ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3915/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р. В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю. В.,

розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОМІТ» (61037, Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, буд. 199; )

до відповідача - Державного підприємства «Морський торговельний порт «ПІВДЕННИЙ» (65481, Одеська обл., м. Південне, вул. Берегова, буд. 13; )

про стягнення 48 469,62 грн;

представники сторін:

від позивача - не з`явився,

від відповідача - Урсолова А. В.,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФОМІТ» (далі позивач, Товариство, ТОВ «ФОМІТ») звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Державного підприємства «Морський торговельний порт «ПІВДЕННИЙ» (далі відповідач, Підприємство, ДП «МТП «ПІВДЕННИЙ») про стягнення 48 469,62 грн, з яких: 26 400,00 грн основного боргу; 8 087,34 грн інфляційних втрат; 1 201,85 грн відсотків річних; 252,43 грн пені; 12 528,00 грн - сума забезпечення виконання договору.

В обґрунтування позову посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за Договором про надання послуг № T/ВРР-98/22 від 26.12.2022 (далі - Договір). Вказує, що на виконання умов Договору надав відповідачу послуги з періодичної (державної) повірки, огляду-перевірки залізничних вагонних ваг та ремонту залізничних вагонних ваг, автомобільних ваг Підприємства. Вважає, що виконав взятті на себе зобов`язання у повному обсязі та належним чином відповідно до вимог Договору, в той час як відповідач не здійснив оплату за отриманні послуги та не повернув забезпечення виконання Договору. Вказує, що у червні 2023 року за заявкою Підприємства надав останньому визначені Договором послуги, а в подальшому виставив рахунок на оплату на суму 26 400,00 грн та склав акт здачі-прийняття робіт, які, поряд з іншими документами, направив відповідачу. Після цього, як стверджує позивач, він дізнався про вчинення відповідачем одностороннього правочину щодо розірвання Договору, який згодом було визнано недійсним постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 у справі № 916/4066/23. Надалі позивач зазначає, що після встановлення судом факту недійсності одностороннього правочину звернувся до відповідача із претензією, в якій вимагав погасити, у тому числі, існуючу заборгованість за надані послуги у розмірі 26 400,00 грн. Стверджує, що відповідач відмовився виконати цю вимогу, посилаючись на фактичне не надання Товариством послуг, у зв`язку з чим позивач і звернувся до господарського суду з даним позовом за захистом своїх прав. Більш детально доводи позивача викладено у позовній заяві (а.с. 1-14).

Ухвалою від 29.09.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали шляхом: зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів доказів, копії яких додано до заяви; надання до суду доказів сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

03.10.2025 до суду надійшла заява представника позивача про усунення недоліків.

Ухвалою від 08.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/3915/25, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, судове засідання призначено на 10.11.2025, встановлено сторонам строки для подачі до суду заяв по суті справі відповідно до ст. 165-167 Господарського процесуального кодексу України.

24.10.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 129-132), згідно якого відповідач заперечує проти задоволення позову. Свою позицію мотивує тим, що позивач фактично не надав визначені Договором послуги. На думку відповідача, у Товариства має бути все необхідне обладнання для належного надання договірних послуг, що випливає з умов Договору та чинного законодавства. Проте, таке обладнання, як зазначає відповідач, було відсутнє у позивача, у зв`язку з чим послуги фактично не надавалися, а висновки позивача щодо непридатності вагонних ваг, викладені в актах, ґрунтувались на власних доводах та переконаннях працівників Товариства, за відсутності реального проведення робіт із залученням спеціалізованого обладнання. Відповідач вважає, що самого лише надсилання актів здачі-прийняття робіт з боку позивача недостатньо для належного виконання зобов`язань за Договором. Щодо повернення суми забезпечення виконання Договору відповідач також заперечує, оскільки переконаний, що позивач неналежним чином виконав свої зобов`язання.

27.10.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 141-143), в якій наголошено на тому, що висновки відповідача щодо неналежного виконання позивачем умов Договору фактично спростовуються встановленими в ході розгляду справи № 916/4066/23 преюдиційними обставинами. Так, позивач звертає увагу, що Південно-західний апеляційний господарський суд у постанові від 29.10.2024 у справі № 916/4066/23 виснував, що Підприємство не підтвердило належними та допустимими доказами факту порушення Товариством Договору під час виконання заявки від 22.06.2023 № 2573/01/202/23. У цій же постанові, як наголошує позивач, було встановлено відсутність у Товариства обов`язку залучати своїми силами додаткове обладнання (вагоповірочний вагон або еталонний вантаж, вагову бригаду). Крім того, покликаючись на положення п.п. 5.3., 5.4. Договору, позивач вказує, що у випадку, якщо відповідач був незгодний з діями Товариства, він повинен був підготувати мотивовану відмову від приймання послуг та скласти двосторонній акт із переліком необхідних доопрацювань та термінів їх виконання, проте, жодну з наведених дій Підприємство не виконало, а тому, на думку позивача, відповідач погодився з правомірністю отриманих послуг згідно з актом здавання-приймання послуг та не мав жодних заперечень щодо їх обсягу чи якості.

03.11.2025 представник позивача подав до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 06.11.2025.

