ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року Справа № 915/1950/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е. М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Твій Газзбут, вул. Князів Острозьких, 32/2, м. Київ, 01010 ()

до відповідача Фізичної особи-підприємця Коровниченко Олени Василівни, АДРЕСА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення коштів у розмірі 13 244, 55 грн.

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю Твій Газзбут з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача Фізичної особи-підприємця Коровніченко Олени Василівни заборгованість за Договором постачання природного газу для потреб непобутових споживачів № 41АР200-28631-21 від 22.11.2021 в сумі 13 244, 55 грн., що складається з: 10 179, 71 грн. - суми боргу, 435, 77 грн. - 3 % річних, 2 629, 07 грн. - інфляційних витрат

Позивач просить суд стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

І. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

Протоколом автоматизованого розподілу справи між суддями від 29.12.2023 присвоєно судовій справі єдиний унікальний номер № 915/1950/23 та призначено головуючим суддею Ткаченко О.В.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 05.01.2024 позовну заяву (вх. № 17040/23) Товариства з обмеженою відповідальністю Твій Газзбут залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 22.01.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Рішенням Вищої ради правосуддя № 1766/0/15-24 від 06.06.2024 звільнено ОСОБА_1 з посади судді Господарського суду Миколаївської області, у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю у справі Алексєєва А.П. Підстава повторного автоматизованого розподілу судової справи: звільнення судді з посади.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Миколаївської області від 19.07.2024 № 94, у зв`язку з відпусткою головуючого судді Алексєєва А.П. для догляду за дитиною, яка потребує домашнього догляду, здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 915/1950/23.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.07.2024 справу № 916/1950/23 призначено головуючому судді Олейняш Е.М.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.07.2024 прийнято справу № 915/1950/23 до провадження судді Олейняш Е. М. за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Указів Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023, від 01.05.2023 № 254/2023, від 26.07.2023 № 451/2023, від 06.11.2023 № 734/23, від 05.02.2024 № 49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, від 23.07.2024 №469/2024, від 28.10.2024 №740/2024, № 26/2025 від 14.01.2025, №235/2025 від 15.04.2025, №478/2025 від 14.07.2025, №793/2025 від 20.11.2025 у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України продовжувався строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб, з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб.

Відповідно до ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

При здійсненні правосуддя суд має виходити з необхідності дотримання основних засад господарського судочинства, зазначених в ст. 2, 4 ГПК України стосовно забезпечення права сторін на розгляд справ у господарському суді після їх звернення до нього у встановленому порядку, гарантованому чинним законодавством та всебічно забезпечити дотримання справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення судом спорів з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з приписами ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття "розумного строку" не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введення на території України воєнного стану, складну безпекову ситуацію у м. Миколаєві, і, відповідно, наявність обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці працівників апарата суду та відвідувачів суду в умовах збройної агресії проти України, а також з урахуванням надмірного навантаження та недостатню кількість суддів в Господарському суді Миколаївської області, щодо яких здійснюється автоматизований розподіл судових справ, з урахуванням показників часу, необхідного для розгляду справ та матеріалів (рішення Вищої кваліфікаційної комісії України від 26.02.2025 № 41/зп-25 та від 05.03.2025 № 46/зп-25, лист ДСА від 28.01.2025 № 15-2062/25), розгляд даної справи здійснено у розумний строк відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Відповідно до ст. 12-2 Закону України Про правовий режим воєнного стану в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.

Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Відповідно до ст. 26 Закону України Про правовий режим воєнного стану правосуддя на території, на якій введено воєнний стан, здійснюється лише судами. На цій території діють суди, створені відповідно до Конституції України.

Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється.

У разі неможливості здійснювати правосуддя судами, які діють на території, на якій введено воєнний стан, законами України може бути змінена територіальна підсудність судових справ, що розглядаються в цих судах, або в установленому законом порядку змінено місцезнаходження судів.

Створення надзвичайних та особливих судів не допускається.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ УЧАСНИКІВ ПРОЦЕСУ.

2.1. Правова позиція позивача.

Підставою позову позивачем зазначено обставини щодо неналежного виконання відповідачем умов укладеного між сторонами договору № 41АР200-28631-21 від 22.11.2021 постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, а саме зобов`язань щодо оплати за поставлений в січні-грудні 2022 року природний газ, внаслідок чого виникла заборгованість у сумі 10 179, 71 грн.

За порушення виконання грошових зобов`язань в січні-грудні 2022 позивачем відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 3 % річних та інфляційні втрати.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст. 525, 526, 611, 625, 712 ЦК України, ст. 193, 265 ГК України та умовами договору.

2.2. Правова позиція (заперечення) відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 1501/24 від 06.02.2024) зазначає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступні обставини.

22.11.2021 року між ТОВ ТВІЙ ГАЗЗБУТ та фізичною особою Коровниченко Оленою Василівною був укладений Договір № 41АР200-28631-21 постачання природного газу для потреб не побутових споживачів, за адресою: Миколаївська область, м. Миколаїв, вул. 3 Слобідська, 107, корп. 5 (ЕІС-код 56XO0006MNW4I009). Відповідач зазначає, що позивач при оформленні договору та всіх подальших документів допустив помилку в прізвищі відповідача ОСОБА_2 .

Відповідач вказує, що 31.12.2021 року строк дії договору автоматично пролонгувався на 2022 рік, проте, позивачем до позовної заяви не надано жодних доказів на підтвердження погоджених між сторонами обсягів постачання природного газу на 2022 рік, які б доводили намір споживання споживачем газу за обсягами, визначеними у додатках до позову.

