ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/420/16(918/685/25)

Господарський суд Рівненської області у складі судді Марач В.В., при секретарі судового засідання Мельник В.Я., розглянувши у загальному позовному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" в особі Ліквідатора арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича (35000, Рівненська обл., м. Костопіль, вул. Степанська, 115, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС" (35000, Рівненська обл., м. Костопіль, вул. 8 Березня, буд.11, )

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІН НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

про визнання недійсними договорів

В судовому засіданні приймали участь:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

від третіх осіб: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Рівненської області від 23.11.2020 року припинено процедуру розпорядження майном та повноваження розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" (вул. Степанська,115, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ) арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича. Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців. Призначено ліквідатором Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" арбітражного керуючого Дуплику Павла Георгійовича.

23.11.2020 року оприлюднено повідомлення про визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" (вул. Степанська,115, м. Костопіль, Рівненська область, 35000, ) банкрутом.

28 липня 2025 року через систему Електронний суд Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" в особі Ліквідатора арбітражного керуючого Дуплики П.Г. звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС", в якому просить суд:

- визнати недійсним Договір оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією за №4 від 05.05.2014 року, укладений між ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» (ідентифікаційний код 35462026) та ТОВ «Кольчуга MC» (ідентифікаційний код 38701621);

- визнати недійсним Договір оренди нежитлового приміщення (адмінбудівлі) за №9 від 14.08.2014 року, укладений між ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» (ідентифікаційний код 35462026) та ТОВ «Кольчуга MC» (ідентифікаційний код 38701621);

- визнати недійсним Договір про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 року, укладений між ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» (ідентифікаційний код 35462026) та ТОВ «Кольчуга MC» (ідентифікаційний код 38701621);

- визнати недійсним Договір про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015 року, укладений між ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» (ідентифікаційний код 35462026) та ТОВ «Кольчуга MC» (ідентифікаційний код 38701621).

Даний позов мотивує наступним. Між ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» та ТОВ «Кольчуга MC» укладено два договори про надання охоронних послуг від 01.01.2014 року та від 28.01.2015 року. В цей же проміжок часу, між тими ж самими суб`єктами господарювання укладено два договори оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» від 05.05.2014 року та від 14.08.2014 року, однак уже фактично на безоплатній основі, розмір оренди становив 0,00247 грн. за 1 кв.м.

Позивач вважає, що вищевказані договори є правочинами, які були укладені на шкоду боржнику та кредиторам, оскільки внаслідок їх укладення фінансово-господарський стан ТОВ «УТК» відчутно погіршився в силу відсутності у цих правочинах економічної доцільності та фінансової вигоди для боржника. Натомість, на підставі договорів охоронних послуг утворилася штучна кредиторська заборгованість в розмірі 1 338 862,06 грн., що й становило підставу для порушення провадження у справі про банкрутство. Пізніше ініціюючий кредитор на підставі даних правочинів заявив додаткові вимоги в розмірі 777 288,00 грн..

Позивач зазначає, що дані правочини дозволили ТОВ «Кольчуга MC» фактично безкоштовно використовувати цілісний майновий комплекс боржника з одночасним створенням кредиторської заборгованості за нібито здійснення охорони цього ж цілісного майнового комплексу.

Зазначає, що в цей же час, сторони уклали договори оренди нежитлових приміщень ТОВ «УТК» за символічну орендну плату 200 грн. на місяць (як дохід), що порівняно із вартістю охоронних послуг тих же самих нежитлових приміщень ТОВ «УТК» в середньому розмірі 122 000 грн. на місяць (як витрати), очевидно є ознакою фіктивності таких договорів, використання яких спрямовано на цілі, відмінні від отримання прибутку.

Позивач вважає, що вказані обставини суперечать принципам цивільного обороту, свідчать про наявність спільного очевидно недобросовісного умислу ОСОБА_3 та ТОВ «Кольчуга MC» на створення штучної кредиторської заборгованості для подальшого здійснення контролю над комітетом кредиторів боржника у разі відкриття провадження у справі про його банкрутство.

Зазначає, що вказані дії були спрямовані на завдання шкоди третім особам - реальним кредиторам ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», що у розумінні норм Цивільного кодексу України є зловживанням правом.

Позивач вважає, що договори вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами, без наміру їх реального виконання, а тому підлягають визнанню їх недійсними.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області 29.07.2025 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" в особі Ліквідатора арбітражного керуючого Дуплики Павла Георгійовича до розгляду та відкрито провадження у справі. Вирішено здійснювати розгляд заяви за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання.

14.08.2025 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду ТОВ "Кольчуга МС" подано відзив на позов, в якому проти позовних вимог заперечує посилаючись при цьому на наступне.

У справі про банкрутство №918/420/16 у томі 2 (арк. 83-124), а саме на сторінці 106, міститься Звіт за результатами проведення аналізу фінансово - господарської діяльності ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» від 13.10.2016, де зазначається відсутність ознак фіктивного, прихованого банкрутства чи доведення підприємства до банкрутства. Зазначає, що всі зазначені обставини досліджувались Господарським судом Рівненської області за результатами розгляду позовної заяви про визнання недійними цих же договорів надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 та №33 від 28.01.2025, за результатами чого 28.06.2023 прийняте рішення відмову у задоволенні позовних вимог (справа №918/420/16 (918/1057/20).

Оскільки зазначені обставини були досліджені Господарським судом Рівненської області та рішення від 28.06.2023 у справі №918/420/16 (918/1057/20) набрало законної сили, вважає, що зазначене, в силу частини четвертої статті 75 ГПК України, додатковому доказуванню не підлягає. При цьому, вважає, що посилання позивача у позовній заяві на ухвалу Господарського суду Рівненської області від 04.08.2020 у справі №918/420/16 є помилковими, оскільки дане питання вже було переглянуте судом та, відповідно діям суб`єктів господарювання, а також діям фізичної особи - ОСОБА_3 , була надана належна правова оцінка. Окрім того вказує, що позовна заява не містить посилання на конкретні підстави можливості визнання недійними правочннів в ході провадження у справі про банкрутство, визначених статтею 42 Кодексу України з процедур банкрутства.

25.08.2025 року через систему Електронний суд арбітражним керуючим Дупликою П.Г. подано відповідь на відзив ТОВ "Кольчуга МС" в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

23.09.2025 року через відділ канцелярії та документального забезпечення суду третьою особою ОСОБА_2 подано пояснення щодо заявленого позову в яких проти його задоволення заперечує з тих же підстав, що і відповідач у відзиві на позов.

Ухвалою суду від 21.10.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання 15.12.2025 року повторно не з`явились учасники (представники) справи. Позивач, відповідач та третя особа ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, зокрема, в їх Електронні кабінети. Представник Позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Від третьої особи ОСОБА_1 повернулася ухвала суду від 25.11.2025 року з відміткою рекомендованого поштового відправлення "адресат відсутній за вказаною адресою".

До повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі ГПК, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її місцезнаходженням, визначеним згідно із згаданою статтею 93 Цивільного кодексу України) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

В разі коли фактичне місцезнаходження юридичної особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Крім того пунктом сьомим статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідно до ч.3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Таким чином суд вважає, що учасники справи про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, відтак, за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши документи і матеріали, які подані учасниками справи, з`ясувавши обставини на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, безпосередньо дослідивши докази у справі, господарський суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому господарський суд керувався наступним.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 року порушено провадження у справі № 918/420/16 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія», введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника, введено процедуру розпорядження майном.

Постановою Господарського суду Рівненської області від 23.11.2020 року боржника Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» визнано банкрутом, у справі № 918/420/16 відкрито ліквідаційну процедуру.

Ліквідатором ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» призначено арбітражного керуючого Дуплику Павла Георгійовича. Постанова набрала законної сили 25.01.2021 року.