07.11.2025 до суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача (а.с. 155-157), де він виклав аргументи щодо відсутності, на його переконання, реального надання позивачем послуг з періодичної повірки ваг Підприємства.

10.11.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Судове засідання, призначене на 10.11.2025, не відбулося у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою від 11.11.2025 повідомлено сторін про те, що судове засідання призначено на 24.11.2025.

19.11.2025 до суду надійшла заява представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яку суд задовольнив ухвалою від 20.11.2025.

В подальшому, у зв`язку з перебоями електропостачання судове засідання було відкладено на 10.12.2025.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову.

10.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та в порядку ст. 219 ГПК України відклав його проголошення на 17.12.2025 о 09:20.

17.12.2025, у зв`язку із повітряною тривогою, суд відклав оголошення судового рішення на 22.12.2025, про що сторони були повідомлені в порядку ст. 120 ГПК України.

22.12.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

У провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/4066/23 за позовом Товариства до Підприємства про визнання одностороннього правочину недійсним.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 рішення Господарського суду Одеської області від 22.05.2024 у справі № 916/4066/23 про відмову у задоволенні позову скасовано, позов задоволено, визнано недійсним односторонній правочин щодо одностороннього розірвання Договору про надання послуг від 26.12.2022 № Т/ВРР-98/22, укладеного між Товариством та Підприємством, вчинений останнім відповідно до повідомлення про розірвання договору - листа від 06.07.2023 вих. № 2868/01/05/23.

Постановою Верховного Суду від 08.01.2025 постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 у справі № 916/4066/23 залишено без змін.

Статтею 75 ГПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Важливим є те, що обставини, встановлені у справі, що є преюдиційною, мають належати до предмета доказування, тобто їх встановлення має бути необхідне для вирішення тієї справи. Оскільки предмет доказування спочатку визначається підставами позову, а потім обґрунтовується нормами матеріального права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору, то питання про те, чи належав певний факт до предмета доказування, є питанням права, а не факта.

Преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає у неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Правило про преюдицію спрямовано не лише на заборону перегляду фактів і правовідносин, які встановлені в судовому акті, що вступив у законну силу. Вони також сприяють додержанню процесуальної економії в новому процесі. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження та оцінку. Усі ці дії вже здійснювалися у попередньому процесі, і їхнє повторення було б не лише недоцільним, але й неприпустимим з точки зору процесуальної економії.

Так, суд встановив, що справа № 916/4066/23 є преюдиційною по відношенню до справи № 916/3915/25, що розглядається, та в ній господарським судом були встановлені наступні обставини:

26.12.2022 між ДП «МТП «Южний» (наразі - ДП «МТП «Південний») (Замовник) та ТОВ «ФОМІТ» (Виконавець) укладено договір про надання послуг № Т/ВРР-98/22 (далі договір), за умовами п. 1.1. якого Виконавець зобов`язується надати послуги з періодичної (державної) повірки, огляду-перевірки залізничних вагонних ваг та ремонту залізничних вагонних ваг, автомобільних ваг ДП «МТП «Південний» згідно з переліку, кількістю та за цінами, зазначеними в додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору, а Замовник - прийняти та оплатити такі послуги на умовах цього договору.

Пунктом 2.1.1. договору передбачено, що вартість послуг, зазначених в позиціях № 1, 3, 5, 7, 9, 11 додатку № 1 до договору, враховує вартість послуг Виконавця у перевірці нормативних метрологічних характеристик засобів ваговимірювальної техніки та послуги державної метрології.

Пунктом 2.1.2. договору визначено, що вартість послуг, зазначених в позиціях № 16, 17, 18 додатку № 1 до договору, враховує вартість участі вагової бригади, вагоповірочного обладнання у перевірці нормативних метрологічних характеристик засобів ваговимірювальної техніки та послуги державної метрології.

Пунктом 4.2. договору встановлено, що строк надання послуг, зазначених в позиціях № 1-12, 16, 17, 18 додатку № 1 до договору становить не пізніше 5 робочих днів після отримання Виконавцем письмової заявки від Замовника.

Відповідно до п. 4.5. договору послуги, зазначені в позиціях № 1-12 додатку № 1 до договору, повинні надаватися спеціалізованою організацією, яка має необхідні дозволи, кваліфікований персонал та необхідні засоби із додержанням норм відповідно до п.п.14 Статуту залізниць України, затвердженого Постановою КМУ від 6 квітня 1998 року № 457.

Згідно з п. 5.1.1. договору при наданні послуг Виконавець повинен використовувати власні матеріали та обладнання. Виконавець несе ризик пошкодження або знищення власних матеріалів та обладнання, використаних при наданні послуг, а також пошкодження або знищення обладнання Замовника при наданні послуг.

Оформлення наданих послуг здійснюється шляхом підписання Сторонами Акту здавання-приймання наданих послуг (п. 5.2. договору).

Виконавець зобов`язаний оформити та підписати двосторонній Акт здавання-приймання наданих послуг для подальшої передачі Замовнику. Замовник протягом 10 робочих днів від дня одержання Акту здавання-приймання наданих послуг, зобов`язаний направити Виконавцю підписаний акт або мотивовану відмову від приймання послуг (п. 5.3. договору).

