ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2025 року м. Миколаїв Справа № 915/785/25

Господарський суд Миколаївської області у складі:

судді Л.М. Ільєвої

при секретарі судового засідання І.С. Степановій

за участю представників:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом фізичної особи-підприємця Татаренкової Валентини Антонівни до Миколаївської міської ради про визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною,-

ВСТАНОВИВ:

ФОП Татаренкова Валентина Антонівна звернулась до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою до Миколаївської міської ради про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 28.09.2006 р. № 4426 в редакції, викладеній у прохальній частині позовної заяви, умовами якої передбачено поновлення строку дії договору оренди на 15 років до 10.10.2036 р. на тих самих умовах, посилаючись на наступне.

У відповідності до договору дарування від 09.12.2004 р., посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П., позивач - Татаренкова Валентина Антонівна є власником нежитлової будівлімлинцевої та кулінарії загальною площею 84,4 кв.м та 83,70 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Право власності позивача на нежитлові приміщення зареєстровано в ММБТІ, що підтверджується витягом від 18.12.2004 р. (№ запису 1799).

На підставі рішення Миколаївської міської ради № 2/26 від 30.06.2006 р. передано приватному підприємцю Татаренковій В.А. в оренду строком на 15 років земельну ділянку площею 304 кв.м для обслуговування приміщень «Млинцева» та «Кулінарія» по вул. М. Морській, 92-б. Згідно вказаного рішення 28.09.2006 р. між приватним підприємцем Татаренковою В.А. та Миколаївською міською радою укладено договір оренди землі № 4426 для обслуговування вищезазначених нежитлових приміщень, які належать позивачу на підставі права власності. В оренду передана земельна ділянка площею 304 кв.м строком на 15 років з дати державної реєстрації договору оренди, яка здійснена 10.10.2006 р. Строк оренди земельної ділянки визначено до 10 жовтня 2021 р. з правом пролонгації, про що зазначено у витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.08.2021 р. Як вказує позивач, рішенням сесії Миколаївської міської ради № 14/28 від 26.01.2012 р. внесено зміни до рішення міської ради № 2/26 від 30.06.2006 р., а саме: п.8.1. викладено в такій редакції: Передати громадянці Татаренковій В.А. в оренду строком на 15 років земельну ділянку площею 304 кв.м для обслуговування приміщень Млинцева та Кулінарія по вул. М. Морській, 92-б. На підставі даного рішення та викладених в ньому змін 16.08.2012 р. між гр. ОСОБА_1 та Миколаївською міською радою укладено договір про зміни № 100-12 до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській міській раді за № 4426.

У відповідності до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.07.2020 р. за адресою АДРЕСА_1 остання перебуває в оренді у позивачки та має кадастровий номер :02:058:0008.

За ствердженням позивача, 09.07.2021 р. ОСОБА_1 звернулась до Миколаївської міської ради через ЦНАП Миколаївської міської ради щодо поновлення договору оренди землі, надавши необхідний пакет документів, в тому числі додаткову угоду, що підтверджується описом документів, що надано громадянином для виконання адміністративної послуги (№ справи в книзі реєстрації 23020-07-03 від 09.07.2021 р). Враховуючи те, що були зауваження від Миколаївської міської ради, то після їх доопрацювання ОСОБА_1 звернулася до міської ради повторно 09.09.2021 р., що також підтверджується описом з ЦНАП Миколаївської міської ради. Однак, як стверджує позивач, з часу звернення позивачка не отримала рішення від Миколаївської міської ради, що є порушенням ст. 33 Закону Україну Про оренду землі. Строк дії договору припинився, але рішення про продовження оренди землі за завчасним зверненням у відповідності до умов договору не прийнято.

В подальшому 13.12.2023 р. адвокатом Гавловською Ю.В. в інтересах позивача було направлено адвокатський запит щодо надання інформації про стан розгляду звернення Татаренкової В.А. про продовження оренди землі. 18.12.2023 р. надійшла відповідь від Миколаївської міської ради, що відповідно до поданої заяви ОСОБА_1 управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради підготовлено проект рішення, який направлено на погодження відповідними органами Миколаївської міської ради згідно регламенту.

Отже, позивачка вказує, що вона своєчасно звернулась до відповідача (за три місяці до закінчення терміну дії договору оренди землі) із заявою про поновлення договору оренди землі на такий же строк та на тих же умовах, натомість відповідач не прийняв жодного рішення щодо його поновлення у встановлений законом строк. Відповіді на своє звернення щодо продовження (поновлення) договору оренди землі позивач не отримувала, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду. При цьому позивачка зазначає, що не зважаючи на відсутність рішення орендодавця щодо продовження терміну договору оренди землі, Татаренкова В.А. продовжує сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою на рахунок ГК ДКСУ у Миколаївській області, що підтверджується наданими до суду платіжними квитанціями, відповідно заборгованість перед міською радою за користування земельною ділянкою у позивачки немає.