Відповідно до частини 1 статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий користується усіма правами розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, ліквідатора відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 2 статті 12 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий зобов`язаний проводити аналіз фінансово-господарського стану, інвестиційної та іншої діяльності боржника та становища на ринках боржника та подавати результати такого аналізу до господарського суду разом з документами, що підтверджують відповідну інформацію.

Особливості ліквідаційної процедури унормовуються положеннями Розділу IV Книги

Четвертої Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно частини 1 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення аналізує фінансовий стан банкрута, складає висновок про наявність або відсутність ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій під час провадження у справі про банкрутство за результатом його проведення.

З метою дотримання принципу безсумнівної повноти дій ліквідатора у справі про банкрутство №918/420/16, ліквідатор ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» арбітражний керуючий Дуплика П.Г. провів аналіз фінансового стану банкрута та аналіз наявності або відсутності ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства та під час провадження у справі про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія».

Ліквідатором сформовано основні висновки за результатом проведеного аналізу та встановлено, що до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство було вчинено незаконні дії з умисного доведення боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» до банкрутства шляхом підписання завідомо невигідних для боржника договорів, що зумовило погіршення його фінансово-господарського стану до стану критичної неплатоспроможності.

За висновком ліквідатора сукупний аналіз обставин справи вказує на те, що протиправні дії та бездіяльність керівних органів боржника, інших заінтересованих і пов`язаних осіб перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами неможливості боржником ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток, що в подальшому створили умови та підстави для визнання його банкрутом з неможливістю задовольнити кредиторські вимоги у межах справи про банкрутство за рахунок власного майна Боржника.

Ліквідатор стверджує, що використавши правовий інструментарій всупереч його призначенню, зловживаючи правом із порушенням принципів добросовісності, керівними органами ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» було вчинено ряд правочинів, які порушили права боржника та кредиторів.

За приписами частини 1 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника.

Наказом Міністерства юстиції України від 10 вересня 2020 року № 3105/5 затверджено Порядок проведення аналізу фінансово-господарського стану суб`єктів господарювання щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 1 Порядку аналіз фінансово-господарського стану суб`єктів господарювання щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства проводиться згідно з Методичними рекомендаціями щодо виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, затвердженими наказом Міністерства економіки України від 19 січня 2006 року № 14 (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26 жовтня 2010 року № 1361) (далі - Методичні рекомендації).

Методичні рекомендації визначають порядок проведення арбітражним керуючим аналізу фінансово-господарського стану суб`єктів господарювання щодо наявності ознак фіктивного банкрутства, доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі банкрутства та порядок оформлення звіту за результатами проведення даного аналізу.

У відповідності до пункту 1 Методичних рекомендацій, Аналіз проводиться з метою виявлення ознак неплатоспроможності підприємства та дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства, своєчасного виявлення формування незадовільної структури балансу, вжиття заходів щодо запобігання банкрутству підприємств, виявлення резервів підвищення ефективності діяльності та відновлення платоспроможності підприємств шляхом їх санації.

Відповідно до пункту 5 Методичних рекомендацій під час проведення аналізу визначаються:

- стан фінансово-господарської діяльності підприємства, структура його балансу та обґрунтованість визнання підприємства неплатоспроможним;

- тенденції щодо динаміки основних показників ефективності діяльності підприємства;

- можливість використання санаційних процедур для поліпшення фінансово - господарського стану підприємства та виведення його з неплатоспроможного стану;

- наявність економічних ознак дій з приховування банкрутства, фіктивного банкрутства чи доведення до банкрутства.

Об`єктом аналізу фінансового стану банкрута є фінансово-господарська діяльність ОВ «Українська теплоізоляційна компанія». Суб`єктами аналізу є керівники, власники, органи уповноважені управляти майном, або особи, які заінтересовані в отриманні інформації щодо діяльності підприємства (державний орган з питань банкрутства, арбітражний керуючий, кредитори та інші учасники у справі про банкрутство).

Пунктом 1 Розділу ІІ Методичних рекомендацій визначено основні джерела інформації для проведення Аналізу.

Керуючись даними положеннями, арбітражним керуючим Дупликою П.Г. вжито заходів для отримання необхідної інформації із першоджерел, відкритих даних, онлайн-ресурсів, державних реєстрів та організацій, уповноважених здійснювати облік майна, належного юридичним особам.

Аналіз фінансово стану банкрута ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» проведено ліквідатором в межах наявних документів, матеріалів та відомостей, які вдалося отримати за час реалізації процедури банкрутства.

За приписами частини 1 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства ліквідатор з дня свого призначення подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника.

З метою створення для кредиторів у межах справи про банкрутство додаткових гарантій захисту їх прав, законних інтересів та задоволення вимог, а також з метою здійснення ліквідатором всієї повноти передбачених законом повноважень і заходів, діючи в інтересах кредиторів та боржника, ліквідатор ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» арбітражний керуючий Дуплика П.Г. звернувся до господарського суду із заявою про визнання недійсними правочинів боржника.

При цьому суд зазначає, що підстави позову у даній справі не є ідентичними підставам позову у справі №918/420/16(918/1057/20). Підставами позову у справі №918/420/16(918/1057/20) було те, що оспорювані правочини укладені між заінтересованими особами. В той же час підставами позову у справі 918/420/16(918/685/25) є те, що оспорювані правочини укладені на шкоду кредиторам та боржнику, та те, що уклавши вказані правочини боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним а виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим.

Також слід відмітити, що при ухваленні рішення у справі №918/420/16(918/1057/20) суд не надавав оцінку тим обставинам, які наведені у позовній заяві ліквідатора у справі 918/420/16(918/685/25).

Крім того позов у справі №918/420/16(918/1057/20) пред`являв розпорядник майна боржника, а у справі 918/420/16(918/685/25) позов пред`являє ліквідатор.

Відтак заперечення відповідача та третіх осіб про те, що є таке, що набрало законної сили, рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є безпідставним.

З`ясувавши обставини на які арбітражний керуючий ліквідатор боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» посилається як на підставу своїх вимог, надавши правову оцінку оспорюваним правочинам суд встановив наступне.

Правовою підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» являється заява відповідача ТОВ «Кольчуга МС», якою останній заявив грошові вимоги до боржника на суму 1 338 862,06 грн.. Пізніше, відповідач заявив додаткові грошові вимоги до боржника на суму 777 288,00 грн..

Грошові вимоги ТОВ «Кольчуга МС» до ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія»

ґрунтувалися на підставі Договору про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 року та Договору про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015 року.

За умовами Договору про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 року, виконавець ТОВ «Кольчуга МС» зобов`язався здійснювати фізичну охоронну об`єктів, що належать замовнику ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», а також матеріальних цінностей, що в них знаходяться, охорону громадського порядку та пропускний режим в межах об`єкта. Об`єктом охорони визначено вісімнадцять одиниць основних засобів та матеріальних цінностей, які перебували у заставі та іпотеці ПАТ «Укргазпромбанк».

У відповідності до додатку №2 до Договору, розрахунок вартості послуг здійснюється

наступним чином: 1 година охорони становить 30 грн.; вартість за кожну добу 720 грн..

Оплата за надані послуги здійснюється в порядку 100% передоплати вартості послуг. Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «УТК», заявник ТОВ «Кольчуга МС» стверджував, що в межах Договору про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 року, виконавцем ТОВ «Кольчуга МС» надано замовнику ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» охоронні послуги майна на загальну суму 262 800,00 грн., із яких неоплаченими залишилися послуги в розмірі 241 750,00 грн. за період січень 2014 р. - грудень 2014 року.

Предметом Договору про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015 року сторони

визначили надання виконавцем ТОВ «Кольчуга МС» охоронних послуг замовнику ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», а саме: цілісного майнового комплексу дільниця по виробництву базальтових теплоізоляційних матеріалів, до складу якого відносяться 18 одиниць нерухомого майна (будівлі) ТОВ «УТК».

Відповідно до додатку №2 до цього Договору, розрахунок вартості охоронних послуг здійснюється наступним чином: 1 година охорони становить 139 грн.; вартість за кожну добу 3336 грн..