Відповідач у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення російської федерації була вимушена на певний час виїхати з Миколаєва, через що не мала фізичної можливості передавати покази лічильника Оператору ГРМ в силу форс-мажорних обставин.

Відповідач зазначає, що жоден із доданих позивачем на підтвердження споживання відповідачем зазначеного обсягу газу, документів не містить зафіксованого показу лічильника газу, встановленого у відповідача, у зв`язку із чим неможливо встановити, на підставі яких даних позивач визначив ті чи інші обсяги споживання газу.

Скріншоти з екрану інформаційної платформи Оператора ГТС не має таких ознак, про які йдеться у ст. 76, 77 ГПК України щодо підтвердження факту постачання та споживання споживачем природного газу у лютому-листопаді 2022 на суму 9 472, 03 грн.

Крім того, відповідач вказує, що неодноразово повідомляв позивача про те, що наведені обсяги не відповідають дійсності та споживання природного газу за адресою відповідача припинено з лютого 2022 року. Отже, за період лютий-листопад 2022 року у відповідача за точкою розподілу газу 56ХО0006MNW4I009 відсутні обсяги споживання газу взагалі, що спростовує доводи позовної заяви про факт спожиття газу.

Щодо стягнення коштів за надану послугу з перекриття пристрою та опломбування за грудень 2022 року відповідач заперечує та вважає цю частину позовних вимог також безпідставними, оскільки Договір №41АР200-28631-21 від 22.11.2021 не передбачає надання постачальником таких послуг та їх оплати. Це також підтверджується пунктом 7.2. договору, згідно якого саме Оператор ГРМ, тобто АТ Миколаївгаз припиняє або обмежує постачання газу споживачеві.

Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення боргу за спожитий газ є безпідставними, оскільки нарахований обсяг спожитого газу у січні-грудні 2022 року не відповідає дійсності та є неправомірно завищеним, що в свою чергу призводить до порушення прав споживача природного газу шляхом приписання надлишкових та фактично неспожитих обсягів природного газу.

Оскільки вимоги про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на борг за спожитий газ на користь позивача є похідними від вимоги про стягнення боргу за спожитий газ, то відповідач вважає їх також такими, що не підлягають задоволенню.

Крім того, відповідач зазначає, що договір постачання природного газу укладено між ТОВ ТВІЙ ГАЗЗБУТ і фізичною особою Коровниченко Оленою Василівною, в той час як зі змісту заяви вбачається, що вимоги пред`явлено до фізичної особи-підприємця Коровниченко О.В., яка є зовсім іншим суб`єктом правових відносин.

З огляду на викладені обставини, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі через їх безпідставність та недоведеність.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН З ПОСИЛАННЯМ НА ДОКАЗИ, НА ПІДСТАВІ ЯКИХ ВСТАНОВЛЕНІ ВІДПОВІДНІ ОБСТАВИНИ.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

22.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Твій Газзбут ЕІС код 56X70Р (постачальник) та фізичною особою ОСОБА_3 ЕІС кодом 56XО0006MNW4I009 (споживач) було укладено договір № 41АР200-28631-21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів.

Додатками до договору є:

- Додаток 1 Планові обсяги постачання газу у 2021 по місяцях, куб.м.;

- Додаток 2 Перелік ЕІС-код точок комерційного обліку споживача.

Найменування Оператора газорозподільної системи, далі Оператор ГРМ, з яким Споживач уклав договір розподілу природного газу АТ «Миколаївгаз».

Договір розподілу природного газу між Споживачем та Оператором ГРМ укладено на підставі заяви-приєднання № 09426MNW4IAP016 від 01.01.2016.

Відповідно до Додатку № 2 до договору Перелік ЕІС-код точок комерційного обліку споживача надання постачання природного газу здійснюється до об`єкта споживача за адресою вул. Слобідська 3, буд. 107, корпус 5, м. Миколаїв, Миколаївська обл., ЕІС-код точки комерційного обліку 56XО0006MNW4I009.

Умовами договору передбачено наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору постачальник зобов`язується передати у власність споживачу у 2021 році природний газ (далі-газ), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити вартість газу у розмірах, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.2 договору річний плановий обсяг постачання газу до 1 куб.м.

Відповідно до абз. 1 п. 2.3 договору обсяг переданого (спожитого) газу за розрахунковий період (пункт 4.1. договору), що підлягає оплаті споживачем, визначається на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційних вузлів обліку (лічильників газу), визначених в заяві-приєднанні до договору розподілу природного газу, укладеного між оператором ГРМ та споживачем, а також з урахуванням процедур, передбачених кодексом ГРМ.

Відповідно до п. 2.5 договору визначення (звіряння) фактичного обсягу поставленого (спожитого) природного газу між сторонами здійснюється в наступному порядку:

2.5.1. За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між оператором ГРМ та споживачем, відповідно до вимог Кодексу ГРМ.

2.5.2. На підставі отриманих від споживача даних та/або даних оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника або з використанням кваліфікованого електронного підпису відповідно до Закону України Про електронні довірчі послуги, Про електронні документи та електронний документообіг та Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність.

