обставин сторони зобов`язані негайно інформувати одна одну й погоджувати спільні дії для зведення до мінімуму можливих збитків для сторін (п. 12.2 договору);

- належним доказом обставин, зазначених у п.12.1. та строку їх дії служать сертифікати, які видаються Торгово-промисловою палатою України чи регіональними Торгово-промисловими палатами України (п. 12.3 договору);

- додаткові угоди та додатки до цього договору є його невід`ємною частиною і мають юридичну силу лише у разі якщо вони викладені у письмовій формі, підписані сторонами та скріплені їх печатками (п. 13.2 договору).

Додатком 1 до договору - специфікацією (т. 1 а. с.20 зворот) визначено найменування товару, одиницю виміру, кількість, ціну (без ПДВ), ціну з ПДВ, суму з ПДВ, а саме:

- дизельне паливо (Євро -5) по талонам у кількості 24 184 л., ціна без ПДВ - 40,316667 грн, ціна з ПДВ - 48,38 грн, сума з ПДВ - 1 170 021,92 грн;

- бензин А-95 (Євро-5) по талонам у кількості16 123 л., ціна без ПДВ - 40,316667 грн, ціна з ПДВ - 48,38 грн, сума з ПДВ - 780 030,74 грн;

Всього на суму 1 950 052,66 грн з ПДВ.

29.12.2023 року сторони уклали додаткову угоду №1 до договору №20-12 від 20.12.2023 року купівлі-продажу (т. 1 а. с. 21), якою узгодили внести зміни до договору та викладають такі зміни у наступній редакції:

"1. Зменшити суму договору на 338 грн 66 коп. (Триста тридцять вісім гривень 66 копійок)

2. З урахуванням п.1 цієї додаткової угоди загальна вартість договору зменшується та становить 1 949 714 грн 00 коп. (Один мільйон дев`ятсот сорок дев`ять тисяч сімсот чотирнадцять гривен 00 копійок), в т. ч. ПДВ- 20% - 324 952,33 (Триста двадцять чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят дві грн. 33 коп.)

3. У всьому іншому, що не передбачено умовами цієї додаткової угоди, сторони керуються умовами договору та нормами чинного законодавства України.

4. Ця додаткова угода набуває чинності з дати її підписання обома сторонами та діє протягом строку договору.

5. Ця додаткова угода складена у двох автентичних примірниках українською мовою, по одному для кожної із сторін, та є невід`ємною частиною договору №20-12 від 20 грудня 2023 року."

На виконання умов договору відповідач передав позивачу талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 1 949 714,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №231221/001 від 21.12.2023 року та №231221/002 від 21.12.2023 року, а також специфікаціями №231221/001-С до видаткової накладної №231221/001 від 21.12.2023 року, №231221/002-С до видаткової накладної №231221/002 від 21.12.2023 року (підписані та скраплені печатками сторін) (т. 1 а. с. 21 зворот - 25, оригінали досліджені судом).

Передачу талонів на паливно-мастильні матеріали також підтвердив відповідач.

В дотримання умов договору позивач здійснив повну оплату товару, що підтверджується платіжними інструкціями №3 від 21.12.2023 року та №4 від 21.12.2023 року (т. 1 а. с. 27 зворот - 28).

Отже, відповідачем буди поставлені позивачеві талони (скретч-картки) бренду "АВІАС":

- на бензин А-95 - номіналом 20 л. у кількості 306 шт. з номерами серії з 70 по 39; номіналом 10 л. у кількості 1 000 шт. з номерами серії з 40 по 39;

- на дизельне паливо - номіналом 30 л. у кількості 100 шт. з номерами серії з 10 по 09; номіналом 20 л. у кількості 559 шт. з номерами серії з 00 по 99, номіналом 20 л. у кількості 320 шт. з номерами серії з 00 по 19, номіналом 30 л. у кількості 120 шт. з номерами серії з 90 по 29.