Заявляючи додаткові грошові вимоги до боржника, відповідач стверджував, що в межах Договору про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015 року, виконавцем ТОВ «Кольчуга МС» надано замовнику ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» охоронні послуги майна на загальну суму 943 512,00 грн., які залишилися неоплаченими.

Також ліквідатором за результатом проведеного аналізу встановлено, що В цей же період, між ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» та ТОВ «Кольчуга МС» було укладено два договори оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією. За умовами Договору оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією за №4 від 05.05.2014 року орендодавець ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» передав в орендне користування орендарю ТОВ «Кольчуга МС» склад готової продукції та головний виробничий корпус загальною площею 79 989 кв.м. із прилеглою земельною ділянкою з кадастровим номером :03:003:0004 за адресою: м. Костопіль, вул. Степанська, 115. Щомісячний розмір орендної плати за користування нежитловими приміщеннями площею 79 989 кв.м. та земельною ділянкою площею 7.9989 га становив 100 грн. з ПДВ.

За умовами Договору оренди нежитлового приміщення (адмінбудівлі) за №9 від 14.08.2014 року орендодавець ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» передав в орендне користування орендарю ТОВ «Кольчуга МС» адміністративну будівлю загальною площею 948,2 кв.м. за адресою: м. Костопіль, вул. Степанська, 115. Щомісячний розмір орендної плати за користування адміністративною будівлею площею 948,2 кв.м. становив 100 грн. з ПДВ.

Судом також встановлено, що 12 липня 2011 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» був укладений Договір банківського кредиту №7-КЛ/11-Л (надалі - «Кредитний договір»). Згідно з умовами кредитного договору (з урахуванням додаткових угод до нього) Банк надавав позичальнику кредит в розмірі 10 540 000 (десять мільйонів п`ятсот сорок тисяч) грн. зі сплатою 20 (двадцяти цілих) % річних, кінцевим строком повернення до 14.11.2015 року.

Починаючи з 17.08.2011 р. між Кредитодавцем та Позичальником неодноразово змінювались умови кредитного договору, вносилися зміни та доповнення до нього шляхом укладання додаткових угод, а саме: додаткові угоди № 1 - 14 до Договору банківського кредиту №7-КЛ/11-Л від 12.07.2011 року, що змінювали зокрема процентну ставку за користування кредитними коштами та графік їх повернення.

На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» перед ПАТ «Укргазпромбанк», передбачених Кредитним договором, були укладені:

- Іпотечний договір від 12.07.2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області Дідовець А.Г., зареєстрований за №2134, предметом якого виступило нерухоме майно: цілісний майновий комплекс - дільниця по виробництву базальтових теплоізоляційних матеріалів, в складі 18 об`єктів (адміністративна будівля літ. А-2; магазин літ. К; центральний склад літ. Д; склад сировини літ. І; склад готової продукції літ. Ш-1; цех БТВ літ. М; ремонтно-механічний цех літ. В; склад готової продукції літ. О- 2; склад літ. Н; гараж літ. Ж; гараж літ. Ж; гараж літ. F; склад літ. Й; скважина літ. Ч; заправка літ. Ф; градирня літ. Т; облік газу літ. У; прохідна літ. Б; будівля проходів літ. Щ-2), загальною площею 23 288,8 кв.м., що знаходиться в м. Костопіль, вул. Степанська 115, Рівненська обл., та 6 земельних ділянок загальною площею 9,7702 га, на яких розміщений вищевказаний майновий комплекс.

Відповідно до оцінки проведеної на підставі Постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні винесеної ВГІВР Департаменту ДВС МЮУ по ВП№48851305 - Товариством з обмеженою відповідальністю «Е.Р.С.Т.Е.», яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий (видане) 12.08.2014 року за №16812/14 Фондом державного майна України (строк дії до 12.08.2017 року) вартість майна станом на 6.06.2016 року становить 11 539 180, 00 (одинадцять мільйонів п`ятсот тридцять дев`ять тисяч сто вісімдесят гривень ) грн.;

- Договір застави від 07.07.2014 року, предметом якого виступили основні засоби - лінія по виробництву пелетів, до якої входить: вузол подачі тирси, транспортер на відсіювання, обертове сито, транспортер накопичувача, накопичував, сушка В-6 з варіатор ним двигуном, циклон накопичувача, дробітка молоткова, аспираціонна система, шнековий податчик гранулятора, гранулятор прес - ТЛ-600, конвеєр охолодження готової продукції, накопичувач 6-8 м3, транспортерна ваги, ваги для «Біг Бегів», котел твердопаливний «Фідлер», автономний вузол подачі тирси для котла, електрощитова управління.

Відповідно до оцінки проведеної на підставі Постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні винесеної ВГІВР Департаменту ДВС МЮУ по ВП№48851305 - Товариством з обмеженою відповідальністю «Е.Р.С.Т.Е.», яке має сертифікат суб`єкта оціночної діяльності, виданий (видане) 12.08.2014 року за №16812/14 Фондом державного майна України (строк дії до 12.08.2017 року) вартість майна станом на 6.06.2016 року становить 529 733, 00 (п`ятсот двадцять дев`ять тисяч сімсот тридцять три гривні) грн.;

- Договір поруки М8-П/11-Л від 12.07.2011 року, укладений між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_4 . Відповідно до Додаткової угоди №4 до договору поруки №8-11/1 І-11 від 12.07.2011 року сторони встановили вартість цього договору у сумі 7 140 000,00 (сім мільйонів сто сорок тисяч гривень 00 коп.) грн..

Станом на 14.11.2014 р. зобов`язання ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» перед ПАТ «Укргазпромбанк» передбачені п.1.1, п. 3.2.2., п. 3.2.3, п.3.2.5. Кредитного договору не були виконані: не повернуто суму кредиту та не сплачені проценти за користування кредитом. Загальний розмір заборгованості ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» перед ПАТ «Укргазпромбанк» станом на 10.12.2014 р. складав 12 132 634, 56 грн. (дванадцять мільйонів сто тридцять дві тисячі шістсот тридцять чотири гривні п`ятдесят шість копійок), з яких: 10 460 000 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 1672634,00 грн. прострочена заборгованість за відсотками (за період з серпня 2013 року по 10 грудня 2014 року).

ПАТ «Укргазпромбанк» в листопаді 2014 року звернувся до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації банків України з позовом про стягнення заборгованості з ТОВ «Української теплоізоляційної компанії» та ОСОБА_4 , солідарно в вище заявленому розмірі. Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації банків України від 20.01.2015 року позовні вимоги ПАТ «Укргазпромбанк» задоволені повністю, стягнуто з ТОВ «Української теплоізоляційної компанії» та ОСОБА_4 солідарно на користь ПАТ «Укргазпромбанк» 12 132 634, 56 грн.. Дане рішення вступило в законну силу та знаходиться на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в м. Київ ВП№48851305 та ВП№51399131.

06 липня 2017 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_5 був укладений договір №36 про відступлення прав вимоги, за яким Банк відступив новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув прав вимог Банку до позичальників та поручителів, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави, з урахуванням всіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1. Боржниками/заставодавцями відповідно до реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами у Додатку №1 до Договору №36 про відступлення прав вимоги від 06.07.2017 року є ТОВ «УТК» (договір банківського кредиту №7-КЛ/11-Л від 12.07.2011 року, балансова вартість кредиту 137305690, 76 грн., сума права вимоги 13904477, 30 грн.), ТОВ «УТК» (договір застави (обладнання, рухомого майна) від 07.02.2014 року) та ОСОБА_4 (договір поруки №8-П/11-Л від 12.07.2011 року).

06 липня 2017 року між ПАТ «Укргазпромбанк» та ОСОБА_5 був укладений Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором від 12 липня 2011 року, посвідченим Дідовець А.Г приватним нотаріусом Костопільського районного нотаріального округу Рівненської області та зареєстрованим в реєстрі за №2134.