2.5.3. Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі прродного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

2.5.4. У випадку відмови від підписання акту приймання-передачі газу споживачем, обсяг постачання (споживання) газу встановлюється постачальником в односторонньому порядку, на підставі даних оператора ГРМ чи оператора ГТС. Споживач в такому разі не позбавлений права звертатись до суду за вирішенням спору з приводу обсягів спожитого газу. До прийняття рішення судом та набрання таким рішенням законної сили, обсяг спожитого газу та вартість послуг з його постачання встановлюється відповідно до даних постачальника. У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання протягом 2 календарних днів з дати отримання, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Відповідно до пункту 3.2 договору ціна одного кубічного метру (куб.м.) природного газу без урахування податку на додану вартість становить 31,25833333 грн., крім того компенсація вартості послуги доступу до потужності становить 0,13657600 грн. Ціна одного кубічного метру природного газу з урахуванням компенсації вартості послуги доступу до потужності складає 31,39490933 грн. Податок на додану вартість становить 6,27898187 грн. Всього ціна одного кубічного метру природного газу становить 37,67389120 грн.

Відповідно до п. 3.5 договору місячна вартість газу визначається як добуток ціни газу та загального обсягу фактично поставленого (спожитого) газу, визначеного згідно з розділом 2 цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору розрахунковий період за договором становить один календарний місяць.

Відповідно до п. 4.2 договору оплата газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами у національній валюті України гривні в наступному порядку: оплата в розмірі 100 % (сто відсотків) здійснюється до 28 числа місяця, що передує місяцю поставки. Остаточний розрахунок за фактично переданий газ здійснюється споживачем до десятого числа місяця, наступного за звітним.

Відповідно до п. 5.2.1 договору Постачальник має право отримувати від Споживача оплату поставленого газу відповідно до умов розділів 3, 4 Договору.

Відповідно до п. 5.5.2 договору споживач зобов`язується оплачувати Постачальнику вартість газу на умовах та в обсягах, визначених Договором.

Відповідно до п. 5.5.3 договору споживач зобов`язується компенсувати Постачальнику вартість послуг за відключення (обмеження/припинення) та підключення газопостачання, якщо такі послуги Оператора ГРМ здійснювались внаслідок винних дій (бездіяльності) Споживача та оплачувались Постачальником.

Відповідно до п. 7.2 договору Оператор ГРМ, у тому числі за дорученням Постачальника, припиняє або обмежує постачання газу споживачеві (на об`єкти споживача) з дотриманням норм безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження (припинення) газу у випадках, передбачених Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання газу, Кодексом ГТС, Кодексом ГРМ, Правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285.

Відповідно до п. 9.1 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками сторін (за наявності) і діє в частині постачання газу з газової доби, з якої споживач включений до реєстру споживачів ТОВ ТВІЙ ГАЗЗБУТ в інформаційній платформі оператора ГТС до 31.12.2021 року, а в частині проведення розрахунків до їх повного здійснення.

Відповідно до п. 9.2 договору припинення чи розірвання договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору або за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін на підставі та в порядку, встановлених чинним законодавством України та договором.

Відповідно до п. 9.3 договору усі зміни та доповненн до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками за наявності.

Відповідно до п. 9.14 договору договір вважається продовженим (пролонгованим) на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії. Кількість пролонгацій необмежена. При цьому Сторони укладають додаткову угоду до цього договору, в якій визначають плановий обсяг природного газу.

Позивач зазначає, що факт включення до реєстру споживачів постачальника ТОВ «Твій Газзбут» та віднесення газу, спожитого боржником у січні грудні 2022 , до портфеля постачальника ТОВ «Твій Газзбут» підтверджується скріншотами з інформаційної платформи оператора ГТС з інформацією щодо остаточної алокації відборів споживача з ЕІС-кодом 56Х93О0006МNW4I009.

Так, на підтвердження обсягу використаного споживачем з ЕІС-кодом 56XО0006MNW4I009 за період з 01.01.2022 по 30.11.2022 природного газу позивачем долучено до матеріалів справи скріншоти з інформаційної платформи оператора ГТС, з яких вбачається, що в алокацію постачальника ТОВ Твій Газзбут (ЕІС-код 56X70Р) віднесено обсяги використаного природного газу в загальному обсязі 212, 84 куб.м., а саме:

з 01.01.2022 по 31.01.2022 3,30 м3;

3 01.02.2022 по 28.02.2022 208, 14 м3;

з 01.03.2022 по 31.03.2022 0,16 м3;

з 01.04.2022 по 30.04.2022 0,15 м3;

з 01.05.2022 по 31.05.2022 0,16 м3;

з 01.06.2022 по 30.06.2022 0,15 м3;

з 01.07.2022 по 31.07.2022 0,16 м3;

з 01.08.2022 по 31.08.2022 0,16 м3;

з 01.09.2022 по 30.09.2022 0,15 м3;

з 01.10.2022 по 31.10.2022 0,16 м3;

з 01.11.2022 по 30.11.2022 0,15 м3.

В позовній заяві позивач зазначив, що на підставі Договору позивач поставив відповідачу у січні грудні 2022 року природний газ обсягом 212, 84 куб.м. на загальну суму 10 573, 75 грн., що підтверджується наступними Актами приймання-передачі, а саме:

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382004014 від 31.01.2022 обсягом 3,3 куб.м. на суму 216, 72 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382008575 від 28.02.2022 обсягом 208, 14 куб.м. на суму 9 400, 42 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382018207 від 31.03.2022 обсягом 0,16 куб.м. на суму 7, 86 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382022943 від 30.04.2022 обсягом 0,15 куб.м. на суму 7, 37 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382028018 від 31.05.2022 обсягом 0,16 куб.м. на суму 7, 87 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382034355 від 30.06.2022 обсягом 0,15 куб.м. на суму 7, 38 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382047515 від 31.07.2022 обсягом 0,16 куб.м. на суму 7, 87 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382062486 від 31.08.2022 обсягом 0,16 куб.м. на суму 7, 87 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382074501 від 30.09.2022 обсягом 0,15 куб.м. на суму 8, 28 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382086943 від 31.10.2022 обсягом 0,16 куб.м. на суму 8, 83 грн.;

- акт приймання-передачі природного газу № ТГ382112223 від 30.11.2022 обсягом 0,15 куб.м. на суму 8, 28 грн.