Пунктом 6.2.1. договору передбачено право Замовника достроково розірвати Договір в односторонньому порядку у випадку невиконання або неналежного виконання Виконавцем зобов`язань за Договором, з повідомленням Виконавця не менше ніж за 20 календарних днів до передбачуваної дати розірвання Договору. При цьому додаткова угода в такому випадку не укладається, а Договір вважається розірваним в односторонньому порядку Замовником з дати, зазначеної в письмовому повідомленні про одностороннє розірвання Договору, яке направляється на адресу Виконавця.

Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє по 31.12.2023 (включно), але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 8.1. договору).

Додатком № 1 до договору є «Перелік та вартість послуг».

Додатком до вказаного Переліку є, зокрема, Калькуляція на послугу № 1 Періодична (державна) повірка залізничних вагонних ваг на колії № 2, 14, 15, 30, 48, 49 ДП «МТП «Южний».

07.06.2023 між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до договору, якою сторонами за текстом договору замінено найменування Замовника з ДП «МТП «Южний» на ДП «МТП «Південний».

24.05.2023 позивачем отримана заявка від відповідача, в якій останній просив позивача направити спеціалістів для проведення періодичної повірки залізничних ваг моделі Пульсар ВТВ-1СБ заводський № 248 інвентарний № 67124 рік вводу в експлуатацію 20.02.2014 на колії № 2 нижнього майданчика ВРР-2. Дата повірки: 25.05.2023.

25.05.2023 сторонами складено та підписано Акт № 0523/1ТО про результати профілактичного технічного обслуговування вагонних ваг для зважування вантажів, що перевозяться залізницями, за висновком якого вагонні ВТВ-1СБ, заводський номер 248 для зважування вантажів, що перевозяться залізницями придатні до експлуатації.

На виконання вищевказаної заявки 25.05.2023 між сторонами складено та підписано без жодних зауважень Акт № 0523/1 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 13200 грн (з ПДВ).

25.05.2023 позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 0523/1 на загальну суму 13200 грн, який відповідачем 20.07.2023 було оплачено, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією № 2046 та не заперечується учасниками цієї справи.

22.06.2023 позивачем отримано лист за № 2573/01/202/23 (заявку) від відповідача, в якій останній просив позивача у відповідності до калькуляції на послугу № 1, яка є додатком до переліку та вартості послуг договору, направити кваліфікованих спеціалістів для проведення Періодичної державної повірки залізничних вагонних ваг з залученням вагоповірочного вагону та вагової бригади фірмою ТОВ «ФОМІТ». Відповідач зазначив, що Періодичну державну повірку залізничних ваг «Ваги вагонні електромеханічні моделі 4401ВВ-100Є/2С, заводський № 1, рік вводу в експлуатацію 06.07.2004 та Ваги вагонні електромеханічні моделі 4501ВВ-100Є/2СД, заводський № 1, рік вводу в експлуатацію 06.07.2004» необхідно провести 28.06.2023 за місцем розташування: ДП «МТП «Південний» станція призначення «Берегова».

У відповідь на вищевказаний лист (заявку від 22.06.2023) ТОВ «ФОМІТ» листом від 23.06.2023 за вих. № 0623/07 повідомило ДП «МТП «Південний», що за умовами договору від Виконавця не вимагається залучення вагоповірочного вагону та вагової бригади для надання послуг з періодичної державної повірки вагонних ваг. Тому ТОВ «ФОМІТ» не укладало договір на 2023 рік з виробничим підрозділом «Одеська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт» Регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» на надання послуг з використання вагоповірочного вагону за участю вагової бригади. Виходячи з вищезазначеного, позивач зазначив, що не зможе надати послуги відповідно до заявки стосовно залучення вагоповірочного вагону та вагової бригади саме ТОВ «ФОМІТ». Так як еталонний вантаж або вагоповірочний вагон з ваговою бригадою є невід`ємною складовою при проведенні періодичної державної повірки, позивач просив відповідача підтвердити, що останній забезпечить наявність 28.06.2023 вагоповірочного ваогону та вагової бригади або еталонного вантажу (100 т.) для надання послуг ТОВ «ФОМІТ». В разі неготовності ДП «МТП «Південний» надати вагоповірочний вагон або еталонний вантаж (100 т.) саме 28.06.2023, просив завчасно відкликати заявку на надання послуг ТОВ «ФОМІТ» з періодичної державної повірки залізничних ваг «Ваги вагонні електромеханічні 4401ВВ-100Є/2С (зав. № 1) на колії 14 та Ваги вагонні електромеханічні 4501ВВ-100Є/2СД (зав. № 1) на колії 15.

Вищевказаний лист направлено на електронну адресу відповідача 25.06.2023.

У листі від 27.06.2023 за вих. № 0623/08 позивач зазначив, що досі не отримував від відповідача відповіді. Додатково зазначив, що у разі неотримання листа про відкликання заявки до 16:00 27.06.2023, позивач відповідно до умов договору направить у відрядження головного інженера Єфімченко М.В. та забезпечить присутність повірника 28 червня для надання послуг згідно заявки. Також позивач звертав увагу відповідача, що у разі проведення повірки без використання еталонного вантажу, надання якого повинен забезпечити саме Замовник, відповідно до Порядку проведення повірки, позивач визнає вагони такими, що не відповідають установленим вимогам і буде оформлена відповідна довідка про непридатність.