26.09.2017 року ОСОБА_5 звернувся до Господарського суду Рівненської області із заявою про заміну кредитора у справі про визнання банкрутом ТОВ «УТК» із ПАТ "Укргазпромбанк" на правонаступника ОСОБА_5 .. Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18 жовтня 2017 року в задоволені заяви було відмовлено. Постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 13 грудня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського господарського суду Рівненської області від 18.10.2017 року було задоволено. Замінено кредитора у справі про визнання банкрутом ТОВ «УТК» із ПАТ "Укргазпромбанк" на правонаступника ОСОБА_5 .

Також за час здійснення господарської діяльності Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" не в повному обсязі сплачувало платежі до бюджету, у зв`язку з чим, відповідно до стану розрахунків з бюджетом, станом на 21.06.2016 року рахується податкова заборгованість в сумі 181 620 гри. 41 коп., а саме: - (18010500) по земельному податку з юридичних осіб становить 178 090 гри. 55 коп. основного платежу та 3529 грн. 86 коп. штрафних санкцій та пені.

Контролюючим органом заявлялись позови по стягнення податкової заборгованості з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія" та відповідно дані вимоги були задоволені, а саме:

постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 26.08.2014 року по справі № 817/2258/14 в сумі 25742 грн. 93 коп.;

постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 08.06.2015 року по справі № 81 71408 1 5 в сумі 62247 і грн. 38 коп.;

постановою Рівненського окружного адміністративного суду від 14.09.2015 року по справі № 817/2421 /1 5 в сумі 24454 грн. 65 коп..

Крім того за ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" за Договором № б/н від 29.11.2013 р. станом на 21.06.2016 р. (дата винесення ухвали Господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 р. №918/420/16 про порушення провадження у справі про банкрутство) рахується заборгованість перед ПАТ КБ "Приватбанк" в сумі 61 938,02 грн., з яких: заборгованість за кредитом -14 787,75 грн.; заборгованість за відсотками -18 675,29 грн.; заборгованість зі сплати пені -24 280,82 грн.; заборгованість з комісії-4 194,16 грн..

Крім того, рішенням Господарського суду Рівненської області від 27.01.2015 р. по справі №918/1776/14 задоволені позовні вимоги ПАТ КБ Приватбанк до Позичальника ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія", стягнуто на користь ПАТ КБ Приватбанк з ТОВ "Українська теплоізоляційна компанія" заборгованість у сумі 20651,41 грн. за договором № б/н від 29.11.2013 р. а також 1 776.95 грн. - судового збору.

Також слід відмітити, що згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів №1 від 6 лютого 2014 року на суму 3663,29 грн., №2 від 17 березня 2014 року на суму 2863,25 грн., №3 від 17 березня 2014 року на суму 670,73 грн., №4 від 26 червня 2014 року на суму 450,38 грн., №5 від ЗО липня 2014 року на суму 1853,21 грн., №6 від 21 серпня 2014 року на суму 670,74 грн., №22 від 20 жовтня 2014 року на суму 317,01 грн. та №28 від 22 грудня 2014 року на суму 561,59 грн. ОСОБА_6 (директор ТОВ "УТК") надано поворотну фінансову допомогу для ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» на загальну суму 10944,20 грн., яка не повернута вказаному кредитору.

З огляду на вищевказане Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04 серпня 2020 року у справі №918/420/16 про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» визнано вимоги кредиторів до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська теплоізоляційна компанія", а саме:

- Товариство з обмеженою відповідальністю "Кольчуга МС" (, 35000, Рівненська обл., Костопільський р-н., м. Костопіль, вул. 8 Березня, 11) з грошовими вимогами в сумі 777 288 грн. 00 коп. (основний борг) - черговість задоволення вимог четверта; судовий збір в сумі 2756 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог перша;

- Головне управління ДПС у Рівненській області з грошовими вимогами в сумі 178090 грн. 55 коп. (основний борг) - черговість задоволення вимог третя, 3529,86 грн. - неустойка, пеня, штраф - черговість задоволення вимог шоста, судовий збір в сумі 2756 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог перша;

- фізична особа ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , НОМЕР_3 ) з грошовими вимогами у сумі 10944,20 грн. - черговість задоволення вимог четверта, судовий збір в сумі 174 грн. 45 коп. - черговість задоволення вимог перша;

- Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 50, з грошовими вимогами в сумі 39434 грн. 15 коп. (основний борг) - черговість задоволення вимог четверта, 24280,82 грн.- неустойка, пеня, штраф - черговість задоволення вимог шоста. Судовий збір в сумі 2756 грн. 00 коп. - черговість задоволення вимог перша;

- фізична особа ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 ) з грошовими вимогами у сумі 13 904 477,30 грн., які забезпечені заставою майна боржника.

Крім того вказаною ухвалою встановлено, що кредиторські вимоги ПАТ "Украгзпромбанк» забезпечені майном ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» в розмірі 12 068 913 (дванадцять мільйонів шістдесят вісім тисяч дев`ятсот тринадцять гривень 00 коп.) грн., відповідно до: Іпотечного договору від 12.07.2011 року, укладеного між ПАТ «Укргазпромбанк» та ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», Договору застави від 07.07.2014 року, укладеного між ПАТ «Укргазпромбанк» та ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», а відтак їх погашення здійснюється в позачерговому порядку.

На підставі вищевказаного Ліквідатором під час проведення аналізу фінансового стану банкрута встановлено, що після укладення оспорюваних договорів ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» господарську діяльність не здійснювало. Також ліквідатором встановлено, що динаміка зміни чистого прибутку (збитку) є негативною протягом періоду, що аналізується. При цьому ліквідатор дійшов висновку, що збиток як фінансовий результат в розумінні норм Міжнародних стандартів бухгалтерського обліку є зменшенням економічної вигоди, що за своєю суттю не відрізняється від інших витрат, та є показником неефективності діяльності суб`єкта господарювання.

Ліквідатором встановлено, що станом на 30.06.2016 року значення «чистого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг)» становило 1 101,6 тис. грн. та скоротилося до значення 0,00 тис. грн. протягом періоду з 01.01.2019 року до 31.12.2019 року, що характеризує цей період відсутністю фактів здійснення господарської діяльності на підприємстві, пов`язаної із реалізацією продукції, товарів, виконання робіт та надання послуг. Даний показник відповідає за формування розміру прибутку та темпи розвитку господарської та операційної діяльності суб`єктом господарювання.

Враховуючи відсутність будь-якого доходу від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) протягом останнього звітного періоду, у підприємства відсутні ресурси для його розвитку, удосконалення матеріально-технічної бази, забезпечення всіх форм інвестування, що як наслідок й забезпечує відсутність прибутку в діяльності ТОВ «УТК».

З огляду на відсутність фінансової звітності підприємства ТОВ «УТК» за період другого кварталу 2016 року, за 2017 рік та за 2018 рік, ліквідатор припускає, що господарська діяльність ймовірно не здійснювалася саме протягом цих років.

За результатом аналізу фінансових показників на підготовчому етапі аналізу ліквідатор зазначає про неефективність господарської діяльності підприємства та його нестабільний фінансовий стан як на перше півріччя 2016 року так і за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року, про що також вказує факт порушеного провадження у справі про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія».

Даний висновок сформовано останнім на підставі того факту, що прибуток належить до найважливіших показників, що характеризують ефективність роботи малих підприємств, які функціонують за принципами повного господарського розрахунку, самоокупності та самофінансування. Прибуток є узагальнюючим показником фінансових результатів господарської діяльності всіх видів малого підприємства, незалежно від форм власності. Таким чином, ліквідатор вважає, що відсутність прибутку свідчить про неефективність виробництва та нестабільність фінансового стану підприємства. (стор.14, 15 Висновку).

Відтак на даному етапі аналізу ліквідатор стверджує про наявність суттєвого викривлення фінансової звітності даного суб`єкта господарювання, недостовірність відображених значень та ймовірне приховування дійсного фінансового становища ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія».