Як стверджує прокурор, з моменту укладення договору та додаткової угоди покупець не зміг отоварити спірні талони у зв`язку з відсутністю пального, що було зафіксовано зокрема відповідними актами від 26.02.2025 року (т. 1 а. с. 24 зворот, 35).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач направляв на адресу відповідача:

- лист (вих. №48/07-46/1008 від 03.03.2025 року) з вимогою перерахувати на рахунок адміністрації вартість раніше оплачених талонів. В якості доказів направлення вказаного листа на адресу відповідача до позову долучено рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №461, №453 та скріншот (направлення електронною поштою) (т. 1 а. с. 28 зворот - 30);

- претензію (вих. № 48/07-46/1794 від 18.04.2025 року) з вимогою перерахувати на рахунок адміністрації вартість раніше оплачених талонів (1 949 714,00 грн). В якості доказів направлення вказаної претензії на адресу відповідача до позову долучено рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення №243, №227, довідку АТ "Укрпошта" про причини невручення та скріншот (направлення електронною поштою) (т. 1 а. с. 30 зворот - 34).

Однак відповіді на вищезазначені лист та претензію позивач не отримав.

У зв`язку з викладеними обставинами Бориспільська районна державна адміністрація Київської області звернулася з листом №48/07-46/2424 від 28.05.2025 року до Бориспільської окружної прокуратури з проханням вжити заходи представницького характеру на захист інтересів держави в суді щодо стягнення з ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" заборгованості у розмірі 1 949 714,00 грн (т. 1 а. с. 14, 15).

Бориспільська окружна прокуратура направила на адресу Бориспільської районної державної адміністрації Київської області лист від 17.06.2025 року №51-3090ВИХ-25 щодо направлення на адресу прокуратури необхідних документів. Також у листі було повідомлено, що в разі не вжиття Бориспільською районною державною адміністрацією Київської області належних засобів захисту порушених інтересів територіальної громади, Бориспільською окружною прокуратурою будуть вжиті відповідні заходи представницького характеру в порядку ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 ГПК України, ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" (т. 1 а. с. 26).

Бориспільська районна державна адміністрація Київської області у відповідь на вищезазначене звернення направила на адресу прокуратури копії платіжних інструкції №3 від 21.12.2023 року, №4 від 21.12.2023 року, листа та претензії на адресу ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" та інформацію, що підтверджує відправлення зазначених листа та претензії (вих. №48/07-46/2851 від 23.06.2025 року, т. 1 а. с. 27).

Також листом вих. № 48/07-46/3626 від 12.08.2025 року позивач направив на адресу прокуратури засвідчені копії талонів відповідно до договору купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 року №20-12 (т. 1 а. с. 41).

За наведених обставин, на виконання вимог ч. 4 ст. 23 ЗУ "Про прокуратуру" Бориспільська окружна прокуратура надіслала Бориспільській районній державній адміністрації Київської області повідомлення від 14.08.2025 №51-4064вих-25 про підготовлення позову до суду в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області для захисту інтересів територіальної громади (т. 1 а. с. 40 зворот).

Враховуючи відсутність реагування зі сторони відповідача на претензію позивача та вважаючи права порушеними, перший заступник керівника Бориспільської окружної прокуратури звернувся до суду з даним позовом.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 4 ст.53 ГПК України унормовано, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст.6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

Інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (постанова Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 05.09.2020 у справі №9901/511/19, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, 06.07.2021 у справі №911/2169/20, 21.06.2023 у справі №905/1907/21).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 виснувала, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема, подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу.

Прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Сам факт незвернення до суду з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку з чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави у цій сфері та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №903/129/18).

Правовий висновок про те, що прокурор уповноважений звертатися до суду для захисту інтересів держави в суді в особі органу, до компетенції якого належить захист інтересів держави у відповідній сфері, у разі невиконання або неналежного виконання цим органом своїх повноважень, у тому числі з огляду на відсутність бюджетних асигнувань на сплату судового збору, міститься, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 та Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/11956/20.

У даному випадку прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області .

Частиною 1 статті 5 Бюджетного кодексу України передбачено, що бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.