Вищевказаний лист направлено на електронну адресу відповідача 27.06.2023.

Листом від 27.06.2023 за № 2633/14/202/23 ДП «МТП «Південний» просило ТОВ «ФОМІТ» відкликати заявку відповідно до листа від 22.06.2023 № 2573/01/202/23.

Вищевказаний лист направлено на електронну адресу позивача 27.06.2023.

Листом від 28.06.2023 № 2646/14/202/23 ДП «МТП «Південний» просило ТОВ «ФОМІТ» вважати недійсним вищевказаний лист від 27.06.2023 за № 2633/14/202/23.

Вищевказаний лист направлено на електронну адресу позивача 28.06.2023.

У листі від 28.06.2023 за вих. № 0623/09 позивач повідомив відповідача, що після отримання листа від 28.06.2023 № 2646/14/202/23 (яким відповідач просив вважати недійсним лист від 27.06.2023 за № 2633/14/202/23 про відкликання заявки) одразу направив головного інженера Єфімченка М.В. з міста Харків у відрядження на службовому автомобілі, а також повторно направив заявку на надання послуг повірником Ковальчуком В.О. Орієнтовний час прибуття головного інженера Єфімченка М.В. до міста Южне 23:40-00:00. Враховуючи військовий стан в Україні та наяність комендантської години, надати послуги одразу після прибуття неможливо, а тому вони (послуги) будуть надані 29 червня.

Також позивач зазначив, що за його інформацією ДП «МТП «Південний» не замовляло послуги «Участь вагової бригади у повірці ЗВТ» у МЧ Одеса і вагоповірочного вагону на території Порту немає.

При цьому, позивач додатково звертав увагу відповідача на те, що саме ним (відповідачем) має бути організовано надання вагоповірочного вагону, як це було під час виконання попередньої заявки (25.05.2023), а в протилежному випадку повірником буде оформлена довідка про непридатність ЗВТ.

Вищевказаний лист направлено на електронну адресу позивача 29.06.2023.

29.06.2023 позивачем складено Акти № 0623/1ТО та № 0623/2ТО про результати профілактичного технічного обслуговування вагонних ваг для зважування вантажів, що перевозяться залізницями, за висновком якого ваги вагонні 4501ВВ-100Є/2СД, заводський номер 1 та 4401ВВ-100Є/2С, заводський номер 1 для зважування вантажів, що перевозяться залізницями є непридатні до експлуатації.

29.06.2023 позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 0623/3 на загальну суму 26400 грн.

29.06.2023 позивачем складено Акт № 0623/3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 26400 грн.

Листом від 30.06.2023 за вих. № 0623/10 позивач просив відповідача підписати Акти № 0623/1ТО та № 0623/2ТО про результати профілактичного технічного обслуговування вагонних ваг для зважування вантажів.

Вищевказаний лист направлено на електронну адресу позивача 03.07.2023.

Листом від 06.07.2023 за вих. № 0723/02 позивач просив відповідача підписати Акт № 0623/3 здачі-прийняття робіт (надання послуг). Додатково, позивач надав відповідачу документи, що підтверджують витрати на відрядження ОСОБА_1 та рахунок на оплату № 0623/3 від 29.06.2023.

Вищевказаний лист направлено на електронну адресу позивача 06.07.2023.

Додатково, вищевказаний лист, разом з доданими до нього документами (Актом № 0623/3 здачі-прийняття робіт, рахунком на оплату № 0623/3 від 29.06.2023 та наказом про службове відрядження, звітом про використання коштів та чеками на відрядження) направлені позивачем 06.07.2023 на поштову адресу ДП «МТП «Південний», що підтверджується описами вкладення у цінний лист та фіскальним чеком.

Акти № 0623/1ТО та № 0623/2ТО, Акт № 0623/3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) з боку відповідача підписані не були, рахунок № 0623/3 на загальну суму 26400 грн не оплачено.

19.07.2023 позивач направив відповідачу лист за вих. № 0723/05, в якому зазначив, що у червні 2023 року між сторонами виникла спірна ситуація щодо трактування умов договору та забезпечення вагоповірочного обладнання під час проведення періодичної повірки вагонних ваг і з метою врегулювання цієї ситуації, позивач просив розглянути відповідача пропозицію та варіанти: 1) укласти додаткову угоду до договору, в якій буде прописаний обов`язок щодо забезпечення Замовником надання вагоповірочного вагону за участю вагової бригади під час періодичної повірки та огляду-перевірки вагонних ваг; 2) укласти додаткову угоду про розірвання договору за згодою сторін, з внесенням інформації щодо зобов`язання замовника оплатити надані Виконавцем послуги та повернути Виконавцю забезпечення виконання договору в розмірі 12528 грн.

Вищевказаний лист разом із проєктом додаткової угоди № 2 до договору направлено на електронну адресу відповідача 19.07.2023.