За результатами проведеного аналізу Ліквідатором встановлено, що загальний стан фінансово-господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» характеризується ознаками втрати платоспроможності, що підтверджує факт постановлення ухвали Господарського суду Рівненської області від 21.06.2016 року про відкриття провадження у справі про банкрутство № 918/420/16. Виявлені тенденції вказують на порушення фінансової стійкості підприємства, неефективність господарської діяльності суб`єкта господарювання та отримання збитку, як фінансового результату. Погіршення фінансового стану боржника та наявність економічних ризиків, вказують на ознаки втрати платоспроможності ТОВ «Українська телекомунікаційна компанія».

Ліквідатор зазначає, що загалом показники ліквідності ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» станом на 31.12.2019 року характеризуються незадовільною тенденцією до скорочення, всі показники не відповідають своїм нормативним значенням, що вочевидь вказує на недостатність ліквідності та погіршення фінансового стану та платоспроможності підприємства.

За результатом аналізу абсолютних показників фінансової стійкості Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» ліквідатором встановлено, що фінансовий стан підприємства за період з 01.01.2016 року до 30.06.2016 року є передкризовим, що із фінансової точки зору трактується як стан, коли у підприємства спостерігається нестача джерел фінансування запасів і витрат, але водночас зберігається можливість відновлення рівноваги платіжних засобів і платіжних зобов`язань за рахунок залучення тимчасово вільних джерел засобів в оборот підприємства. Фактично, підприємство знаходиться на межі банкрутства, тобто маючи кредити і позики, які не погашені своєчасно, прострочену дебіторську і кредиторську заборгованість, запаси і витрати не забезпечуються джерелами їх формування.

Ліквідатором у Висновку зазначено, що за результатом аналізу рівня фінансової стійкості Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» протягом періоду першого півріччя 2016 року та періоду з 01.01.2019 року до 31.12.2019 року прослідковується наявність ознак за якими можливо встановити, що на підприємстві відбулося порушення стабільної діяльності, розгортання кризових явищ в господарських процесах та підрив самостійності фінансового стану підприємства.

Також ліквідатором за результатом аналізу оборотних активів суб`єкта господарювання дійшов припущення, що станом на 31.12.20219 року за рахунок оборотних активів підприємства можливо було погасити 31% кредиторської заборгованості у відповідності до балансу ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», однак враховуючи, що дебіторська заборгованість є активом із високим рівнем ризику її непогашення, судячи із незмінного розміру цього активу протягом 2016-2019 рр., то такі факти вказують на відсутність перспектив відновлення платоспроможності за рахунок даної активної частини ресурсів підприємства, натомість наявні виправдані фінансові ризики щодо втрати платоспроможності.

В той же час ліквідатор у Висновку зазначає, що величина власних оборотних коштів Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» протягом періоду першого півріччя 2016 року становила від`ємне значення та станом на 30.06.2016 року дорівнювалося -10 530 тис. грн., що є показником відсутності у даного суб`єкта господарювання короткострокових джерел для фінансування своєї роботи. За даними обставинами вбачається відсутність перспективи відновлення платоспроможності боржника.

Ліквідатором встановлено, що станом на 30.06.2016 року загальний розмір дебіторської заборгованості ТОВ «УТК» становив 6 572,6 тис. грн., із яких 1 390,6 тис. грн. дебіторська заборгованість за товари, роботи, послуг; 121,4 тис. грн. за розрахунками з бюджетом; 5 061,6 тис. грн. інша поточна дебіторська заборгованість.

Станом на 31.12.2019 року загальний розмір поточної дебіторської заборгованості ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» становив 6 251,5 тис. грн..

Станом на 31.12.2019 року кредиторська заборгованість ТОВ «УТК» збільшилася до величини в розмірі 20 490,1 тис. грн. за рахунок значного росту статей Розділу ІІІ пасиву балансу.

Таким чином, проаналізувавши динаміку змін кредиторської заборгованості ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» за період, що аналізується, ліквідатором було встановлено стрімке нарощення підприємством боргів, що в розумінні Методичних рекомендацій також може свідчити про наявність дій зі сторони керівних органів підприємства щодо доведення боржника до банкрутства.

Відтак за результатом аналізу договорів про надання охоронних послуг майна боржника, укладених з ТОВ «Кольчуга МС», в сукупності із дослідженням кола суб`єктів, які вчиняли дії щодо нарощення штучної кредиторської заборгованості боржника із заінтересованими особами відносно боржника, а також враховуючи стан критичної неплатоспроможності боржника, що зафіксований в наслідок укладення даних правочинів, ліквідатором встановлено наявність ознак дій з умисного погіршення фінансово-господарського стану боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» шляхом укладення завідомо невигідних для боржника правочинів виключно з метою формування штучної «дружньої» кредиторської заборгованості з метою порушення провадження у справі

про банкрутство ТОВ «УТК» та здійснення контролю над комітетом кредиторів боржника.

Частиною 3.2. розділу ІІІ Методичних рекомендацій унормовано, що у разі встановлення, що вищезазначені показники погіршилися протягом періоду, який аналізується, з`ясовується причина погіршення цих показників шляхом перевірки фінансово-господарських договорів підприємства.

Крім того, підлягають аналізу вжиті посадовими особами підприємства заходи щодо стягнення заборгованості (повнота та своєчасність проведеної претензійно-позовної роботи) та своєчасності розв`язання проблем у виробничому процесі тощо.

Методичні рекомендації також визначають, що економічними ознаками дій з доведення до банкрутства може вважатися такий фінансово-економічний стан боржника, коли виконання умов договорів призвело до погіршення показників оцінки його фінансового стану, зокрема:

- підписання завідомо невигідних для підприємства (у тому числі фіктивних) договорів;

- необгрунтованої виплати грошових коштів, необгрунтованої передачі третім особам майна;

- прийняття нераціональних управлінських рішень, які негативно впливають на виробничу, торговельну, іншу статутну діяльність підприємства, що призводить до фінансових збитків та втрат;

- заплутування звітності, знищення документів або інформації, унаслідок чого неможлива ефективна робота підприємства тощо.

Навмисне погіршення фінансово-господарського стану підприємства можна визначити за такими основними ознаками:

- зменшення розміру, приховування та заниження оцінки майна, яке знаходиться у розпорядженні підприємства;

- штучне збільшення розміру кредиторської та дебіторської заборгованості;

- продаж задіяних у виробничо-господарській діяльності основних засобів (особлива увага приділяється договорам відчуження майна або оренди майна, зокрема перевіряється відповідність ціни реалізації ринковій та наявність дозволу на вказані операції органу, уповноваженого управляти майном);

- продаж товарів (робіт, послуг), які виготовляє підприємство, за ціною, нижчою за собівартість, без належних економічних підстав (наприклад, регульована ціна реалізації, яка корегується за рахунок коштів державної підтримки; продаж за передоплатою; тимчасове зниження ціни в рекламних цілях; продаж морально застарілої продукції; продаж продукції, що не користується попитом; продаж товарних залишків готової продукції для перепрофілювання або запуску нового виробництва; продаж товарних залишків (сезонної продукції) у зв`язку із закінченням сезону тощо);

- у разі збиткової діяльності підприємства спрямування отримуваних грошових засобів та інвестицій на закупівлю товарів, робіт, послуг, безпосередньо не задіяних у виробничо-господарській діяльності;

- необґрунтоване зменшення або збільшення штату підприємства.

У постанові Верховного Суду від 09.12.2021 року у справі № 916/313/20 колегією суддів Касаційного господарського суду сформовано правовий висновок згідно якого перелік ознак погіршення фінансово-господарського стану підприємства, визначений пунктом 3.2. Розділу ІІІ Методичних рекомендацій, не є вичерпним.

Верховний Суд зазначає, що здійснюючи аналіз на предмет наявності ознак погіршення фінансово-господарського стану підприємства та доведення до банкрутства до уваги слід приймати й положення частини 1 статті 215 ГК України, а також підстави для порушення справи про банкрутство.