- акт приймання-передачі №ТГ382123744 від 20.12.2022 1 послуга 885, 00 грн.

Акти приймання-передачі природного газу підписані лише ТОВ Твій Газзбут (постачальником). Відповідачем (споживачем) акти не підписано.

Судом встановлено, що в акті приймання-передачі №ТГ382123744 від 20.12.2022 на суму 885, 00 грн. підставою його складання зазначено: «Припинення газопостачання на об`єкт споживача шляхом перекриття вимик. пристрою та опломбуванням Д до 50 мм (н.у.)».

Підставою складання усіх актів зазначено договір № 41АР200-28631-21 від 22.11.2021.

Як вбачається з акту звірки взаєморозрахунків, підписаному в односторонньому порядку ТОВ «Твій Газзбут», відповідачем 11.02.2022 проведено оплату в сумі 394, 04 грн. (згідно платіжного документа № 30738210 від 11.02.2022).

21.07.2023 для проведення оплати позивачем виставлено відповідачу рахунок на оплату № 63160224 від 21.07.2023 на суму 10 179, 71 грн.

Підставною виставлення рахунку зазначено договір № 41АР200-28631-21 від 22.11.2021.

В цей же день 21.07.2023 позивач направив на адресу відповідача лист від 21.07.2023 № 200-Сл-8998-0723, в якому просив відповідача підписати та повернути примірники актів приймання-передачі природного газу за лютий 2022 грудень 2022.

До листа позивачем долучено акти приймання-передачі та рахунок на оплату.

Факт направлення листа від 21.07.2023 № 200-Сл-8998-0723 підтверджується описом вкладення та поштовою накладною.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу № МКП0072277 від 31.01.2022, підписаного АТ Миколаївгаз, обсяг спожитого газу за точкою розподілу газу 56ХО0006MNW4I009 в січні 2022 становить 3,3 куб.м. Показники станом на 01.01.2022 становлять 47365,28 куб.м., а станом на 01.02.2022 становлять 47368,27 куб.м.

Відповідно до акту приймання-передачі природного газу № МКП0074897 від 28.02.2022, підписаного АТ Миколаївгаз, обсяг спожитого газу за точкою розподілу газу 56ХО0006MNW4I009 в лютому 2022 становить 208, 14 куб.м. Показники станом на 01.02.2022 становлять 47368,27 куб.м., а станом на 01.03.2022 становлять 47568,27 куб.м.

Водночас, судом встановлено, що 01.11.2022 представником АТ Миколаївгаз та відповідачем Коровниченко О.В. складено акт контрольного огляду побутового вузла обліку, згідно якого перевірено документацію, стан та елементи ВОГ, а також зафіксовано покази лічильника за адресою вул. 3 Слобідська, 107/5 (швейний цех), які становили 47 368, 26 куб.м.

В акті контрольного огляду зазначено: На момент перевірки газоспоживання відсутнє, витоків газу немає, використовують альтеративне опалення (електро кондиціонер).

Акт підписано представником АТ Миколаївгаз та споживачем Коровниченко О.В.

Крім того, 10.08.2023 представниками АТ Миколаївгаз та відповідачем Коровниченко О.В. складено акт технічного обстеження комерційного вузла обліку газу на базі побутового лічильника газу, згідно якого перевірено документацію, стан та елементи ВОГ, а також зафіксовано покази лічильника за адресою вул. 3 Слобідська, 107/5 та які становили 47 368 куб.м. В акті в графі «Перевірка пломбування елементів ВОГ та ГСО» зазначено, що вхідна засувка в закритому положенні С61622669 (п. 9).

Акт підписано представниками АТ Миколаївгаз та споживачем Коровниченко О.В.

Вищевикладені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду із даним позовом.

ІV. ДЖЕРЕЛА ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи.

Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (п. 5.11-5.13 постанови КГС ВС від 22.06.2022 у справі № 904/5328/21).

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17.

4.1. Правове регулювання договірних відносин.

В силу положень ст. 11, 202, 509 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (господарського зобов`язання), яке (зобов`язання) в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України (тут і далі по тексту судового рішення в редакції, яка діяла на час спірних правовідносин) має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

4.2. Правове регулювання постачання природного газу.

Закон України "Про ринок природного газу" (тут і далі - в редакції від 13.11.2021) визначає правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Відповідно до п. 37 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ринок природного газу" споживач - фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" права та обов`язки постачальників і споживачів визначаються цим Законом, Цивільним і Господарським кодексами України, правилами постачання природного газу, іншими нормативно-правовими актами, а також договором постачання природного газу.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач має право, зокрема, на: вільний вибір постачальника; безоплатну зміну постачальника, крім випадків, передбачених абзацом другим частини першої статті 14 цього Закону.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Правила постачання природного газу, затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 2496 від 30.09.2015 (далі Правила № 2496) (тут і далі - в редакції від 01.11.2021) розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України "Про ринок природного газу" та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи / газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).