Додатково, вищевказаний лист, разом з доданим до нього документом (проєкт додаткової угоди № 2 до договору) направлені позивачем 20.07.2023 на поштову адресу ДП «МТП «Південний», що підтверджується описами вкладення у цінний лист та фіскальним чеком.

Запропонована позивачем додаткова угода № 2 до договору відповідачем підписана не була.

04.09.2023 представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом за вих. № 04092023, в якому зазначив, що скориставшись веб-сайтом https://www.dzo.com.ua/, ним було встановлено, що 27.07.2023 опубліковано повідомлення про розірвання договору на підставі п. 6.2.1. та листа від 06.07.2023 за вих. № 2868/01/05/23. Представник просив надати оригінал повідомлення про розірвання договору.

У відповідь на вищевказаний адвокатський запит, відповідач листом від 08.09.2023 за № 3761/25/1025/23 направив на адресу позивача належним чином засвідчену копію повідомлення про розірвання договору та належним чином засвідчену копію листа від 06.07.2023 за вих. № 2868/01/05/23.

За змістом листа від 06.07.2023 за вих. № 2868/01/05/23 вбачається, що причиною розірвання договору на підставі п. 6.2.1. стало невиконання позивачем заявки від 22.06.2023 № 2573/01/202/23.

Також в матеріалах цієї справи (№ 916/4066/23) містяться, серед іншого:

- укладений між сторонами договір про надання послуг від 14.06.2021 № Т/ВРР-76/21 (з додатками: Перелік та Вартість послуг, Калькуляції);

- адвокатський запит представника позивача від 18.08.2023 за вих № 18082023, адресований Регіональній філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця», про надання інформації, зокрема, чи надавалися 25.05.2023 АТ «Українська залізниця» та її регіональними філіями, зокрема, виробничим підрозділом «Одеська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт» адресований Регіональній філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» послуги із залученням вагоповірочного вагону та вагової бригади відповідачу (ДП «МТП «Південний») задля періодичної повірки залізничних ваг моделі Пульсар ВТВ-1СБ на колії № 2 нижнього майданчика ВРР-2;

- відповідь АТ «Українська залізниця» на вищевказаний адвокатський запит, в якій зазначено, що 27.04.2023 листом № 1637/09/202/23 ДП «МТП «Південний» звернулося до виробничого підрозділу «Одеська дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт» Регіональній філії «Одеська залізниця» з проханням про надання послуги «Участь вагової бригади в повірці ЗВВТ» для проведення державної повірки електромеханічних вагонних ваг Пульсар ВТВ-1СБ заводський № 348. На момент складення вищезазначеного листа оговірні відносини між Регіональною філією «Одеська залізниця» та ДП «МТП «Південний» відсутні. Виробничим підрозділом «Одеська дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт» для оплати зазначених робіт був наданий рахунок від 03.05.2023 № 231/5039-5, який 08.05.2023 був сплачений. 25.05.2023 роботи по наданню вищезазначеної послуги були виконані, про що був складений акт виконання робіт (наданих послуг) від 25.05.2023.

До вищевказаної відповіді додані наступні документи:

- лист ДП «МТП «Південний», адресований «Одеська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт» АТ «Українська залізниця», в якому ДП «МТП «Южний» просило надати розрахунки щодо участі вагової бригади у повірці засобів ваговимірювальної техніки ваг (Ваги вагонні електромеханічні можелі Пульсар ВТВ-1СБ, заводський номер 248) з залученням вагоповірочного вагона;

- рахунок № 231/5039-5 від 03.05.2023 на загальну суму 28469,54 грн;

- акт виконаних робіт (наданих послуг) № 231/5039-5 від 25.05.2023, складений та підписаний між ДП «МТП «Южний» та «Одеська механізована дистанція навантажувально-розвантажувальних робіт» АТ «Українська залізниця».

Вирішуючи спір про визнання недійсним вчиненого відповідачем одностороннього правочину, Південно-західний апеляційний господарський суд, з яким погодився в подальшому і Верховний Суд, дійшов, зокрема, таких висновків:

- єдиною підставою для достроково розірвання Замовником договору в односторонньому порядку є факт невиконання або неналежного виконання Виконавцем прийнятих на себе зобов`язань;

- причиною одностороннього розірвання договору з боку відповідач стало невиконання позивачем заявки від 22.06.2023 № 2573/01/202/23, а саме: незалучення позивачем вагоповірочного вагону або еталонного вантажу;

- додатком № 1 до договору є «Перелік та вартість послуг», додатком до якого є, зокрема, Калькуляція на послугу № 1 Періодична (державна) повірка залізничних вагонних ваг на колії № 2, 14, 15, 30, 48, 49 ДП «МТП «Южний»;

- заявка від 22.06.2023 № 2573/01/202/23 стосується послуги № 1 додатку № 1 до договору;

- перелік витрат, які зазначені в калькуляції № 1, є досить конкретний та вичерпний, а саме: заробітна плата головного інженера; витрати на заробітну плату; нарахування на заробітну плату; витрати на відрядження; добові витрати; проїзд поїздом (Харків - Одеса, Одеса - Харків), вартість квитка; проживання; повірка залізничних вагонних ваг; прибуток; ПДВ 20%;