Такими діями можуть бути, серед іншого, прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо. Такий обов`язок встановлено у частині 2 статті 59 Кодексу України з процедур банкрутства.

Правовою підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» являється заява ініціюючого кредитора ТОВ «Кольчуга МС» (ідентифікаційний код 38701621), якою останній заявив про грошові вимоги до боржника в розмірі 1 338 862 грн. 06 коп..

В підготовчому засіданні 12 червня 2016 року Господарський суд Рівненської області встановив, що боржник неспроможний виконати грошові зобов`язання перед ініціюючим кредитором, а тому було порушено провадження у справі №918/420/16 про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», введено процедуру розпорядження майном та мораторій на задоволення вимог кредиторів. Визнано вимоги ТОВ «Кольчуга МС» до боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» в сумі 1 338 862,06 грн.. - основного боргу та 13 780,00 грн. - судового збору.

Пізніше, ініціюючий кредитор заявив додаткові грошові вимоги до боржника.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.08.2020 року, серед іншого, визнано вимоги ТОВ «Кольчуга МС» до боржника ТОВ «УТК» в сумі 777 288,00 грн. (основний борг) - черговість задоволення вимог четверта; судовий збір в сумі 2756,00 грн. - черговість задоволення вимог перша.

Грошові вимоги ТОВ «Кольчуга МС» до ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» ґрунтувалися на підставі Договору про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 року та Договору про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015 року.

За умовами Договору про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 року, виконавець ТОВ «Кольчуга МС» зобов`язався здійснювати фізичну охоронну об`єктів, що належать замовнику ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», а також матеріальних цінностей, що в них знаходяться, охорону громадського порядку та пропускний режим в межах об`єкта.

Об`єктом охорони визначено вісімнадцять одиниць основних засобів та матеріальних цінностей вартістю 1 812 510,13 грн. згідно оборотно-сальдової відомості по рахунку 10 за 01.12.2012-17.12.2013 рр.

У відповідності до додатку №2 до Договору, розрахунок вартості послуг здійснюється наступним чином: 1 година охорони становить 30 грн.; вартість за кожну добу 720 грн. Оплата за надані послуги здійснюється в порядку 100% передоплати вартості послуг.

Звертаючись до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «УТК», заявник ТОВ «Кольчуга МС» стверджував, що в межах Договору про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 року, виконавцем ТОВ «Кольчуга МС» надано замовнику ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» охоронні послуги майна на загальну суму 262 800,00 грн., із яких неоплаченими залишилися послуги в розмірі 241 750,00 грн. за період січень 2014 р. грудень 2014 року.

Умови Договору про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015 року є ідентичними до умов Договору про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 року. Об`єктом охорони у відповідності до Договору №33 від 28.01.2015 року визначено цілісний майновий комплекс дільниця по виробництву базальтових теплоізоляційних матеріалів, до складу якого відносяться 18 одиниць нерухомого майна (будівлі) ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія». Відповідно до додатку №2 до цього Договору, розрахунок вартості охоронних послуг здійснюється наступним чином: 1 година охорони становить 139 грн.; вартість за кожну добу 3336 грн..

Заявляючи додаткові грошові вимоги до боржника, кредитор стверджував, що в межах Договору про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015 року, виконавцем ТОВ «Кольчуга МС» надано замовнику ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» охоронні послуги майна на загальну суму 943 512,00 грн., які залишилися неоплаченими.

Договори, які стали підставою для порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «УТК», були підписані керівником ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» Юзичем Андрієм Васильовичем та керівником ТОВ «Кольчуга МС» Мельничуком Русланом Миколайовичем.

При цьому, Юзич Андрій Васильович в один проміжок часу являвся як керівником ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», так і співзасновником ініціюючого кредитора ТОВ «Кольчуга МС». Даний факт також є встановленим судом, що підтверджується ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.08.2020 року у справі №918/420/16.

Даний факт свідчить про наявність у вищевказаних осіб можливості та умислу створити штучну заборгованість боржника перед ініціюючим кредитором з метою переслідування особистих корисних цілей та отримання вигоди, зокрема, порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» та здійснення контролю над комітетом кредиторів боржника.

Штучне нарощення кредиторської заборгованості призвело до безпідставного боргового навантаження боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» та як наслідок зумовило стан повної неплатоспроможності цього суб`єкта господарювання та неможливості виконати свої зобов`язання перед іншими кредиторами.

Згідно із п. 3.2.2.2 Методичних рекомендацій № 14 від 19.01.2006 року (у редакції наказу Міністерства економіки України від 26 жовтня 2010 р. №1361), ознаками доведення до банкрутства є наявність дій відповідних осіб боржника, які призвели до погіршення платоспроможності підприємства, у зв`язку з чим боржник був не в змозі задовольнити в повному обсязі вимоги кредиторів або сплатити обов`язкові платежі. Навмисне погіршення фінансово-господарського стану підприємства можна визначити за такими основними ознаками як, зокрема, штучне збільшення розміру кредиторської заборгованості.

Проте, штучне створення кредиторської заборгованості за допомогою договорів про надання охоронних послуг не єдиний метод, який використовувався ОСОБА_3 та ТОВ «Кольчуга МС» для отримання особистої вигоди за рахунок шкоди та збитків, умисно завданих боржнику ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія».

В цей же період, між ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» та ТОВ «Кольчуга МС» було укладено два договори оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією.

За умовами Договору оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією за №4 від 05.05.2014 року орендодавець ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» передав в орендне користування орендарю ТОВ «Кольчуга МС» склад готової продукції та головний виробничий корпус загальною площею 79 989 кв.м. із прилеглою земельною ділянкою з кадастровим номером :03:003:0004 за адресою: м. Костопіль, вул. Степанська, 115. Щомісячний розмір орендної плати за користування нежитловими приміщеннями площею 79 989 кв.м. та земельною ділянкою площею 7.9989 га становив 100 грн. з ПДВ.

За умовами Договору оренди нежитлового приміщення (адмінбудівлі) за №9 від 14.08.2014 року орендодавець ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» передав в орендне користування орендарю ТОВ «Кольчуга МС» адміністративну будівлю загальною площею 948,2 кв.м. за адресою: м. Костопіль, вул. Степанська, 115. Щомісячний розмір орендної плати за користування адміністративною будівлею площею 948,2 кв.м. становив 100 грн. з ПДВ.

Проаналізувавши укладені правочини встановлено, що умови договорів оренди нерухомого майна ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» є очевидно невигідними для боржника, оскільки орендна ставка за користування нежитловими приміщеннями загальною площею 80 937,2 кв.м. та земельною ділянкою площею 7.9989 га є мізерною та становить 0,00247 грн. за 1 кв.м.

Правочини щодо передачі майна боржника в оренду, які укладені із заінтересованою особою, з визначенням символічного розміру орендної плати вважається правочином «про око», тобто фраудаторним правочином, спрямованим з однієї сторони на завдання збитків боржнику ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», а з іншої на отримання вигоди третьою особою ТОВ «Кольчуга МС».

Більше того, даними правочинами було створено сприятливі умови для ТОВ «Кольчуга МС» щодо пролонгації цих договорів із наданням цьому підприємства переважного права на продовження строку дії договорів оренди нерухомого майна на завідомо невигідних для орендодавця ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» умовах.

У відповідності до Методичних рекомендацій, економічними ознаками дій з доведення до банкрутства може вважатися такий фінансово-економічний стан боржника, коли виконання умов договорів призвело до погіршення показників оцінки його фінансового стану, зокрема:

1) підписання завідомо невигідних для підприємства договорів;

2) прийняття нераціональних управлінських рішень, які негативно впливають на виробничу, торговельну, іншу статутну діяльність підприємства, що призводить до фінансових збитків та втрат.

Спільні дії керівництва боржника та ТОВ «Кольчуга МС» характеризуються економічними ознаками з доведення ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» до банкрутства.