Наразі позивач вважає, що Миколаївська міська рада як орендодавець допустила бездіяльність щодо прийняття рішення про продовження дії оренди земельної ділянки за зверненням ОСОБА_1 . Будь-яких заперечень щодо невідповідності додаткової угоди вимогам чинного законодавства на адресу позивача також направлено не було. В свою чергу орендар протягом строку дії договору належним чином виконував покладені на нього зобов`язання та вчасно сплачував орендну плату, до закінчення терміну дії договору направив Миколаївській міській раді звернення про поновлення договору оренди землі, додавши до нього проект додаткової угоди (2 примірники) та інші необхідні додатки. Натомість у місячний строк Миколаївська міська рада не розглянула клопотання про поновлення договору оренди землі, тобто, відповідно до ч. 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі», не прийняла рішення про поновлення договору оренди землі або обґрунтованого рішення про заперечення у поновленні, отже Миколаївська міська рада проявила бездіяльність щодо розгляду клопотання про поновлення договору оренди землі та укладення додаткової угоди до договору оренди землі, щодо відповіді, наданої на адвокатський запит 18.12.2023 р., позивач зауважує, що це не є розглядом клопотання про поновлення договору оренди землі у розумінні ст. 33 Закону України «Про оренду землі», ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, п. 34 ч. 1 ст. 26, ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Тому, враховуючи зволікання відповідача щодо вирішення питання поновлення договору оренди землі, позивач звернувся до суду з позовом про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі від 28.09.2006 р. (зареєстрованого 10.10.2006 р.) на підставі ч. 6 статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Так, позивач вважає, що належним способом захисту порушеного права у випадку застосування положень ст.33 Закону України "Про оренду землі" є саме позов про визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі на той самий строк та на тих же умовах, оскільки сама по собі вимога про визнання поновленим договору оренди землі не може забезпечити реального захисту порушеного права, так як договір є поновленим в силу закону, а також в силу імперативного припису про обов`язковість оформлення поновлення договору оренди саме шляхом укладення додаткової угоди, що, власне, і може бути предметом розгляду в суді.

Наразі заявник вказує, що з метою захисту своїх прав Татаренкова В.А. як фізична особа, з якою є договірні відносини з Миколаївською міською радою, звернулась до Центрального районного суду з відповідним позовом в рамках цивільного судочинства. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 15.04.2025 р. дану справу було передано за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва за місцем знаходження майна (нежитлових приміщень). Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12.05.2025 р. було відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено, що позивач має право на звернення до суду за захистом свого порушеного права в порядку господарського судочинства, так як нежитлові приміщення використовуються в підприємницькій діяльності, яка є діючою, але договірні відносини укладено з фізичною особою, що стало підставою для звернення до Господарського суду Миколаївської області.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 26.05.2025 р. вказану позовну заяву ОСОБА_1 (вх. № 7550/25 від 19.05.2025) залишено без руху, оскільки заявником в порушення вимог ч. 3 ст. 162, ч. 1 ст. 164 ГПК України не надано обґрунтувань щодо підстав звернення до господарського суду з вказаним позовом саме як фізичною особою, а не фізичною особою підприємцем та не надано доказів сплати судового збору за поданий позов у встановленому законом порядку і розмірі. При цьому вказаною ухвалою суду позивачу встановлено 10-денний строк для усунення виявлених недоліків при поданні позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

03.06.2025 р. від представника позивача Гавловської Ю.В. через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшла заява про усунення недоліків (вх. № 8381/25), до якої заявником надано копію платіжної інструкції від 02.06.2025 р. № 9571-2284-2540-1256 на суму 3028 грн. та надано обґрунтування звернення з позовною заявою саме як фізичною особою.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 09.06.2025 р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 915/785/25, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження, при цьому підготовче засідання призначено на 14.07.2025 р. о 12:40.

27.06.2025 р. від відповідача - Миколаївської міської ради до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 9637/25), згідно з яким відповідач проти задоволення позову заперечує, оскільки вирішення та врегулювання земельних відносин є виключними повноваженнями міської ради. При цьому відповідач вказує, що за умовами договору, зокрема, п. 3.1 останній діє протягом 15 років з дати його державної реєстрації (тобто до 10 жовтня 2021 року). Крім того, пунктом 3.1. договору зазначено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяця до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовження його дії.

Отже, за ствердженнями відповідача, орендар зобов`язаний був повідомити орендодавця про намір поновити договір на новий строк до 10.10.2021 та надати проект договору. Відповідно до службової записки Департаменту з надання адміністративних послуг від 18.06.2025 № 33655/19.04-02/25-2 (додається) до Департаменту 09.07.2021 надійшло звернення від громадянки Татаренкової Валентини Антонівни стосовно видачі рішення Миколаївської міської ради про передачу земельної ділянки в оренду (поновлення договору оренди землі) за адресою: АДРЕСА_1 . Звернення зареєстровано за № 23020-07-03 адміністратором департаменту та разом з описом справи передано на розгляд департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради. Відповідач вказує, що станом на 18.06.2025 за відомостями порталу адміністративних послуг Миколаївської області Департаментом архітектури та містобудування Миколаївської міської ради надана відмова 06.08.2021. Також 09.09.2021 до Департаменту надійшло ще одне звернення від громадянки Татаренкової Валентини Антонівни стосовно видачі рішення Миколаївської міської ради про передачу земельної ділянки в оренду (поновлення договору оренди землі) за адресою: АДРЕСА_1 . Звернення зареєстровано за № 23040-07-03 адміністратором департаменту та разом з описом справи передано на розгляд департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради. Станом на 18.06.2025 інформація щодо розгляду даного звернення та видачі рішення Миколаївської міської ради в Департаменті відсутня.

Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до службової записки департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 18.06.2025 № 33711/12.01-17/25-2, станом на час надання відповіді рішення Миколаївською міською радою щодо поновлення на новий строк дії договору оренди земельної ділянки площею 304 кв.м, призначеної для обслуговування нежитлових приміщень «Млинцева» та «Кулінарія», розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул. М. Морська, 92-б, не приймалося.