Відповідно до п. 5 розділу І Правил № 2496 терміни, наведені в цих Правилах, вживаються в таких значеннях:

ЕІС-код (Energy Identification Code) - персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (за необхідності), присвоєний в установленому порядку Оператором ГРМ (по споживачах, які підключені до газорозподільної системи) або Оператором ГТС (по споживачах, які підключені до газотранспортної системи);

інформаційна платформа - це електронна платформа Оператора ГТС у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, створена відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи;

Реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку закріплені в інформаційній платформі Оператора ГТС за певним постачальником у розрахунковому періоді;

побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність;

споживач - юридична або фізична особа - підприємець, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб або використання в якості сировини, а не для перепродажу.

Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу І Правил № 2496 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил № 2496 підставою для постачання природного газу споживачу є:

наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газорозподільної системи, договору розподілу природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГРМ, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у споживача, об`єкт якого підключений до газотранспортної системи, договору транспортування природного газу, укладеного в установленому порядку між споживачем та Оператором ГТС, та присвоєння споживачу Оператором ГТС персонального ЕІС-коду як суб`єкту ринку природного газу;

наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та дотримання його умов;

включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді;

відсутність простроченої заборгованості споживача за поставлений природний газ перед діючим постачальником (за його наявності), що має підтверджуватися письмовою довідкою діючого постачальника або складеним з ним актом звірки взаєморозрахунків, або наявність письмового дозволу діючого постачальника на перехід споживача до нового постачальника.

Відповідно до абз. 1 п. 2 розділу ІІ Правил № 2496 постачання природного газу споживачу здійснюється за договором постачання природного газу, який укладається відповідно до вимог цього розділу, за яким постачальник зобов`язаний поставити споживачу природний газ у необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Відповідно до п.п. 2. 5, 14 п. 5 розділу ІІ Правил № 2496 договір постачання природного газу повинен містити такі умови, що є істотними та обов`язковими для цього виду договору:

2) предмет договору, відповідно до якого постачальник зобов`язується поставити споживачу природний газ в необхідних для нього об`ємах (обсягах);

5) річні, місячні та/або добові обсяги природного газу, у тому числі в розрізі точок комерційного обліку (за необхідності), та/або допустиме їх відхилення;

14) строк дії договору та умови і порядок його продовження, припинення чи розірвання, у тому числі інформація щодо можливості його одностороннього розірвання.

Відповідно до абз. 1 п. 9 розділу ІІ Правил № 2496 постачальник забезпечує споживача необхідними підтвердженими обсягами природного газу відповідно до умов договору постачання природного газу.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ Правил № 2496 розрахунки споживача за поставлений природний газ здійснюються за розрахунковий період відповідно до умов договору постачання природного газу.

У випадку недоплати вартості природного газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок відповідно до умов договору постачання природного газу. У разі переплати сума переплати зараховується в рахунок оплати на наступний розрахунковий період або повертається на поточний рахунок споживача на його письмову вимогу.

Датою оплати рахунка (здійснення розрахунку) є дата, на яку були зараховані кошти на рахунок постачальника.

Відповідно до п. 12 розділу ІІ Правил № 2496 за підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця, наступного за розрахунковим, зобов`язаний надати діючому постачальнику копію відповідного акта про фактичний об`єм (обсяг) розподіленого (протранспортованого) природного газу споживачу за розрахунковий період, що складений між Оператором ГРМ/ГТС та споживачем, відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи/Кодексу газорозподільних систем.

На підставі отриманих від споживача даних та/або даних Оператора ГТС постачальник протягом трьох робочих днів готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі природного газу за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Взаємовідносини між постачальником і Оператором ГТС щодо обміну інформацією про фактичні обсяги споживання природного газу споживачем регулюються Кодексом газотранспортної системи та окремим договором транспортування природного газу, укладеним між постачальником та Оператором ГТС.

Споживач протягом двох днів з дати одержання акта приймання-передачі природного газу зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі природного газу, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта приймання-передачі природного газу.

У випадку відмови від підписання акта приймання-передачі природного газу розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до договору або в судовому порядку.

До прийняття рішення судом вартість поставленого природного газу встановлюється відповідно до даних постачальника.

Відповідно до абз. 2 п. 18 розділу ІІ Правил № 2496 постачальник має право отримувати від споживача своєчасну оплату за природний газ відповідно до умов договору.

Відповідно до абз. 3 п. 19 розділу ІІ Правил № 2496 постачальник зобов`язаний забезпечувати постачання природного газу на умовах, визначених договором постачання природного газу.

Відповідно до абз. 4 п. 20 розділу ІІ Правил № 2496 споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договорами.

Кодекс газотранспортної системи, затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2493 (далі - Кодекс ГТС) (тут і далі в редакції від 18.11.2021) розроблено відповідно до Законів України "Про ринок природного газу", "Про метрологію та метрологічну діяльність", "Про трубопровідний транспорт", "Про нафту і газ", "Про природні монополії" та інших нормативно-правових актів і його дія поширюється на всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувні підприємства, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ (п. 1, 3 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).

Відповідно до п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС терміни, що використовуються в цьому Кодексі, мають такі значення:

інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу;

комерційний вузол обліку природного газу (ВОГ) - вузол обліку, що застосовується для проведення комерційних розрахунків при визначенні об`єму (обсягу) транспортування (споживання/постачання) природного газу в точці комерційного обліку;

Реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в інформаційній платформі закріплені за певним постачальником у розрахунковому періоді;

EIC-код - код енергетичної ідентифікації суб`єкта ринку природного газу та/або точки комерційного обліку, визначений за правилами Європейської мережі операторів газотранспортних систем (ENTSOG), з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, у тому числі для участі у регіональних (міжнародних) газових ринках, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання природного газу), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника останньої надії, не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Відповідно до абз. 1 п. 2 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником останньої надії та випадків, передбачених пунктом 6 цієї глави) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником останньої надії здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України Про ринок природного газу та Правилами постачання природного газу.