По-перше, укладення завідомо невигідних для боржника договорів оренди нежитлових приміщень від 05.05.2014 року та від 14.08.2014 року призвело до погіршення показників оцінки фінансового стану ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія». Будь-яка фінансова або економічна вигода в укладенні даних правочинів відсутня, оскільки цілісний майновий комплекс боржника площею 80 937,2 кв.м. із прилеглою земельною ділянкою площею 7.9989 га було передано в оренду заінтересованій особі ТОВ «Кольчуга МС» фактично на безкоштовній основі за символічну плату 200 грн. в місяць.

По-друге, передача в оренду всього нерухомого майна боржника на користь ТОВ «Кольчуга МС» за символічну орендну плату 200 грн. на місяць (як дохід) та одночасна передача цього ж майна боржника тому ж самому підприємству ТОВ «Кольчуга МС» під охорону, однак уже за чималу плату в середньому розмірі 122 000 грн. на місяць (як витрати), очевидно є нераціональним управлінським рішенням керівника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» щодо укладення завідомо невигідних для боржника правочинів з метою утворення штучної «дружної» кредиторської заборгованості із підприємством ТОВ «Кольчуга МС».

Таким чином, в діях керівника ТОВ "УТК" та ТОВ «Кольчуга МС» вбачаються ознаки умисного погіршення фінансово-господарського стану ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» з метою отримання особистої вигоди шляхом зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню.

Згідно правових висновків Верховного Суду, сформованих у постанові від 19.05.2021 у справі № 693/624/19, зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб.

У постанові Верховного суду від 09.06.2022 у справі № 904/76/21 колегія суддів наголосила, що кожен учасник цивільного/господарського обороту, що укладає угоди з певною юридичною особою, має намір отримати відповідний результат, що можливе лише за платоспроможності цієї юридичної особи. Вичерпну інформацію про фінансове (майнове) становище юридичної особи має її керівник як одноосібний виконавчий орган, який повинен діяти розумно і сумлінно, зокрема щодо контрагентів боржника.

При цьому, дії боржника при вчинені фраудаторних правочинів зовні можуть мати ознаки досягнення та реалізації «нібито законних цілей», однак насправді можуть переслідувати інші цілі, які зрештою несуть негативні наслідки для боржника у вигляді неплатоспроможності та може унеможливити надання оцінки таким діям боржника (їх оспорення) на предмет відповідності та наявності в них ознак «fraus creditorum» (з лат. - вчинення на шкоду кредиторам). Правову позицію сформовано Верховним Судом у постанові 08.02.2023 у справі № 908/3057/21(908/213/22).

Підсумовуючи свій Висновок в цій частині ліквідатор відмітив, що аналіз наявності або відсутності ознак доведення до банкрутства (до моменту відкриття провадження) підтвердив наявність умисних дій керівника, ініціюючого кредитора та пов`язаних із ними осіб, з доведення боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» до банкрутства. ОСОБА_3 спільно із ТОВ «Кольчуга МС» вжили заходів для штучного нарощення кредиторської заборгованості та погіршення стану платоспроможності ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» шляхом завдання боржнику збитків в особливо великих розмірах з метою умисного доведення боржника до банкрутства. Внаслідок зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню, за договорами охорони та договорами оренди нежитлових приміщень, укладених між ТОВ «УТК» та ТОВ «Кольчуга МС», боржнику ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» було завдано збитків щонайменше на розмір штучної заборгованості в розмірі 2 132 686,06 грн..

За результатом проведеного аналізу встановлено, що неплатоспроможність ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» настала через протиправні дії колишніх керівників підприємства та пов`язаних із ними осіб.

Зокрема, внаслідок протиправних дій керівників ТОВ "УТК" у період до порушення справи про банкрутство було укладено ряд фіктивних та фраудаторних договорів, що призвели до завдання боржнику значних збитків та утворення штучної кредиторської заборгованості, яка й слугувала підставою для відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «УТК» і визнання вимог ініціюючого кредитора ТОВ «Кольчуга МС».

Правочини, які були вчинені керівництвом ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» на шкоду боржнику та його кредиторам, дозволили третім особам безперешкодно та фактично безоплатно використовувати цілісний майновий комплекс у своїх особистих цілях, що в результаті призвело до протиправної розтрати і розкрадання заставного майна боржника. При цьому, з метою приховування дійсного фінансового стану підприємства в наслідок всіх недобросовісних діянь відносно боржника, керівництвом останнього відображено недостовірну інформацію у фінансовій та податковій звітності ТОВ «УТК», що призвело до викривлення дійсних обставин справи щодо фінансового стану боржника.

В наслідок недобросовісних дій заінтересованих та відповідальних осіб боржника, підприємство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» втратило платоспроможність та можливість виконання взятих на себе зобов`язань в силу надмірної диспропорції між зобов`язаннями та активами.

Ознаки переслідування особистих цілей поза інтересами підприємства-боржника, шляхом вчинення незаконних дій та нанесення умисної шкоди боржнику з метою отримання особистої вигоди прослідковуються як до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ «УТК», так і під час провадження у справі про банкрутство.

Сукупність обставин, встановлених під час проведення Аналізу щодо виявлення ознак доведення до банкрутства, приховування стійкої фінансової неспроможності, незаконних дій у разі та під час процедури банкрутства у справі №918/420/16 про банкрутство ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», підтверджують, що керівники боржника ТОВ «УТК» та інші особи, пов`язані спільним умислом, діяли на шкоду інтересам боржника та його кредиторам.

Очевидним є висновок про те, що сукупність зазначених обставин, дій та бездіяльності винних у доведенні до банкрутства осіб, перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із обставинами неможливості боржником ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» здійснювати господарську діяльність та отримувати прибуток, що в подальшому створили умови та підстави для визнання його банкрутом з неможливістю задовольнити кредиторські вимоги у межах справи про банкрутство за рахунок власного майна Боржника.

Відтак судом встановлено, що між ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» та ТОВ «Кольчуга МС» укладено два договори про надання охоронних послуг від 01.01.2014 року та від 28.01.2015 року. В цей же проміжок часу, між тими ж самими суб`єктами господарювання укладено два договори оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них

територією боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» від 05.05.2014 року та від 14.08.2014 року, однак уже фактично на безоплатній основі, розмір оренди становив 0,00247 грн. за 1 кв.м.

За результатами розгляду справи, з огляду на наведене вище, суд доходить висновку, що оспорювані договори є правочинами, які були укладені на шкоду ТОВ "Українська теплоізолійна компанія" та кредиторам, оскільки в наслідок їх укладення фінансово-господарський стан ТОВ «УТК» відчутно погіршився в силу відсутності у цих правочинах економічної доцільності та фінансової вигоди для боржника.

Натомість, на підставі договорів охоронних послуг утворилася штучна кредиторська заборгованість в розмірі 1 338 862,06 грн., що й становило підставу для порушення провадження у справі про банкрутство ТОВ "УТК". Пізніше відповідач на підставі даних правочинів заявив додаткові вимоги в розмірі 777 288,00 грн..

Дані правочини дозволили ТОВ «Кольчуга МС» фактично безкоштовно використовувати ЦМК боржника з одночасним створенням «дружньої» кредиторської заборгованості за нібито здійснення охорони цього ж цілісного майнового комплексу. Враховуючи наявність спільної зацікавленості в отриманні особистої вигоди за рахунок майна боржника шляхом використання службового становища, можна зробити висновок, що обидві сторони даних договорів були обізнані про фінансовий стан та наміри контрагента.

В цей же час, сторони уклали договори оренди нежитлових приміщень ТОВ «УТК» за

символічну орендну плату 200 грн. на місяць (як дохід), що порівняно із вартістю охоронних послуг тих же самих нежитлових приміщень ТОВ «УТК» в середньому розмірі 122 000 грн. на місяць (як витрати), очевидно є ознакою фіктивності таких договорів, використання яких спрямовано на цілі, відмінні від отримання прибутку.