Наразі відповідач зауважує, що Порядок прийняття рішень міською радою передбачений регламентом Миколаївської міської ради VІІІ скликання, затвердженого рішенням міської ради від 24.12.2020 № 2/35 (міститься в електронному виді на офіційному веб-сайті міської ради, режим доступу: https://mkrada.gov.ua/documents/23956.html). Таким чином, вирішення та врегулювання земельних відносин є виключними повноваженнями міської ради. Наразі вказує, що міська рада здійснює відповідні дії щодо розгляду заяви про поновлення договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим задоволення заявлених позовних вимог є передчасним та буде наслідком порушених прав Миколаївської міської ради на врегулювання даних питань, передбачених статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

27.06.2025 р. від відповідача - Миколаївської міської ради до господарського суду через підсистему Електронний суд ЄСІТС надійшла заява (вх. № 9678/25), в якій відповідач просив розглядати справу № 915/785/24 за відсутності представника Миколаївської міської ради за наявними в матеріалах справи документами.

01.07.2025 р. від представника позивача Гавловської Ю.В. через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 9802/25), згідно з якою позивач наполягає на задоволенні позовних вимог.

Під час підготовчого засідання представник позивача просив надати час для уточнення позовної заяви.

Так, у підготовчому засіданні господарського суду 14 липня 2025 року по справі №915/785/25 за участю представника позивача було протокольно оголошено перерву до 06 серпня 2025 року о 14 год. 30 хв. в порядку ч. 5 ст. 183 ГПК України, про що ухвалою суду від 14.07.2025 р. в порядку ст. 120 ГПК України повідомлено відповідача.

15.07.2025 р. від представника позивача Гавловської Ю.В. через підсистему Електронний суд ЄСІТС до господарського суду надійшла заява щодо уточнення учасника справи (вх. № 10472/25), в якій представник позивача просить суд в позовній заяві по справі № 915/785/25 замість фізичної особи ОСОБА_1 вважати вірним та внести зміни (уточнення) до даних позивача на фізичну особу-підприємця Татаренкову Валентину Антонівну, наразі зазначає, що данні позивача залишаються незмінними.

Між тим підготовче засідання у даній справі 06.08.2025 р. не відбулось у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю судді Ільєвої Л.М.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 15.08.2025 р. у справі № 915/785/25 підготовче засідання призначено на 03.09.2025 р. об 11:00.

Так, в підготовчому засіданні господарського суду 03.09.2025 р. судом протокольною ухвалою було прийнято заяву позивача щодо уточнення її статусу (вх. № 10472/25), а саме змінено статус позивача з фізичної особи Татаренкової Валентини Антонівни на фізичну особу-підприємця Татаренкову Валентину Антонівну.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 03.09.2025 р. у справі № 915/785/25 закрито підготовче провадження, та справу призначено до судового розгляду по суті в засіданні суду на 22.09.2025 р. о 15:15.

В судове засідання, призначене на 22.09.2025 р., представник відповідача не з`явився.

Так, у судовому засіданні господарського суду 22 вересня 2025 року по справі №915/785/25 за участю представника позивача було протокольно оголошено перерву до 15 жовтня 2025 року о 09 год. 00 хв. в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України, про що ухвалою суду від 22.09.2025 р. в порядку ст. 120 ГПК України повідомлено відповідача.

15.10.2025 р. від представника позивача Гавловської Ю.В. до господарського суду надійшла заява (вх. № 14566/25), в якій представник позивача просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

В судове засідання, призначене на 15.10.2025 р., представники сторін не з`явилися.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розгляд справи здійснити без участі учасників справи, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Розглянувши та дослідивши всі письмові докази, які містяться в матеріалах справи, господарський суд дійшов наступних висновків.

На підставі договору дарування нежитлових приміщень від 09.12.2004, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Лашиною О.П., Татаренкова Валентина Антонівна є власником нежитлової будівлі млинцевої та кулінарії загальною площею 84,4 кв.м та 83,70 кв.м, що знаходяться в АДРЕСА_1 . Право власності позивача на нежитлові приміщення зареєстровано в ММБТІ, що підтверджується витягом від 18.12.2004 (№ запису 1799).

Згідно з п. 8.1. рішення Миколаївської міської ради № 2/26 від 30.06.2006 р. приватному підприємцю Татаренковій Валентині Антонівниі передано в оренду строком на 15 років земельну ділянку площею 304 кв.м для обслуговування приміщень «Млинцева» та «Кулінарія» по вул. М. Морській, 92-б.

28 вересня 2006 року між Миколаївською міською радою (орендодавець) та приватним підприємцем Татаренковою Валентиною Антонівною (орендар) укладено договір оренди землі, який зареєстровано в книзі записів договорів оренди землі 10.10.2006 за № 4426, відповідно до умов п. 1. якого Миколаївська міська рада на підставі свого рішення від 30.06.2006 року за №2/26 надає, а ПП Татаренкова Валентина Антонівна приймає в оренду земельну ділянку для обслуговування приміщень «Млинцева» та «Кулінарія» по вул. М.Морській, 92-б /Заводський район/.

Згідно з п. 2.1. договору в оренду передається земельна ділянка площею 304 кв.м, у тому числі 193 кв.м під капітальною забудовою, 111 кв.м під проходами та проїздами із домоволодіння загальною площею 1185 кв.м без права передачі її в суборенду. На земельній ділянці знаходяться приміщення, що належать ПП Татаренковій В.А. (п. 2.2 договору).

Пунктом 3.1. договору передбачено, що договір діє протягом 15 років з дати його державної реєстрації. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 4.1. договору за оренду земельної ділянки орендар сплачує орендну плату у грошовій формі.