Відповідно до п. 7 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС інформаційна платформа забезпечує можливість здійснення в автоматичному режимі перевірки за ЕІС-кодом споживача (точки комерційного обліку споживача) наявності/відсутності діючого постачальника природного газу у такого споживача та кінцеву дату постачання природного газу цим постачальником (у випадку наявності постачальника).

Відповідно до п. 2 глави 7 розділу XII Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2493 (Кодекс ГТС), у точках виходу до газорозподільної системи з метою проведення остаточної алокації щодобових відборів/споживання, що не вимірюються щодобово, оператор газорозподільної системи до 08 числа газового місяця (М+1) надає оператору газотранспортної системи інформацію про фактичний місячний відбір/споживання природного газу окремо по кожному споживачу, відбір/споживання якого не вимірюється щодобово. У випадку якщо комерційний вузол обліку обладнаний обчислювачем (коректором) з можливістю встановити за результатами місяця фактичне щодобове споживання природного газу, така інформація додатково надається в розрізі газових днів газового місяця (М).

Відповідно до п. 4 Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494 (Кодекс ГРМ) (тут і далі в редакції від 24.12.2021) контрольний огляд вузла обліку виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності ЗВТ (корпусу, скла, кріплення, з`єднання тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, зняття показань ЗВТ, а також з метою виявлення без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій чи оздоблювальних матеріалів несанкціонованого втручання в роботу ГРМ та/або ЗВТ/лічильника газу.

Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту споживача, що не є побутовим, здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і споживачем на підставі даних комерційних ВОГ, визначених договором розподілу природного газу між Оператором ГРМ і споживачем, та з урахуванням вимог цього Кодексу та договору.

Відповідно до п. 2 розділу ІХ Кодексу ГРМ для визначення об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного вузла обліку в Оператора ГРМ приймаються дані комерційного вузла обліку споживача.

Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу ІХ Кодексу ГРМ періодом, за який по об`єкту споживача визначається загальний фактичний об`єм (обсяг) споживання (розподілу) природного газу, є календарний місяць. При цьому відповідно до вимог Кодексу ГТС Оператор ГРМ на щоденній основі забезпечує передачу Оператору ГТС через його інформаційну платформу інформації про прогноз відборів/споживання природного газу по споживачу на кожну наступну газову добу протягом газової доби (оновлені прогнози), а також надає дані про фактичний (попередній) обсяг природного газу, спожитий за кожну попередню газову добу.

Відповідно до абз. 1 п. 3 розділу ІХ Кодексу ГРМ визначені Оператором ГРМ в акті приймання-передачі природного газу фактичні об`єм та обсяг розподілу та споживання природного газу по об`єкту споживача за підсумками розрахункового періоду (календарного місяця) передаються Оператору ГТС у встановленому Кодексом ГТС порядку для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача і є підставою для їх використання у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між споживачем та його постачальником.

Споживач зобов`язується поінформувати постачальника про загальний об`єм та обсяг розподіленого та спожитого природного газу за відповідний період відповідно до вимог Правил постачання природного газу.

Відповідно до абз. 2 п. 14 розділу ІІ Правил № 2496 постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу/транспортування природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на об`єкт (об`єкти) споживача. У такому разі Оператор ГРМ/ГТС відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює відповідне обмеження чи припинення розподілу/транспортування природного газу з дотриманням правил безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема Кодексу газорозподільних систем або Кодексу газотранспортної системи.

4.3. Правове регулювання відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі Загальні положення про зобов`язання книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц).

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова КГС ВС від 14.01.2020 року № 924/532/19).

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова ОП КГС ВС від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника (постанова ВП ВС від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц; постанова ВП ВС від 16.01.2019 у справі № 464/3790/16-ц; постанова ВП ВС від 23.10.2019 у справі № 723/304/16-ц; постанова ВП ВС від 27.11.2019 у справі № 340/385/17).

V. ВИСНОВКИ СУДУ.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

22.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю Твій Газзбут ЕІС код 56X70Р (постачальник) та фізичною особою ОСОБА_3 ЕІС код 56XО0006MNW4I009 (споживач) було укладено договір № 41АР200-28631-21 постачання природного газу для потреб непобутових споживачів від 22.11.2021.

В договорі ТОВ Твій Газзбут допущено описку у прізвищі споживача, а саме: зазначено фізичною особою Коровніченко О.В. замість фізичною особою Коровниченко О.В., про що також зазначено відповідачем. При цьому, відповідач не заперечує факт укладення договору № 41АР200-28631-21 від 22.11.2021.

Відповідно до Додатку № 2 до договору Перелік ЕІС-код точок комерційного обліку споживача постачання природного газу здійснюється до об`єкта споживача за адресою вул. Слобідська 3, буд. 107, корпус 5, м. Миколаїв, Миколаївська обл., ЕІС-код точки комерційного обліку 56XО0006MNW4I009.

В акті контрольного огляду побутового вузла обліку, складеного 01.11.2022 представником АТ Миколаївгаз за участю споживача Коровниченко О.В., зазначено, що об`єктом за адресою вул. 3 Слобідська, 107/5 є швейний цех.

Судом встановлено, що договір № 41АР200-28631-21 від 22.11.2021 діє в частині постачання газу до 31.12.2021 року (п. 9.1 договору). За умовами п. 9.14 договору договір вважається продовженим (пролонгованим) на наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку дії договору жодною зі сторін не буде заявлено про припинення його дії. Кількість пролонгацій необмежена. При цьому Сторони укладають додаткову угоду до цього договору, в якій визначають плановий обсяг природного газу. При цьому, відповідно до п. 9.3 договору усі зміни та доповнення до договору оформлюються письмово, підписуються уповноваженими представниками сторін та скріплюються їх печатками за наявності.