Згідно з положеннями статті 22 Бюджетного кодексу України розпорядники бюджетних коштів, що уповноважені на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, зобов`язані ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави у бюджетній сфері.

Відповідно до статті 26 Бюджетного кодексу України контроль за дотриманням бюджетного законодавства спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами та здійснюється на всіх стадіях бюджетного процесу його учасниками відповідно до цього Кодексу та іншого законодавства, а також забезпечує, зокрема, досягнення економії бюджетних коштів, їх цільового використання, ефективності і результативності в діяльності розпорядників бюджетних коштів, шляхом прийняття обґрунтованих управлінських рішень.

За приписами статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави та територіальної громади визначені у Законі України "Про публічні закупівлі". Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції. До основних принципів публічних закупівель віднесено, зокрема, їх максимальна економія та ефективність.

За змістом статті 1 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації.

Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Відповідно до статті 18 Закону України "Про місцеві державні адміністрації" місцева державна адміністрація, серед іншого, складає, схвалює і подає на розгляд ради прогноз відповідного бюджету, складає і подає на затвердження ради проект відповідного бюджету та забезпечує його виконання; звітує перед відповідною радою про його виконання; подає в установленому порядку до органів виконавчої влади вищого рівня фінансові показники і пропозиції до проекту Державного бюджету України, пропозиції щодо обсягу коштів Державного бюджету України для їх розподілу між територіальними громадами, розмірів дотацій і субсидій, дані про зміни складу об`єктів, що підлягають бюджетному фінансуванню, баланс фінансових ресурсів для врахування їх при визначенні розмірів субвенцій, а також для бюджетного вирівнювання виходячи із забезпеченості мінімальних соціальних потреб.

Відповідно до статті 28 зазначеного Закону для реалізації наданих повноважень місцеві державні адміністрації мають право, серед іншого, звертатися до суду та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Кошти, які були витрачені на придбання пального є коштами місцевого бюджету, управління та контроль використання яких покладено безпосередньо на Бориспільську районну державну адміністрацію Київської області, яка в даному випадку є органом, уповноваженим державою здійснювати захист порушених насамперед економічних інтересів держави.

Враховуючи викладене, суд вважає, що прокурор, дотримавшись вимог ст.53 ГПК України та ст.23 Закону України "Про прокуратуру", правомірно та обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом в інтересах держави в особі Бориспільської районної державної адміністрації Київської області.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що спірні правовідносини між сторонами виникли в зв`язку з укладенням та виконанням договору поставки.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України).

Згідно із ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором не встановлено інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 334 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що на виконання умов договору позивачем здійснена оплата суми по договору (1 949 714,00 грн) (платіжні інструкції № 3 та №4 від 21.12.2023 року (т. 1 а. с. 27 зворот, 28), а відповідачем було передано позивачу талони на паливно-мастильні матеріали на загальну суму 1 949 714,00 грн, що підтверджується видатковими накладними №231221/001 від 21.12.2023 року та №231221/002 від 21.12.2023 року, а також специфікаціями №231221/001-С до видаткової накладної №231221/001 від 21.12.2023 року та №231221/002-С до видаткової накладної №231221/002 від 21.12.2023 року (т. 1 а. с.21 зворот - 25).

Суд звертає увагу, що у судовому засіданні 18.12.2025р. було досліджено оригінали талонів мережі АЗС бренду "АВІАС" на Бензин А-95 та на Дизельне паливо, а також оригінали специфікацій №231221/001-С до видаткової накладної №231221/001 від 21.12.2023 року та №231221/002-С до видаткової накладної №231221/002 від 21.12.2023 року на їх відповідність долученим до матеріалів справи копіям. Досліджені оригінали талонів та специфікацій відповідають копіям, долученим до позовної заяви. Дослідженні талони наявні у відповідній кількості, номенклатурі та без слідів пошкодження чи використання.

Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997 затверджені Правила роздрібної торгівлі нафтопродуктами, згідно яких торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів (надалі - АЗС) (абзац 2 п.3 Правил).