Пунктом 4.2. договору визначено, що розмір орендної плати: річна орендна плата за земельну ділянку 304 кв.м встановлюється у розмірі 1,2% від її нормативної грошової оцінки, де: нормативна грошова оцінка земельної ділянки /304 кв.м./ на час укладання цього договору складає 137499,20 грн. (з урахуванням коефіцієнту щорічної індексації 1,035). Виходячи з цього, розмір орендної плати за рік за цим договором на момент його укладення складає 1650,00 грн.

Відповідно до п. 5.1. договору земельна ділянка передається в оренду для обслуговування приміщень «Млинцева» та «Кулінарія».

В п. 5.2. договору вказано цільове призначення земельної ділянки землі комерційного використання.

Відповідно до п. 5.3. договору умови збереження стану об`єкта оренди:

- на земельній ділянці не дозволяється діяльність, не пов`язана з цільовим призначенням земельної ділянки. Зміна цільового призначення земельної ділянки можлива лише в разі прийняття Миколаївською міською радою рішення про затвердження проекту відведення земельної ділянки у зв`язку зі зміною цільового призначення земельної ділянки та внесення відповідних змін до договору;

- орендар шляхом здійснення заходів, передбачених п.п. а, в п.1 ст. 164 Земельного кодексу України, повинен забезпечити раціональну організацію території, захист земельної ділянки від водної та вітрової ерозії, підтоплення, забруднення відходами виробництва, хімічними й радіоактивними речовинами від інших процесів руйнування;

- орендар забезпечує знімання, використання й збереження родючого шару грунту при проведенні робіт, пов`язаних із порушенням земель.

Відповідно до п.6.1. договору передача земельної ділянки в оренду здійснюється з розробленням проекту її відведення за актом приймання-передачі земельної ділянки в день державної реєстрації цього договору.

Згідно п. 6.2. договору право на оренду земельної ділянки виникає після державної реєстрації цього договору.

Пунктом 9.1. договору передбачено, що орендодавець має право вимагати від орендаря:

а) використання земельної ділянки за цільовим призначенням,згідно з договором оренди;

б) додержання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості грунтів, державних стандартів, норм і правил, проектних рішень, місцевих правил забудови населених пунктів;

в) своєчасного внесення орендної плати;

г) припинення або розірвання договору у випадках: порушення земельного законодавства, виникнення необхідності відведення земельної ділянки на інші цілі, згідно з Генпланом розвитку міста, у випадку несплати /несвоєчасної сплати/ орендних платежів, у випадку зміни цільового призначення земельної ділянки.

Згідно з п.п. и) п. 9.4. договору орендар зобов`язаний: не пізніше ніж за три місяця до закінчення строку договору оренди, звернутися до міської ради з клопотанням про продовження строку оренди або про подальший намір її використання, при цьому орендна плата за землю вноситься по день фактичного використання земельної ділянки, або до укладення нового договору оренди землі.

У пункті 12.6. договору сторонами узгоджено, що після закінчення строку, на який було укладено цей договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

Відповідно до п. 14.2. договору спори, пов`язані з орендою земельної ділянки, вирішуються у судовому порядку.

Невід`ємними частинами договору є: план земельної ділянки, акт встановлення в натурі меж земельної ділянки, акт приймання-передачі земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, проект відведення земельної ділянки ( п.14.5 договору).

16 серпня 2012 року між Миколаївською міською радою (орендодавець) та Татаренковою Валентиною Антонівною (орендар) укладено договір про зміни № 100-12 до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 10.10.2006 за № 62, в Миколаївській міській раді за № 4426, відповідно до якого сторонами внесені зміни до вищевказаного договору оренди, зокрема, щодо статусу орендаря, в тексті договору замість слів: «приватний підприємець Татаренкова Валентина Антонівна» читати: «громадянка Татаренкова Валентина Антонівна»; пункт 4.4. розділу 4 договору оренди викладено в наступній редакції: «орендна плата сплачується орендарем за поточний рік протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення - рішення, але не пізніше першого вересня поточного року»; також пункт 4.6 розділу 4 договору оренди викладено у новій редакції, розділ 6 договору оренди землі доповнено пунктом 6.3, а у п. 9.4 та п. 12.6 договору замість слів «ніж за 3 (три) місяці» читати «ніж за 6 (шість) місяців». Договір про зміни набуває чинності з моменту його реєстрації.

Вказаний договір про зміни зареєстрований управлінні Держкомзему у м. Миколаєві, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 16.08.2012 за № 01152.

У відповідності до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 14.07.2020 (номер витягу: НВ-020), земельна ділянка з кадастровим № :02:058:0008, за адресою: м. Миколаїв, вул. М.Морська, 92-б, цільове призначення якої: 03.08 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; вид використання: для обслуговування приміщень «Млинцева» та «Кулінарія»; форма власності: комунальна, площа: 0,0304 га; дата державної реєстрації земельної ділянки: 20.04.2016.

Як випливає з матеріалів справи, 26.08.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено запис 43701411 про інше речове право, а саме право оренди Татаренкової В.А. на земельну ділянку з кадастровим номером :02:058:0008 площею 0,0304 га на підставі договору оренди землі №4426 від 28.09.2006, зі строком дії: 10.10.2021, з правом пролонгації, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу 272466312 від 30.08.2021).