- калькуляція № 1 не містить у своєму переліку таких витрат Виконавця як залучення вагоповірочного вагону або еталонного вантажу та вагової бригади (Участь вагової бригади у повірці ЗВВТ), а тому позивач і не повинен був здійснювати ці дії при виконанні заявки від 22.06.2023 № 2573/01/202/23;

- договір, у тому числі його розділ 6, також не передбачає таких обов`язків у Виконавця під час виконання послуги № 1 додатку № 1 до договору;

- відповідний обов`язок ТОВ «ФОМІТ» виникає при виконанні послуг, зазначених під номерами 16, 17 та 18 додатку № 1, і стосуються повірки автомобільних ваг, в той час як у даному випадку спірним є повірка залізничних ваг - послуга № 1;

- натомість, ні спірний договір, ні додаток № 1 до нього, ні калькуляція № 1 у даному випадку не містить та не передбачає таких обов`язків у Виконавця під час виконання ним послуги з періодичної повірки залізничних ваг;

- враховуючи вищевикладене у сукупності, відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами факту порушення ТОВ «ФОМІТ» договору під час виконання заявки від 22.06.2023 № 2573/01/202/23, відповідно, у ДП «МТП «Південний» були відсутні підстави для відмови від договору в односторонньому порядку (вчинення одностороннього правочину про розірвання договору) на підставі п. 6.2.1. договору.

Крім обставин, встановлених при розгляді справи № 916/4066/23, при розгляді даної справи № 916/3915/25 важливо також дослідити визначений сторонами порядок розрахунків, який міститься в п. 3.1. договору, згідно з яким Замовник здійснює розрахунки за фактично надані послуги на підставі підписаних Сторонами відповідних Актів здавання-приймання наданих послуг протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати отримання виставлених Виконавцем оригіналів рахунків і податкової накладної з визначеними кодами щодо товарів, робіт, послуг відповідно до ДК, зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) згідно вимог чинного законодавства, та за наявності повного пакету належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарської операції, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця. В разі відмови у реєстрації податкової накладної у ЄРПН оплата рахунків відкладається до вирішення цього питання. Датою оплати послуг вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника.

Крім того, відповідно до п. 5.4. договору у випадку мотивованої відмови Замовника від приймання послуг Сторонами складається двосторонній акт із переліком необхідних доопрацювань, термінів їх виконання. Оплата додаткових послуг у цьому випадку Замовником не здійснюється.

Згідно з умовами п. 7.4. договору за прострочення оплати вартості послуг Виконавець може стягнути з Замовника пеню у розмірі 0,5 облікової ставки Національного банку України, діючої на день платежу від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше ніж за 1 місяць з моменту прострочення, а також 1 % річних від простроченої суми.

Пунктом 9.16. Договору передбачено, що забезпечення виконання договору про закупівлю повертається Виконавцю після виконання Виконавцем Договору, або за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним, або у випадках, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», або згідно з умовами, зазначеними в Договорі, але не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня настання зазначених обставин. Забезпечення виконання договору не повертається Замовником у разі невиконання або неналежного виконання (як повністю так і частково) Виконавцем умов визначених Договором, додатками та додатковими угодами до нього.

Предметом позову у справі № 916/3915/25 є вимоги позивача про стягнення з відповідача 26 400,00 грн основного боргу, 8 087,34 грн інфляційних втрат, 1 201,85 грн відсотків річних, 252,43 грн пені, а також 12 528,00 грн - сума забезпечення виконання договору.

Здійснюючи аналіз обґрунтованості позовних вимог, господарський суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставою для захисту прав (охоронюваних законом інтересів) є їх порушення, невизнання або оспорення. Тому задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими, відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтями 525, 526 і 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Укладений між ДП "МТП "Південний" та ТОВ "ФОМІТ" договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до приписів ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, згідно умов Договору № T/ВРР-98/22 від 26.12.2022 позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з періодичної (державної) повірки, огляду-перевірки залізничних вагонних ваг та ремонту залізничних вагонних ваг, автомобільних ваг Підприємства, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити такі послуги на визначених договором умовах.

У червні 2023 року позивач отримав від відповідача заявку від 22.06.2023 № 2573/01/202/23, в якій просив направити кваліфікованих спеціалістів для проведення Періодичної державної повірки залізничних вагонних ваг із залученням вагоповірочного вагону та вагової бригади фірмою ТОВ «ФОМІТ».

В подальшому, як свідчать матеріали справи, між позивачем та відповідачем виникла суперечка, яка стосувалася визначення відповідальної сторони за залучення вагоповірочного вагону та вагової бригади для надання послуг з періодичної державної повірки вагонних ваг, з приводу чого сторони тривалий час листувалися.

Позивач, будучи переконаним, що додаткове обладнання має надати саме відповідач, неодноразово попереджав останнього про те, що у разі проведення повірки без використання еталонного вантажу, повірник згідно Порядку проведення повірки визнає вагонні ваги такими, що не відповідають установленим вимогам, в результаті чого буде оформлена довідка про непридатність ЗВТ.

Надалі відповідач спочатку відкликав свою заявку від 22.06.2023 № 2573/01/202/23, проте згодом просив вважати недійсним свій лист про її відкликання, в результаті чого позивач все ж направив своїх працівників для виконання заявки відповідача.