Згідно з п. 9 Правил, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155 затверджена Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України (далі - Інструкція).

Згідно з п.3 Інструкції, талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Порядок відпуску нафтопродуктів за талонами визначений у п. 10.3.3 Інструкції, а саме: форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона.

Тож, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС.

Разом з тим суд зазначає, що факт підписання сторонами видаткових накладних від №231221/001 від 21.12.2023 року та №231221/002 від 21.12.2023 року не свідчить про факт передачі відповідачем товару позивачу, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали позивачу право на отримання відповідної кількості товару у майбутньому.

Отже, з моменту передання відповідачем за видатковими накладними талонів на пальне позивачу останній набув право на отримання дизпалива та бензину в об`ємах, які зазначені у видатковій накладній. Передача талонів на пальне, які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє відповідача від обов`язку передати позивачу придбаний ним згідно договору товар. Вказаним спростовуються доводи відповідача стосовно того, що підписання вказаної видаткової накладної свідчить про те, ним належно виконано свої зобов`язання за договором.

Як зазначає прокурор, позивач не мав можливості отоварити талони (скрет-картки) за відсутності палива на АЗС, що зі сторони відповідача не спростовано та свідчить про невиконання ним умов договору в частині забезпечення видачі товару на загальну суму 1 949 714,00 грн.

Як зазначає прокурор, позивач неодноразово намагався отримати оплачене та належне йому пальне марки на відповідній АЗС, проте постачальник в порушення умов договору не забезпечив наявність товару на своїй АЗС. Про даний факт працівниками позивача було складено акти фіксації неможливості використати проплачені талони на автозаправній станції мережі "AVIAS" від 26.02..2025 року (т. 1 а. с. 34, зворот, 35).

Суд зазначає, що сторонами в договорі не погоджено порядку складання відповідних актів про відсутність палива, відтак не залучення позивачем представників відповідача чи працівників мережі АЗС "АВІАС" до складання цих актів та не направлення їх на адресу відповідача не свідчить про недопустимість останніх в якості доказів.

У відзиві на позов відповідач вказав, що у вищезазначених актах вказані адреси АЗС, які не передбачені умовами спірного договору.

При цьому суд звертає увагу, що умовами договору №20-12 купівлі-продажу товарів від 20.12.2023 року не узгоджено переліку АЗС, на яких позивач мав можливість отоварти спірні талони (скрет-картки).

Відповідачем не надано до матеріалів справи належних та допустимих доказів на спростування відповідних обставин щодо відсутності на вказаних в актах автозаправних станціях (АЗС) відповідної кількості палива та неможливості отримання палива за талонами, а на офіційному сайті АЗС "АВІАС" відсутня інформація про працюючі АЗС на території України.

Крім того, обставини того, що АЗС мережі "АВІАС", які обслуговують скретч-картки ТОВ "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП", не працюють, є загальновідомими, у зв`язку з чим не потребують доказування на підставі положень частини третьої статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Суд бере до уваги, що відповідач не повідомив позивача про тимчасовість чи постійність припинення роботи автозаправних станцій, не запропонував альтернативного механізму реалізації карток, не забезпечив перенаправлення на інші АЗС чи видачі нового виду довірчих документів.

Суд відмічає, що наявність працюючої інфраструктури постачальника є ключовою умовою виконання зобов`язання. Пасивна поведінка відповідача, який не відповідав на претензії, не інформував покупця і не запропонував заміни скретч-карток або повернення коштів, свідчить про неналежне виконання договірних зобов`язань.

Таким чином, припинення роботи АЗС без належного інформування позивача, за відсутності пропозицій альтернативної поставки або повернення коштів, дає підстави суду вважати зобов`язання невиконаним, що є підставою для повернення попередньої оплати у повному обсязі.

Суд також бере до уваги, що відповідач не заявляв про наявність обставин непереборної сили (форс-мажору), які могли б вплинути на належне виконання зобов`язань за договором поставки.