Як встановлено судом, 09.07.2021 Татаренкової В.А. звернулась до відповідача через центр надання адміністративних послуг із заявою (зареєстровано за вх. № 2196/1201-47-21 від 14.07.2021), у якій просила поновити на новий строк дію договору оренди земельної ділянки від 10.10.2006 №4426 для обслуговування приміщень Млинцева та Кулінарія, площа земельної ділянки 304 кв.м, адреса місцезнаходження м. Миколаїв, вул. Мала Морська, 92-Б. Разом з заявою позивачем було подано відповідний комплект документів, про що адміністратором складено опис документів, що надано до ЦНАП суб`єктом господарювання, громадянином для виконання адміністративної послуги, що наявний в матеріалах справи (№ справи в книзі реєстрації 23020-07-03 від 09.07.2021).

За результатом розгляду зазначеного вище звернення, відповідачем було направлено позивачу листа №5443/02.07.01 від 05.08.2021, в якому відповідач повідомив позивача, що відповідно до рішення Миколаївської міської ради від 21.04.2011 №5/11 «Про інженерно-геодезичне забезпечення території міста Миколаєва» необхідно надати топозйомку земельної ділянки на момент звернення з нанесення розмірів, конфігурації та площі земельної ділянки відповідно до державних будівельних норм, містобудівної документації з урахуванням лінії забудови, законних інтересів власників або користувачів земельних ділянок, що оточують зазначену земельну ділянку згідно ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», правові документи на існуючий об`єкт містобудування в повному обсязі на даний час (витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно); також відповідачем зазначено про необхідність вказати цільове призначення земельної ділянки. У зв`язку з цим відповідачем було повернуто заяву від 09.07.2021 № 23020-07-03 та повідомлено, що після усунення вказаних зауважень розгляд порушеного питання буде поновлено у встановленому порядку.

Надалі, 09.09.2021 ОСОБА_1 повторно звернулась до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради з відповідною заявою про поновлення договору оренди землі, надавши опис прийняття документів (номер справи та дата в книзі реєстрації: 23040-07-03 від 09.09.2021). До вказаного листа позивачем додано, зокрема: заяву про видачу рішення Миколаївської міської ради про передачу земельної ділянки в оренду; копії документів, що посвідчують право власності на будівлі та споруди, розташовані на вказаній у заяві земельній ділянці; копія технічного паспорта на будівлі і споруди, розташовані на вказаній земельній ділянці; лист-повідомлення про поновлення договору оренди з доданими проектом додаткової угоди; топографічний план.

Як вбачається зі змісту наданого позивачем проекту додаткової угоди року до договору оренди землі, позивач пропонував поновити договір на 15 років до 10.10.2036.

При цьому, за ствердженнями позивача, орендарем своєчасно здійснювалась сплата орендної плати за користування земельною ділянкою, про що позивачем подано до суду копії платіжних інструкцій щодо перерахування на рахунок Головного управління УДКСУ у м. Миколаїв грошових коштів у загальній сумі 60776,84 грн., а саме:

- платіжна інструкція №1020 від 26.08.2024 на суму 27286,26 грн. з призначенням платежу « орендна плата з фізичних осіб м. Миколаїв вул. М.Морська, 92Б»;

- квитанція до платіжної інструкції №0.0..1 на суму 25962,19 грн. з призначенням платежу «орендна плата з фізичних осіб за 2023 рік. ОСОБА_1 »;

- квитанція до платіжної інструкції №0.0..1 від 16.08.2021 на суму 1528,39 грн. з призначенням платежу «орендна плата з фізичних осіб. ОСОБА_1 »;

- квитанція до платіжної інструкції №0.0..1 від 22.07.2021 на суму 6000,00 грн. з призначенням платежу «орендна плата з фізичних осіб. ОСОБА_1 ».

Разом з тим, як вказує позивач, з часу звернення до Миколаївської міської ради вона не отримала відповідного рішення про продовження оренди землі, що є порушенням ст. 33 Закону Україну «Про оренду землі».

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що 13.12.2023 адвокатом Гавловською Ю.В. в інтересах позивача було направлено адвокатський запит щодо надання інформації про стан розгляду звернення Татаренкової В.А. про продовження оренди землі.

У відповідь на вказане адвокатське звернення Миколаївська міська рада надала відповідь (вих.№5413/02.02.01-40/11/14/23 від 18.12.2023), в якій повідомила, що відповідно до поданої заяви Татаренкової В.А. управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради підготовлено проект рішення Миколаївської міської ради «Про продовження громадянці ОСОБА_1 оренди земельної ділянки по вул.. Мала Морська, 92-Б в Заводському районі м. Миколаєва» та повідомила, що зазначений проект рішення направлено на погодження відповідними органами Миколаївської міської ради згідно регламенту Миколаївської міської ради VІІІ скликання, затвердженого рішенням міської ради від 24.12.2020 № 2/35.

Як вказує позивач, Миколаївська міська рада не прийняла будь-яких рішень щодо поновлення або відмови у поновленні договору оренди, що обумовило звернення позивача до суду із заявленим позовом, оскільки останній вважає, що має право на поновлення договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк на підставі статті 33 Закону України Про оренду землі.

Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки не доведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду (частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Водночас позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту, при цьому застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

Чинне законодавство визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано із позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Отже, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права.

Крім того, суди мають виходити із того, що обраний позивачем спосіб захист цивільних прав має бути не тільки ефективним, а й відповідати правовій природі тих правовідносин, що виникли між сторонами, та має бути спрямований на захист порушеного права.

Враховуючи вищевикладене, виходячи із приписів статті 4 Господарського процесуального кодексу України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Предметом спору у даній справі є вимоги позивача про визнання додаткової угоди до спірного договору оренди землі укладеною.

Згідно зі статтею 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначає Закон України Про оренду землі.