29.06.2023, на виконання заявки відповідача, позивач надав послуги та склав акти № 0623/1TO та № 0623/2TO про результати технічного обслуговування та періодичної повірки вагонних ваг для зважування вантажів, що перевозяться залізницями. Відповідно до вищевказаних актів ваги вагонні є непридатними до експлуатації.

29.06.2023 позивач виставив відповідачу рахунок на оплату № 0623/3 на загальну суму 26 400,00 грн та того ж дня склав Акт № 0623/3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) на загальну суму 26 400,00 грн.

Листом від 30.06.2023 за вих. № 0623/10 позивач просив відповідача підписати Акти № 0623/1ТО та № 0623/2ТО про результати профілактичного технічного обслуговування вагонних ваг для зважування вантажів.

Листом від 06.07.2023 за вих. № 0723/02 позивач просив відповідача підписати Акт № 0623/3 здачі-прийняття робіт (надання послуг). Додатково, позивач надав відповідачу документи, що підтверджують витрати на відрядження головного інженера Єфімченка М. В. та рахунок на оплату № 0623/3 від 29.06.2023.

Додатково, вищевказаний лист, разом з доданими до нього документами (Актом № 0623/3 здачі-прийняття робіт, рахунком на оплату № 0623/3 від 29.06.2023 та наказом про службове відрядження, звітом про використання коштів та чеками на відрядження) направлені позивачем 06.07.2023 на поштову адресу ДП «МТП «Південний», що підтверджується описами вкладення у цінний лист та фіскальним чеком.

Акти № 0623/1ТО та № 0623/2ТО, Акт № 0623/3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) з боку відповідача підписані не були, рахунок № 0623/3 на загальну суму 26 400,00 грн не оплачено.

Згодом, відповідач вчинив правочин щодо одностороннього розірвання Договору від 26.12.2022 № Т/ВРР-98/22, який оформив листом від 06.07.2023 за вих. № 2868/01/05/23.

Зі змісту цього листа випливає, що причиною розірвання Договору на підставі п. 6.2.1. стало невиконання позивачем заявки від 22.06.2023 № 2573/01/202/23.

Вказаний правочин було визнано недійсним постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 у справі № 916/4066/23, про що суд більш детально зазначав вище по тексту рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд також звертає увагу на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначає, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зміст цієї статті свідчить, що нею на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. У рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18).

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за Договором про надання послуг №Т/ВРР-98/22 від 26.12.2022, надавши відповідачу послуги з періодичної державної повірки залізничних вагонних ваг згідно його заявки № 2573/01/202/23, що підтверджується актами про результати технічного обслуговування та періодичної повірки вагонних ваг №№ 0623/1ТО, 0623/2ТО від 29.06.2023, актом № 0623/3 здачі-прийняття робіт (надання послуг) від 29.06.2023, які були надіслані відповідачу разом з рахунком № 0623/3 від 29.06.2023 на оплату послуг на суму 26 400,00 грн. Втім відповідач, у визначений п. 5.3. Договору десятиденний строк акти не підписав та, водночас, в порядку цього ж пункту не направив позивачу мотивовану відмову від приймання послуг, що не відповідає умовам Договору та приписам чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 26 400,00 грн основного боргу підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення суми забезпечення виконання договору у розмірі 12 528,00 грн, суд зазначає наступне.

Умовами п. 9.16. Договору передбачено, що забезпечення виконання договору про закупівлю повертається Виконавцю після виконання Виконавцем Договору, або за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним, або у випадках, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», або згідно з умовами, зазначеними в Договорі, але не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) банківських днів з дня настання зазначених обставин. Забезпечення виконання договору не повертається Замовником у разі невиконання або неналежного виконання (як повністю так і частково) Виконавцем умов визначених Договором, додатками та додатковими угодами до нього.

У межах Договору ТОВ «ФОМІТ» отримано дві заявки: заявка від 24.05.2023 (виконана 25.05.2023); заявка від 22.06.2023 (виконана 29.06.2023). Оскільки ДП «МТП «Південний» більше не направляло заявки на отримання послуг, та за встановлених обставин даної справи, та із врахуванням преюдиційних обставин справи № 916/4066/23, суд погоджується із твердженням позивача, що Договір був виконаний ТОВ «ФОМІТ» у повному обсязі та належним чином.

Відповідно, 31.12.2023 є останнім днем строку дії Договору.

Таким чином, у зв`язку із закінченням строку дії Договору, сума забезпечення виконання Договору у розмірі 12 528,00 грн підлягає поверненню позивачу, у зв`язку з чим позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення 8 087,34 грн інфляційних втрат; 1 201,85 грн відсотків річних та 252,43 грн пені, суд зазначає наступне.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з частиною 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною другою статті 625 ЦК України визначено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат та 3 відсотки річних, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням унаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц).

Визначені частиною 2 статті 625 ЦК України право стягнення інфляційних втрат та 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг).

Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст.ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Згідно з умовами п. 7.4. договору за прострочення оплати вартості послуг Виконавець може стягнути з Замовника пеню у розмірі 0,5 облікової ставки Національного банку України, діючої на день платежу від простроченої суми за кожний день прострочення, але не більше ніж за 1 місяць з моменту прострочення, а також 1 % річних від простроченої суми.