В силу приписів абз. 1 п. 3 розділу І Правил постачання природного газу № 2496 постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Вказане положення кореспондується з приписами п. 1 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил № 2496 підставою для постачання природного газу споживачу є, зокрема, наявність у споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу та включення споживача до Реєстру споживачів постачальника у відповідному розрахунковому періоді.

При цьому, обсяги природного газу, які постачальник зобов`язується поставити в період дії договору, а також строк дії договору є істотними умовами договору (п.п. 2. 5, 14 п. 5 розділу ІІ Правил № 2496).

Матеріали справи не містять доказів укладення в письмовій формі між сторонами додаткової угоди про продовження строку дії договору на 2022 рік, а також погодження планових обсягів природного газу на 2022, як і не містять доказів реєстрації споживача у Реєстрі споживачів постачальника ТОВ «Твій Газзбут» у розрахунковому періоді (на 2022 рік). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що договір № 41АР200-28631-21 в частині постачання газу припинив свою дію 31.12.2021.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення вартості спожитого природного газу в період з лютого 2022 по листопад 2022 в сумі 9 294, 71 грн., а також стягнення вартості послуг з припинення газопостачання згідно акту за грудень 2022 в сумі 885, 00 грн. Всього 10 179, 71 грн.

Так, судом встановлено, що відповідно до акту приймання-передачі природного газу № МКП0072277 від 31.01.2022, підписаного АТ Миколаївгаз, обсяг спожитого газу за точкою розподілу газу 56ХО0006MNW4I009 в січні 2022 становив 3,3 куб.м. Показники станом на 01.01.2022 становили 47365,28 куб.м., а станом на 01.02.2022 становили 47368,27 куб.м.

Водночас, судом встановлено, що 01.11.2022 представником АТ Миколаївгаз за участю споживача Коровниченко О.В. складено акт контрольного огляду побутового вузла обліку, в якому зафіксовано покази лічильника за адресою вул. 3 Слобідська, 107/5 (швейний цех), які становили 47 368, 26 куб.м. При цьому, в акті контрольного огляду зазначено, що на момент перевірки газоспоживання відсутнє, витоків газу немає, використовується альтеративне опалення (електро кондиціонер).

Крім того, 10.08.2023 представниками АТ Миколаївгаз за участю споживача Коровниченко О.В. складено акт технічного обстеження комерційного вузла обліку газу на базі побутового лічильника газу, згідно якого зафіксовано покази лічильника, які на вказану дату становили 47 368 куб.м.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що матеріалами справи не підтверджено фактичне споживання відповідачем природного газу в період, починаючи з лютого 2022 по листопад 2022 (період, зазначений в позові), оскільки Оператором ГРМ АТ «Миколаївгаз» зафіксовано покази лічильника, які станом на січень 2022, станом на листопад 2022 та станом на серпень 2023 не змінювались. При цьому, Оператором ГРМ не зафіксовано будь-якого втручання та/або пошкодження лічильника, неправильної роботи приладу обліку, витоку газу тощо.

Системний аналіз п. 11 розділу ІІ та абз. 4 п. 20 розділу ІІ Правил постачання природного газу № 2496 свідчить, що споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлений природний газ на умовах, визначених договором, тобто за фактично поставлений (спожитий) природний газ. Враховуючи, що матеріалами справи не підтверджено факту поставки (споживання) природного газу в спірний період, суд дійшов висновку про відмову в позові в частині стягнення 9 294, 71 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення 885, 00 грн. коштів на підставі підписаного в односторонньому порядку позивачем акту приймання-передачі №ТГ382123744 від 20.12.2022 за припинення газопостачання на об`єкт споживача шляхом перекриття вимик. пристрою та опломбуванням, то суд зазначає наступне.

Позивачем взагалі не зазначено жодної підстави для стягнення вказаних коштів з відповідача.

Відповідно до п. 7.2 договору Оператор ГРМ, у тому числі за дорученням Постачальника, припиняє або обмежує постачання газу споживачеві (на об`єкти споживача). При цьому, відповідно до п. 5.5.3 договору споживач зобов`язується компенсувати Постачальнику вартість послуг за відключення (обмеження/припинення) та підключення газопостачання, якщо такі послуги Оператора ГРМ здійснювались внаслідок винних дій (бездіяльності) Споживача та оплачувались Постачальником. Натомість, матеріали справи не містять доказів, що припинення газопостачання здійснювалось внаслідок винних дій (бездіяльності) споживача, а відповідні послуги Оператора ГРМ оплачувались Постачальником. Крім того, як зазначено судом вище, договір діяв до 31.12.2021, а акт складено в грудні 2022.

Судом також враховано, що до матеріалів справи не подано доказів, які б надавали суду можливість встановити обставини щодо припинення газопостачання (дату припинення газопостачання; відповідальних осіб, які здійснювали припинення газопостачання; факту опломбування та номер пломби тощо).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в позові в частині стягнення коштів за припинення газопостачання на підставі акту за грудень 2022, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог в цій частині.

Отже, суд дійшов висновку про відмову в позові в частині стягнення заборгованості в розмірі 10 179, 71 грн.

Враховуючи, що 3 % річних та інфляційні втрати (ст. 625 ЦК України) нараховуються за порушення грошового зобов`язання, суд дійшов висновку про відмову в позові в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в позові, оскільки позивачем не доведено факту порушення відповідачем прав позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду із даним позовом.