Наразі слід зазначити, що 16.01.2020 набрав чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству (а відповідні положення пункту 8, з урахуванням прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону про оренду землі, яка регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

Розділ IX Перехідні положення Закону України Про оренду землі доповнений абзацами третім і четвертим такого змісту: Договори оренди земельних ділянок приватної власності, а також земельних ділянок державної або комунальної власності, на яких розташовані будівлі, споруди, що перебувають у власності орендаря, укладені до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, у разі їх продовження (укладення на новий строк) мають містити умови, передбачені статтею 33 цього Закону та статтею 126-1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України).

Правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (статті 1, 2 Закону України Про оренду землі).

Земельний кодекс України визначає основні засади регулювання земельних відносин, зокрема, порядок передачі земельних ділянок в оренду (стаття 124). Проте саме Законом про оренду землі врегульовано відносини, що виникають між власником земельної ділянки та іншими особами у зв`язку з передачею її в користування та володіння, у тому числі конкретизовано та деталізовано особливості та порядок укладення договору оренди землі, його істотні умови, основні права та обов`язки його сторін, порядок зміни, припинення та поновлення такого договору.

Наразі господарський суд зазначає, що Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству законодавець фактично розмежував два механізми, які раніше були закладені в попередній редакції статті 33 Закону України Про оренду землі, а саме: реалізації переважного права на укладення нового договору оренди землі (який відповідно до чинних приписів Закону України Про оренду землі врегульовано статтею 33) та реалізації права на поновлення договору оренди землі (який регулюється субсидіарно приписами статті 32-2 Закону України "Про оренду землі та статті 126-1 ЗК України). Положення частин першої-п`ятої статті 33 Закону України Про оренду землі як до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, так і після цього залишилися схожими.

При цьому назву статті 33 Закону України Про оренду землі було змінено з Поновлення договору оренди землі на Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк, а з тексту фактично вилучено частини 6-8, які використовувались як механізм реалізації права орендаря на автоматичну пролонгацію за умови відсутності заперечень орендодавця, та опис процедури поновлення.

Відповідно до приписів статті 33 Закону України Про оренду землі (в редакції, чинній на момент звернення з позовом у цій справі) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді шляхом реалізації стороною права на звернення до суду для укладення нового договору. Подібні висновки містяться в п. 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 143/591/20.

Таким чином, нова редакція статті 33 Закону України Про оренду землі, на відміну від попередньої редакції цієї статті, надає орендарю переважне право перед іншими особами на укладення нового договору, а не поновлення попереднього. Сторони договору оренди можуть погодити істотні умови і укласти новий договір оренди на тих самих або нових погоджених сторонами умовах, при цьому укладення нового договору у відповідності до цієї статті здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно зі статтею 122 ЗК України. Також нова редакція цієї статті вже не містить положення про можливість поновлення договору на тих самих умовах на той самий строк, яке раніше було зазначено в частині шостій цієї статті та фактично встановлювало механізм мовчазної згоди, який (механізм) після розмежування процедур переважного права та поновлення договору оренди врегульований законодавцем саме у статті 126-1 ЗК України.

При цьому господарський суд зазначає, що Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності за результатами розгляду справи № 906/1314/21 у постанові від 23.11.2023 висловив правову позицію щодо застосування статті 33 Закону України Про оренду землі, яку суд відповідно до статті 236 ГПК України повинен враховувати у подібних правовідносинах.

Так, Верховний Суд у постанові від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21 зазначив, що стаття 33 Закону України Про оренду землі у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву Поновлення договору оренди землі та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті).

При цьому Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству істотно змінив редакцію статті 33 Закону України Про оренду землі, яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону України Про оренду землі). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33 Закону України Про оренду землі) тепер регулюється статтею 126-1 ЗК України.

Відповідно до абзацу 4 розділу Перехідні положення Закону України Про оренду землі правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Згідно із ч. 2 ст. 126-1 ЗК України, якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

Також відповідно до ч. 1 статті 126-1 ЗК України умова щодо поновлення договору не може встановлюватися в договорі оренди землі, договорі про встановлення земельного сервітуту, договорах про надання права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови щодо земельних ділянок державної та комунальної власності, крім випадків, якщо на таких земельних ділянках розташовані будівлі або споруди, що перебувають у власності користувача або набувача права користування земельною ділянкою.

Набрання чинності відповідними законодавчими змінами означає, що вимога про укладення додаткового договору (угоди) в порядку поновлення договору не є належною, оскільки стаття 126-1 ЗК України передбачає для процедури поновлення інший механізм, за якого письмовий правочин щодо поновлення не укладається взагалі (натомість договір вважається поновленим, якщо жодна із сторін не заявила до зазначеного реєстру про виключення відомостей про поновлення).

Наведене свідчить про те, що зміст поняття поновлення договору оренди, про яке йдеться в абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону України Про оренду землі, базується саме на положеннях статті 126-1 ЗК України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.

При цьому укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке передбачене частиною першою статті 33 Закону України Про оренду землі у редакції, чинній до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.

Натомість поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству відповідно до розділу IX Перехідні положення Закону України Про оренду землі здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Як встановлено судом вище, у приватного підприємця Татаренкової Валентини Антонівни на праві оренди перебувала земельна ділянка площею 304 кв.м з кадастровим номером :02:058:0008, що розташована за адресою вул.. М.Морській, 92-Б /Заводський район/, м. Миколаїв, для обслуговування приміщень - Млинцева та Кулінарія.

Водночас господарським судом встановлено, що у договорі оренди землі від 28.09.2006, який зареєстровано в книзі записів договорів оренди землі Миколаївської міської ради від 10.10.2006 за №4426, було встановлено строк його дії - п`ятнадцять років з дати його державної реєстрації (п.3.1. договору).