Суд також зауважує, що відповідно до частини першої статті 614 Цивільного кодексу України, боржник звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо доведе, що таке порушення сталося не з його вини. Водночас обов`язок доведення відсутності вини покладається саме на боржника.

У цій справі відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що порушення умов договору сталося з причин, що не залежать від його волі. Зокрема, відповідач не навів обставин, які б свідчили про вжиття ним усіх можливих заходів для належного виконання зобов`язань або мінімізації шкоди у разі неможливості виконання, як це передбачено частиною третьою статті 614 Цивільного кодексу України.

Натомість матеріали справи свідчать про відсутність будь-яких активних дій з боку відповідача щодо інформування позивача, забезпечення альтернативного способу отримання товару або повернення коштів, що унеможливлює визнання його дій сумлінними. Відтак, підстави для звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання відсутні.

При цьому суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 141 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Санкції, застосовані до третіх осіб у лютому 2025 року, не є форс-мажорною обставиною в розумінні ч. 2 ст. 141 ЗУ "Про торгово-промислові палати в Україні".

Жодних документально обґрунтованих заперечень з приводу викладених обставин відповідач в ході розгляду справи не надав. Також відповідач як не спростував переліку невикористаних позивачем талонів, так і не надав власного розрахунку суми коштів, що підлягає поверненню.

Частиною 1 ст. 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до приписів ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Таким чином, відповідно до частини другої статті 693 ЦК України у покупця виникає право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати від продавця, який одержав суму попередньої оплати товару і не поставив його у встановлений строк.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 15.10.2013 року по справі № 5011-42/13539-2012/3-30гс13.

Отже, у розумінні приписів цієї норми покупцю належить право вимагати, крім іншого, повернення передоплати за непоставлений товар. При цьому, попередньою оплатою є часткова або повна оплата товару до його передання продавцем.

Визначене зазначеною нормою право покупця вимагати від продавця повернення суми попередньої оплати є за своїм змістом правом покупця на односторонню відмову від зобов`язання, внаслідок якої припиняється зобов`язання продавця перед покупцем по поставці товару і виникає нове грошове зобов`язання.

Тобто, виходячи з аналізу положень статті 693 ЦК України умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Тобто, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №918/631/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 667 ЦК України якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобов`язаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення. Необхідні для цього витрати покупець зобов`язаний відшкодувати продавцеві, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 670 ЦК України, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Таким чином, з викладених обставин вбачається не виконання відповідачем умов договору щодо належної поставки товару та виникнення у нього зобов`язання із компенсації позивачу вартості талонів, що не були отоварені.

За розрахунком Бориспільської окружної прокуратури, враховуючи ціну за 1 л пального, передбачену в специфікації, яка є невід`ємною частиною договору, відповідач не виконав перед позивачем зобов`язань на загальну суму 1 949 714,00 грн.

Суд зазначає, що практика Європейського суду з прав людини виробила конструкцію "legitimate expectations" (українською - "правомірні очікування"). Пояснюючи сутність конструкції, Європейський суду з прав людини зазначає про необхідність більш широкого розуміння терміну майна (possessions), зазначеного у статті 1 Першого Протоколу Конвенції, згідно з яким до майна входить як наявне майно, так і активи, включаючи вимоги, щодо яких заявник може стверджувати про наявність у нього щонайменше "правомірного очікування" ефективного отримання майнового права. Таким чином, Європейський суд з прав людини зазначає, що "правомірне очікування" отримання майна може розраховувати на захист за Першим Протоколом Конвенції. Якщо сутністю вимоги особи є її майновий інтерес, то особа може вважатися такою, що має "правомірне очікування", якщо в національному праві є достатні підстави для існування такого інтересу. Зокрема, якщо існує судова практика національних судів щодо підтвердження його існування.

Суд наголосив, що концепція майна, до якого входить "правомірні очікування", має автономне значення, незалежне від класифікації та критеріїв майна в національному праві, а також що "правомірне очікування" має містити вимогу, що є більш істотною та конкретною, ніж просто сподівання, або таку, що залежить від майбутніх непевних обставин. Вимога вважається майном лише тоді, коли є належне визнання, що вона може отримати примусовий захист.