VІ. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

6.1. Щодо витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судовий збір відповідно до ст. 129 ГПК України в розмірі 2 684, 00 грн. слід покласти на позивача.

6.2. Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (вх. № 1501/24 від 06.02.2024) просить суд стягнути з ТОВ Твій Газзбут на користь Коровниченко (Коровніченко) Олени Василівни витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 3 000, 00 грн.

Витрати відповідача на професійну правничу допомогу підтверджуються останнім наступними доказами:

- договором про надання правової допомоги від 10.11.2023, який укладено між адвокатом Максименко С.В. (адвокат) та ФОП Коровниченко О.В. (замовник);

- додатком № 2 до договору Розрахунок від 05.02.2024;

- ордером серії ВЕ № 1102917 від 13.11.2023 на надання правничої (правової) допомоги ФОП Коровниченко О.В. на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 10.11.2023 у Господарському суді Миколаївської області;

- квитанцією до прибуткового касового ордера № 05/02-24 від 05.02.2024 на суму 3 000, 00 грн.

Відповідно до відомостей з Єдиного Реєстру адвокатів Максименко С.В. обліковується у Раді адвокатів Миколаївської області, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 001414 від 19.06.2020.

Як вказано вище, 10.11.2023 між адвокатом Максименко С.В. (адвокат) та ФОП Коровниченко О.В. (замовник) укладено договір про надання правової допомоги від 10.11.2023.

Умовами договору сторони передбачили наступне.

Відповідно до п. 1.1 договору адвокат бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, а замовник зобов`язаний оплатити замовлення у порядку та строки обумовлені сторонами.

Відповідно до п. 2.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.

Відповідно до п. 3.1 договору за правову допомогу, передбачену в п.п. 1.2 договору замовник сплачує адвокату винагороду (гонорар) в розмірі, визначеному у відповідних додатках до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору.

Відповідно до п. 4.1 договору розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору.

Договір підписано сторонами.

Суду не подано доказів розірвання договору або визнання його недійсним.

Відповідно до додатку № 2 до договору Розрахунок від 05.02.2024 адвокатом Максименко С.В. надана наступна правова допомога: «02.02.2024. Аналіз наданих клієнтом документів. Підготовка відзиву на позовну заяву у справі № 915/1950/23 за позовом ТОВ Твій Газзбут до ФОП Коровниченко О.В. про стягнення заборгованості за договором. Формування правової позиції щодо подальшого розгляду у суді. Вартість 3 000, 00 грн.».

Додаток № 2 підписано сторонами.

05.02.2024 відповідачем перераховано на користь адвоката грошові кошти в сумі 3 000, 00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 05/02-24 від 05.02.2024 на суму 3 000, 00 грн.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 ГПК України).

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

Правова позиція викладена в постановах КГС ВС від 30.06.2022 по справі № 904/7347/21; від 21.04.2021 по справі № 906/1179/20; від 19.04.2021 по справі № 21/96(10); від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20.

Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За змістом ст. 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність).

В постанові КГС ВС від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20 зазначено, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення (постанова палати КЦС ВС від 03.05.2018 року по справі № 372/1010/16-ц).

За висновками об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеними у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 126 ГПК України) (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.01.2021 по справі № 925/1137/19).

Положеннями процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п. 33, 34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19; постанова КГС ВС від 30.06.2022 по справі № 904/7347/21).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови КГС ВС від 21.04.2021 по справі № 906/1179/20, від 21.12.2021 по справі № 927/1202/20, від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20).

Правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за обґрунтованим та належно вмотивованим клопотанням іншої сторони (постанова КГС ВС від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанови об`єднаної палати КГС ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19; від 22.11.2019 у справі № 902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19; додаткова постанова КГС ВС від 01.11.2018 у справі № 911/3650/17; постанова КГС ВС від 26.03.2019 у справі № 904/1798/18).

Верховний Суд звертає увагу, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України (п. 6.53 постанови КГС ВС від 06.04.2021 у справі № 922/2056/20).

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов наступного висновку.

Матеріалами справи підтверджено понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в сумі 3 000, 00 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідачем зазначено, що відповідач поніс судові витрати на професійну правову допомогу адвоката з підготовки відзиву на позовну заяву до суду у розмірі 3 000, 00 грн. Суду подано документи на підтвердження понесених витрат (договір про надання правової допомоги від 10.11.2023, додаток № 2 Розрахунок від 05.02.2024, квитанцію до прибуткового касового ордера № 05/02-24 від 05.02.2024). Розмір гонорару погоджено між клієнтом (відповідачем) та адвокатом у фіксованому розмірі, який (розмір) не змінився і на дату розгляду справи судом.

Позивачем не заявлено клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, як і не подано суду жодних належних та допустимих доказів у справі в розумінні ст. 76, 77 ГПК України, які б підтверджували неспівмірність вказаних витрат.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією з основних засад господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи є витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 3 000, 00 грн., які підлягають відшкодуванню відповідачу з позивача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 240, 241, 254, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. В позові відмовити.

2. Сягнути з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю Твій Газзбут, вул. Князів Острозьких, 32/2, м. Київ, 01010 () на користь відповідача Фізичної особи-підприємця Коровниченко Олени Василівни, АДРЕСА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) 3 000, 00 грн. (три тисячі грн. 00 коп.) - витрат на професійну правничу допомогу.

3. Наказ видати відповідачу після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 30.12.2025

Суддя Е.М. Олейняш