Вказані обставини суперечать принципам цивільного обороту, свідчать про наявність

спільного очевидно недобросовісного умислу у сторін оспорюваних правочинів на створення штучної кредиторської заборгованості для подaльшого здійснення контролю над комітетом кредиторів боржника у разі відкриття провадження у справі про його банкрутство.

Вказані дії були спрямовані на завдання шкоди третім особам - реальним кредиторам ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», що у розумінні норм Цивільного кодексу України є зловживанням правом.

Таким чином, суд констатує, що оспорювані договори вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цими правочинами, без наміру їх реального виконання, виключно із метою формування штучної «дружньої» кредиторської заборгованості з метою здійснення в майбутньому контролю над комітетом кредиторів боржника у випадку відкриття провадження у справі про банкрутство щодо нього.

Зокрема суд зазначає, що ліквідатором під час здійснення фінансового аналізу діяльності боржника, було встановлено, що саме факт масового розкрадання майна боржника ТОВ «УТК», яке перебувало в заставі та іпотеці ПАТ «Укргазпромбанк», є свідченням того, що відповідачем ТОВ «Кольчуга МС» фактично не надавалися охоронні послуги, а укладені договори є проявом зловживання правом та використання правового інструментарію в супереч його призначенню, тобто з метою отримання особистої вигоди за рахунок нанесення шкоди боржнику та його кредиторам.

Також було встановлено, що саме за час господарювання ТОВ «Кольчуга МС» на об`єкті боржника з січня 2014 року до травня 2017 року, цілісний майновий комплекс ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», що перебував в заставі та іпотеці ПАТ «Укргазпромбанк», зазнав значних збитків та втрат.

У відповідності до експертного висновку Товарної біржи «Універсальна», ринкова вартість цілісного майнового комплексу ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» станом на 18.03.2015 року становила 23 308 290,00 грн. з ПДВ (19 424 100,00 грн. без ПДВ).

У відповідності до висновку Торгово-промислової палати, ринкова вартість цілісного

майнового комплексу ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» станом на 04.08.2017 року становила 7 617 390 грн. з ПДВ.

На підставі самих лише арифметичних розрахунків вбачається, що за період 2015-2017 років цілісному майновому комплексу ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» завдано збитків на суму 15 690 900,00 грн..

Сукупний аналіз вищенаведених обставин справи вказує на те, що керівництвом боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» вчинено оспорювані правочини на шкоду позивачу і кредиторам, які призвели до створення штучної «дружньої» кредиторської заборгованості з метою здійснення контролю над комітетом кредиторів та призвели до збитків, втрат, розтрати, і розкрадання заставного та іпотечного майна боржника.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 по справі №910/16579/20 щодо визнання недійсним договору, вчиненого боржником без економічної мети, з метою створення «дружньої» кредиторської заборгованості, дійшла наступних висновків:

«Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що:

1) особа (особи) «використовувала / використовували право на зло»;

2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають);

3) враховується правовий статус особи / осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11 листопада 2021 року у справі № 910/8482/18 (910/4866/21), пункти 76.3, 76.5).

Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Отже, правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (див. постанову Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16, пункт 153).

Відтак правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживання правом.

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є «вживанням права на зло». За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати…

Укладення фраудаторних правочинів є характерним для боржників у процедурах банкрутства, позаяк неплатоспроможність боржника означає ситуацію, коли не вистачає коштів для задоволення всіх вимог кредиторів і, діючи недобросовісно, боржник намагається створити переваги для задоволення вимог «дружнього» кредитора на шкоду іншим своїм кредиторам, порушивши встановлену законом черговість або пропорційність задоволення вимог окремого класу кредиторів".

За результатом проведеного аналізу фінансового стану боржника ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», із врахуванням висновків щодо наявності незаконних дій та ознак доведення до банкрутства, очевидним є факт того, що керівник боржника діяв недобросовісно, а правочини, що укладалися із ТОВ «Кольчуга МС», не відповідають інтересам ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» та його кредиторам.

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Отже, правочин - правомірна, тобто не заборонена законом, вольова дія суб`єкта цивільних правовідносин, що спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. Недійсність правочину зумовлюється наявністю дефектів його елементів: дефекти (незаконність) змісту правочину; дефекти (недотримання) форми; дефекти суб`єктного складу; дефекти волі - невідповідність волі та волевиявлення.

За частинами 1, 2 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати весь необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно частини 3 статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно частин 2 та 3 статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа, зокрема, зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Також при цьому слід врахувати наступні правові позиції, викладені у постанові Верховного Суду від 06.10.2022 у справі № 902/1023/19(902/163/22):

« 85. Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди кредиторам, ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами є очевидним використанням приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню («вживанням права на зло»).

104. У правовідносинах банкрутства оспорювання правочинів боржника вчинених на шкоду кредитора врегульовано спеціальними нормами статті 42 КУзПБ (а також статті 20 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), що не виключає можливості визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України).»

За приписами ч.1 статті 42 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Відповідно ж до частини другої вказаної статті правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

За наведених обставин та правових підстав, суд доходить висновку, що за оспорюваними правочинами боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним та виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю стало неможливим.

Отже оспорювані правочини вчинені на шкоду ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія» та його кредиторам, а відтак вказані правочини підлягають визнанню недійними з метою захисту інтересів всіх учасників провадження у справі про банкрутство ТОВ "УТК".

Реальні фактичні дії пов`язаних осіб, зокрема ТОВ «Кольчуга МС» та ТОВ «Українська теплоізоляційна компанія», вказують на приховану, але очевидну мету - доведення боржника до банкрутства та отримання майнової вигоди для усіх заінтересованих осіб, що є безумовною ознакою фраудаторності, дії з «використанням права на зло» стосовно інших учасників цивільних відносин.

Разом з цим, варто відмітити, що кредиторські вимоги ТОВ «Кольчуга МС» до боржника було визнано господарським судом в межах справи про банкрутство №918/420/16 та включено до реєстру вимог кредиторів. Однак, на час розгляду вимог цього кредитора як арбітражний керуючий так і господарський суд виходили із загальних цивільно-правових принципів (засад), що цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість. Однак фраудаторність цих правочинів, що виразилася у діях кредитора та діях керівників боржника ТОВ «УТК» з використання цивільно-правових інструментів, а також процесуальних прав на шкоду правам та інтересам кредиторів, - виявлена в процесі розгляду цієї справи, зокрема на етапі процедури ліквідації під час проведення аналізу фінансового стану боржника.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

У відповідності до пункту 4 частини 2 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 2-3 ст. 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поняття і види доказів викладені у статті 73 ГПК України, згідно якої доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ст. 74 ГПК України).

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до ст. 78 ГПК України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на вище наведене та те, що ліквідатор арбітражний керуючий Дуплика Павло Георгійович довів належними та допустимими доказами недійсність оспорюваних правочинів, а відповідач вказаного не спростував, то, відповідно, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського кодексу України судові витрати у справі покладаються на відповідача.

Відповідно до ч.5 статті 240 Господарського кодексу України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

1. Позов задоволити.

2. Визнати недійсним Договір оренди нежитлових приміщень із прилеглою до них територією за №4 від 05.05.2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» (ідентифікаційний код 35462026) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кольчуга МС» (ідентифікаційний код 38701621).

3. Визнати недійсним Договір оренди нежитлового приміщення (адмінбудівлі) за №9 від 14.08.2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» (ідентифікаційний код 35462026) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кольчуга МС» (ідентифікаційний код 38701621).

4. Визнати недійсним Договір про надання охоронних послуг №2 від 01.01.2014 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» (ідентифікаційний код 35462026) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кольчуга МС» (ідентифікаційний код 38701621).

5. Визнати недійсним Договір про надання охоронних послуг №33 від 28.01.2015 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Українська теплоізоляційна компанія» (ідентифікаційний код 35462026) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кольчуга МС» (ідентифікаційний код 38701621).

6. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя Марач В.В.