Також, як встановлено судом, 16.08.2012 між сторонами укладено договір про зміни № 100-12 до договору оренди землі, який зареєстровано у Миколаївській регіональній філії ДП «Центр ДЗК» 10.10.2006 за № 62 в Миколаївській міській раді за № 4426. 26.08.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було здійснено запис 43701411 про інше речове право, а саме право оренди Татаренкової В.А. на земельну ділянку з кадастровим номером :02:058:0008 площею 0,0304 га на підставі договору оренди землі №4426 від 28.09.2006, зі строком дії: 10.10.2021, з правом пролонгації, що підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (індексний номер витягу 272466312 від 30.08.2021).

При цьому обставин того, що цей договір змінювався сторонами після набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству судом не встановлено.

Згідно з абз. 4 Розділу Перехідні положення Закону України Про оренду землі правила, визначені статтею 126-1 Земельного кодексу України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Стаття 58 Конституції України 1996 року закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права - закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Відповідно до ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Оскільки договір оренди землі був укладений 28.09.2006 та зареєстрований в книзі записів договорів оренди землі 10.10.2006 за №4426, тобто до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, то поновлення договору оренди землі, укладеного до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству, здійснюється на умовах, визначених таким договором, за правилами, чинними на момент його укладення.

За змістом положень статті 33 Закону України Про оренду землі (у редакції, чинній до набрання чинності Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству) після закінчення строку договору оренди орендар, який належно виконував обов`язки відповідно до умов договору, мав за інших рівних умов переважне право на поновлення договору. При цьому у разі поновлення договору оренди землі на новий строк його умови могли бути змінені за згодою сторін. Також згідно з положеннями цієї статті, у разі якщо орендар продовжував користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, то за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору він підлягав поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором.

Так, за умовами договору оренди землі від 28.09.2006 після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 3.1. договору).

Також сторонами вказаного договору узгоджено, що орендар зобов`язаний: не пізніше ніж за три місяця до закінчення строку договору оренди, звернутися до міської ради з клопотанням про продовження строку оренди або про подальший намір її використання; після закінчення строку, на який було укладено цей договір, орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору, у цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за три місяці до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п.п. «и» п. 9.4., п. 12.6. договору).

Згідно з договором про зміни № 100-12 від 16.08.2012 до договору оренди землі були внесені зміни, зокрема у п. 9.4 та п. 12.6 договору: замість слів «ніж за 3 (три) місяці» читати «ніж за 6 (шість) місяців».

Разом з тим, як встановлено судом, зміни у п. 3.1. договору оренди від 28.09.2006 не вносилися, а тому звернення позивача до відповідача із заявою про поновлення договору оренди землі від 28.09.2006 відповідає умовам договору.

Так, з метою використання свого переважного права щодо поновлення договору оренди землі від 28.09.2006 Татаренкова В.А. як користувач вищевказаної земельної ділянки відповідно до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», двічі у встановлений договором строк зверталась до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради із заявою про поновлення договору оренди від 28.09.2006 (09.07.2021 та 09.09.2021), до якої було подано відповідний комплект документів з проектом додаткової угоди.

Зі змісту листа Миколаївської міської ради (лист вих.№5413/02.02.01-40/11/14/23 від 18.12.2023) вбачається, що відповідно до поданої заяви Татаренкової В.А. управлінням земельних ресурсів Миколаївської міської ради підготовлено проект рішення Миколаївської міської ради «Про продовження громадянці Татаренкової В.А. оренди земельної ділянки по вул. Мала Морська, 92-Б в Заводському районі м. Миколаєва»; зазначений проект рішення направлено на погодження відповідними органами Миколаївської міської ради згідно регламенту Миколаївської міської ради VІІІ скликання, затвердженого рішенням міської ради від 24.12.2020 № 2/35.

Як вбачається з листа Департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради №33711/12.01-17/25-2 від 18.06.2025, що міститься в матеріалах справи, станом на час надання відповіді рішення Миколаївською міською радою щодо поновлення на новий строк дії договору оренди земельної ділянки площею 304 кв.м, призначеної для обслуговування нежитлових приміщень Млинцева та Кулінарія, розташованих за адресою: м. Миколаїв, вул.. М.Морська, 92-б, не приймалось.

Також з листа Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради № 33655/19.04-02/25-2 від 18.06.2025 вбачається, що станом на 18.06.2025 інформація щодо розгляду звернення Татаренкової В.А. стосовно видачі рішення Миколаївської міської ради про передачу земельної ділянки в оренду (поновлення договору оренди), відсутня.

Таким чином, господарським судом встановлено, що Миколаївською міською радою не було прийнято будь-яких рішень щодо поновлення або відмови у поновленні договору оренди протягом місця після закінчення строку спірного договору оренди, що обумовило звернення позивача до суду із заявленим позовом, оскільки остання вважає, що має право на поновлення договору оренди землі на тих самих умовах і на той самий строк на підставі статті 33 Закону України Про оренду землі, адже орендар є власником об`єкту нерухомості, що виключає можливість передачі спірної земельної ділянки в користування іншій особі або з іншою метою.

Відповідач, заперечуючи проти заявленого позову, вказує, що міська рада здійснює відповідні дії щодо розгляду заяви про поновлення договору оренди земельної ділянки, у зв`язку з чим задоволення заявлених позовних вимог є передчасним та, на думку відповідача, буде наслідком порушених прав Миколаївської міської ради на врегулювання даних питань, передбачених ст. 26 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні.