У даній справі суд вважає, що позивач мав правомірне очікування отримання товару пального, за яке ним було здійснено повну попередню оплату. Така вимога має безпосередній майновий інтерес, закріплений у договорі, підтверджений платіжними документами, специфікаціями, видатковими накладними, а також не заперечується відповідачем по суті. За змістом національного законодавства та практики Верховного Суду, така вимога підлягає примусовому захисту. Відтак, вона відповідає критерію "майна" у розумінні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції.

Також суд вказує, що статтею 26 Віденської конвенції "Про право міжнародних договорів"1969 року (ратифікована Україною 14 травня 1986 року) закріплено, що "кожен чинний договір є обов`язковим для його учасників і повинен добросовісно виконуватись".

Вказане відображає принцип pacta sunt servanda, що діє як правова презумпція, що будь-який належно укладений договір: набуває сили закону для його сторін; підлягає виконанню в повному обсязі; повинен виконуватися добросовісно та вчасно. Тобто після укладення договору сторони юридично "зв`язані" його умовами.

З огляду на викладене, невиконання відповідачем зобов`язання щодо забезпечення можливості реалізації скретч-карток на пальне, відсутність альтернативного способу отримання товару або повернення коштів, а також пасивна поведінка відповідача, яка свідчить про повне ігнорування вимог позивача, - порушує правомірні очікування позивача на отримання оплаченого товару та є втручанням у його майнові права. Така поведінка становить втрату легітимного очікування реалізації права власності, а тому вимагає ефективного судового захисту шляхом стягнення відповідної суми попередньої оплати.

Суд відзначає, що відповідачем не спростовано як кількість невикористаних позивачем талонів, так і не надано власного розрахунку суми грошових коштів, що підлягає компенсації, відтак перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд погоджується із загальною вартістю товару, який фактично не може бути отриманий та підлягає сплаті позивачу, вважає його вірним та арифметично правильним.

З огляду на вище викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог про стягнення із відповідача 1 949 714,00 грн.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Частиною 5 ст. 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 ГПК України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

При цьому суд зазначає, що згідно вимог ч.1 ст.14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому інші доводи та заперечення відповідача судом почуті, проте не оцінюються як обґрунтовані та правомірні, оскільки не впливають на зроблені судом висновки.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та оцінивши, з огляду на положення ст.ст.74, 75-79, 86 ГПК України, наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача на користь Бориспільської районної державної адміністрації Київської області 1 949 714,00 грн.

У відповідності до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених вимог.

Суд звертає увагу, що відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Платіжною інструкцією №2366 від 13.08.2025 року на суму 29 245,71 грн позивачем було підтверджено оплату судового збору за подання позовної заяви (т. 1 а. с. 13).

Випискою від 13.08.2025 року підтверджено зарахування судового збору у розмірі 29 245,71 грн до спеціального фонду державного бюджету України (т. 1 а. с. 168).

Отже, позивачем було внесено судовий збір в сумі 29 245,71 грн, тоді як необхідно було - 23 396,57 грн (з урахуванням коефіцієнта 0,8).

Переплата становить 5 849,14 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" (шлях Київ-Харків, корпус 134 км, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37043, ) на користь Бориспільської районної державної адміністрації Київської області (вул. Київський Шлях, 74, м. Бориспіль, Київська область, 08305, ) 1 949 714,00 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАРАНТ ОЙЛ ГРУПП" (шлях Київ-Харків, корпус 134 км, Лубенський р-н, Полтавська обл., 37043, ) на користь Київської обласної прокуратури (бульвар Лесі Українки, 27/2, м. Київ, 01014, отримувач: Київська обласна прокуратура (код 02909996, назва банку: ДКСУ м. Київ, МФО банку 820172, р/р UA 0015641) 23 396,57 грн судового збору.

Видати накази з набранням чинності цим рішенням.

Повний текст рішення складено та підписано 22.12.2025 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Суддя О. М.Тимощенко