Як встановлено судом, 06.07.2023 позивач направив на адресу відповідача листа від 06.07.2023 № 0723/02 разом із: 1) актом здачі-прийняття робіт № 0623/3 29.06.2023, який повинен бути підписаний протягом 10 робочих днів, тобто до 20.07.2023 (п.5.3. Договору). Водночас, вказаний акт не було підписано та не було надано вмотивованої відмови від прийняття послуг ( п.5.3. та п. 5.4. Договору); 2) рахунком на оплату № 0623/3 від 29.06.2023; 3) наказом про службове відрядження № 9/B від 28.06.2023, звітом про використання коштів № 13 від 03.07.2023, чеками на підтвердження звіту про використання коштів № 13 від 03.07.2023 (документи, що підтверджують витрати на відрядження).

Засобами електронного зв`язку відповідач отримав документи в день їх відправлення, а саме: 06.07.2023 (відповідно до положень 9.14. Договору).

Засобами поштового зв`язку «Укрпошта» відповідач отримав документи: 10.07.2023.

17.07.2023 за допомогою Єдиного реєстру податкових накладних ТОВ «ФОМІТ» направило відповідачу податкову накладну № 8.

Відповідно до статей 7, 15, 41, 56 Закону України "Про Національний банк України" та з метою розвитку і модернізації платіжної інфраструктури України в системі електронних платежів Національного банку України шляхом запровадження міжнародного стандарту ISO 20022-1:2013 "Фінансові послуги - Універсальна схема повідомлень фінансової індустрії", що був прийнятий міжнародною організацією зі стандартизації, Правління Національного банку України прийняло постанову "Про запровадження міжнародного стандарту ISO 20022 у платіжній інфраструктурі України" від 16.09.2021 № 93, відповідно до якої Національний банк України з 01 квітня 2023 року запроваджує систему електронних платежів Національного банку України (далі - СЕП) нового покоління - СЕП-4.0 та не використовує діюче покоління СЕП - СЕП-3.3 для виконання міжбанківських платіжних операцій; банки України, Державна казначейська служба України, Національний депозитарій України з 01 квітня 2023 року виконують міжбанківські платіжні операції через СЕП-4.0, у якій забезпечено можливість цілодобового режиму роботи 24/7 без зупинення роботи СЕП із виконання міжбанківських платіжних операцій.

Таким чином, з 01.04.2023 року в Україні скасовано поняття "банківський день".

Із урахуванням наведеного та керуючись положеннями п. 3.1. Договору, повний пакет документів направлено на адресу ДП «МТП «Південний» 17.07.2023, а тому відповідач зобов`язаний був провести оплату до 16.08.2023. Починаючи з 17.08.2023, зобов`язання вважається простроченим та саме з цієї дати позивач нараховує пеню, відсотки річних та інфляційні втрати на суму основного боргу.

Поряд із цим позивач, із врахуванням положень п. 9.16 Договору, починаючи з 06.01.2024, в порядку ст. 625 ЦК України нараховує 3% річних та інфляційні втрати на суму забезпечення виконання Договору, оскільки згідно вищевказаного пункту грошове зобов`язання відповідача щодо повернення забезпечення виконання договору є таким, що прострочено.

Перевіривши запропоновані позивачем розрахунки 8 087,34 грн інфляційних втрат, 1 201,85 грн відсотків річних та 252,43 грн пені, нарахованих у зв`язку з простроченням виконання відповідачем сплати основного боргу та суми забезпечення виконання Договору, суд встановив їх правильність та обґрунтованість, у зв`язку з чим позовні вимоги у відповідній частині підлягають задоволенню.

Доводи відповідача щодо відсутності факту належного надання послуг за Договором суд відхиляє, адже вони спростовуються наявними матеріалами справи, а також обставинами, встановленими Південно-західним апеляційним господарським судом у постанові від 29.10.2024 у преюдиційній справі № 916/4066/23, який виснував зокрема те, що ДП «МТП «Південний» не підтверджено належними та допустимими доказами факту порушення ТОВ «ФОМІТ» договору під час виконання заявки від 22.06.2023 № 2573/01/202/23.

Надаючи оцінку доводам сторін, суд врахував, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з п. 3 ч. 4 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

ЄСПЛ у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) ЄСПЛ також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

З огляду на викладене суд вважає, що при розгляді даної справи судом надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

За приписами ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення судом позовних вимог у повному обсязі, на відповідача підлягають покладенню витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Керуючись ст. 73-80, 86, 123, 124, 129, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства «Морський торговельний порт «ПІВДЕННИЙ» (65481, Одеська обл., м. Південне, вул. Берегова, буд. 13; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФОМІТ» (61037, Харківська обл., м. Харків, проспект Московський, буд. 199; ) 26 400,00 грн основного боргу, 8 087,34 грн інфляційних втрат, 1 201,85 грн відсотків річних, 252,43 грн пені, 12 528,00 грн забезпечення виконання договору та 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення оголошено 22 грудня 2025 р. Повне рішення складено та підписано 26 грудня 2025 р.

Суддя Р.В. Волков