Так, господарський суд враховує, що відповідач ні з дати отримання останнього листа позивача про поновлення спірного договору оренди землі від 28.09.2006 (09.09.2021), ні протягом місяця, ні протягом наступного періоду, жодних заперечень проти поновлення договору не висловив, звернення позивача не розглянув. Натомість позивач продовжує використовувати спірну земельну ділянку і сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями №1020 від 26.08.2024; №0.0..1 від 23.11.2023; №0.0..1 від 16.08.2021; №0.0..1 від 22.07.2021.

Отже, відповідач зволікає з укладенням додаткової угоди до договору оренди землі, яка відповідно до частини 8 статті 33 Закону України "Про оренду землі" мала бути укладена в обов`язковому порядку у місячний строк.

Наразі господарський суд зазначає, що у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 905/650/19, від 15.05.2019 у справі № 912/1984/17, від 15.05.2019 у справі № 912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.

Суд зауважував, що відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, задекларувавши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.

Якщо ж власник такого рішення не прийняв, то за змістом статті 3 ЦК України та статті 33 Закону про оренду землі орган державної влади чи місцевого самоврядування власник зобов`язаний провести з орендарем добросовісні переговори, тобто добросовісно спробувати досягти домовленостей з орендарем: запропонувати, наприклад, конкретний розмір орендної плати, інший строк оренди тощо.

Адже орендар, який добросовісно виконував свої обов`язки за договором оренди землі, має законодавчо передбачене переважне право перед іншими особами на продовження цих орендних правовідносин, а також право укласти договір оренди на новий строк.

Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, явно безпідставно відмовив в укладенні договору), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря.

Судовий захист в таких випадках передбачено лише для особи, яка належним чином виконувала свої обов`язки за договором та добросовісно використовувала належні їй права, тому орендодавець не може посилатися на свій захист на обставини, які свідчать про ухилення ним від проведення переговорів, та на власну недобросовісну поведінку, протиставляючи її легітимним прагненням та належній поведінці орендаря; водночас і орендар, що належно діяв, не може бути позбавлений можливості реалізації свого права на продовження орендних відносин, передбаченого законом, в тому числі через судовий захист. Інакше передбачене частиною дев`ятою статті 33 Закону про оренду землі право орендаря оскаржити відмову, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі матиме лише декларативний характер та не призведе до відновлення порушеного права.

Наразі господарським судом встановлено, що позивач дотримався вимог законодавства, які регламентують його поведінку, необхідну для отримання відповідного рішення уповноваженого органу.

Судом встановлено, що позивач дотримався процедури поновлення договору оренди на новий строк, у встановлені строки повідомив орендодавця про намір продовжити орендні правовідносини з додаванням проекту відповідної додаткової угоди, орендар продовжує належним чином користуватися орендованою земельною ділянкою та сплачувати орендну плату, проте відповідач не прийняв рішення про поновлення договору оренди або про наявність заперечень щодо такого поновлення договору у строки, встановлені законом, тим самим відповідач порушив права позивача зволіканням від вчинення дій щодо поновлення дії спірного договору оренди.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи надані сторонами докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ФОП Татаренкової Валентини Антонівни обґрунтовані та відповідають вимогам чинного законодавства і фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 232, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов фізичної особи-підприємця Татаренкової Валентини Антонівни до Миколаївської міської ради про визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною задовольнити.

2. Визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі, укладеного 28.09.2006 між Миколаївською міською радою (54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, буд.20; ) та фізичною особою-підприємцем Татаренковою Валентиною Антонівною ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), реєстровий номер 4426, який зареєстровано у книзі реєстрації договорів оренди землі Миколаївської міської ради 10.10.2006, в наступній редакції:

«ДОДАТКОВА УГОДА № _______

до договору оренди землі, який зареєстровано у

Миколаївській міській раді 10.10.2006 за № 4426

м. Миколаїв "____" ___________20__р.

Миколаївська міська рада, в особі міського голови Сєнкевича О.Ф., який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та витягу з протоколу I сесії Миколаївської міської ради VIII скликання від 10.12.2020 р., надалі «Орендодавець», з однієї сторони та громадянка Татаренкова Валентина Антонівна, надалі «Орендар», з другої сторони уклали цей Договір про нижченаведене:

1.Миколаївська міська рада на підставі рішення від _______ № _____ ПРОДОВЖУЄ громадянці Татаренковій Валентині Антонівні оренду земельної ділянки площею 304 кв.м. (кадастровий номер :02:058:0008) для обслуговування приміщень «Млинцева» та «Кулінарія» по вул. Малій Морській, 92-Б у м. Миколаєві (Заводський район).

2. Пункт 3.1. договору викласти в такій редакції: «Договір поновлено на 15 (п`ятнадцять) років до 10.10.2036 року. Орендар, який має скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку цього договору».

3. Цю додаткову угоду укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в Орендодавця, другий в Орендаря.

4. Додаткова угода набирає чинності з моменту її укладення.

5. У п`ятиденний строк після укладення Додаткової угоди Орендарю надати її копію до органу державної податкової служби.

Місцезнаходження, реквізити та підписи сторін

Орендодавець Орендар

Миколаївська міська рада Татаренкова Валентина Антонівна

54001, м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20 м. Миколаїв, вул. Ген Карпенка 75,

кв.72

тел. 37-22-59 ідент. код

тел. НОМЕР_2

______________________ _____________________________

М.П. М.П.»

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складання повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 26.12.2025 року з урахуванням умов воєнного стану та навантаженості.

Суддя Л.М. Ільєва