ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" грудня 2025 р. Справа № 924/1080/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю.В., при секретарі судового засідання Жиромській А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом селянського (фермерського) господарства "Промінь", с. Зяньківці, Хмельницький район, Хмельницька область

до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Укртейд", м. Хмельницький

про стягнення грошей

представники сторін:

від позивача - Сергійчук Ю.В. згідно ордера,

від відповідача - не з`явився,

встановив:

селянське (фермерське) господарство "Промінь" звернулося до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Укртейд" про стягнення 1628500,00 грн. на підставі ст. 1212 ЦК Украни.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що СФГ «Промінь» перерахувало на банківський рахунок ТОВ "Торговий Дім "Укртейд" 2030000,00 грн. з призначенням платежу: «Кредиторська заборгованість згідно договору. Без ПДВ». Однак, договір, на який є посилання в призначеннях платежу, між ТОВ "Торговий Дім "Укртейд" та СФГ «Промінь» фактично не укладався, оскільки переговори щодо його укладення не закінчились укладанням договору. ТОВ "Торговий Дім "Укртейд" частково повернуло грошові кошти у розмірі 401500,00 грн. Позивач стверджує, що грошові кошти були отримані відповідачем без достатніх правових підстав та підлягають поверненню в розмірі 1628500,00 грн.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач представника в судове засідання не направив; правом на подання відзиву не скористався. Ухвали суду ( від 24.10.2025, 24.11.2025, 02.12.2025) направлені на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повернута на адресу суду із відміткою відділення поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно з пунктом 4 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому відділенні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суд.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Сам лише факт не отримання адресатом кореспонденції, якою суд, з додержанням вимог процесуального закону, надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною не виконання ухвали суду, оскільки зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу. (Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у постанові від 25.06.2018р. у справі №904/9904/17).

У постанові Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати, повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постановах Верховного Суду від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020у справі №24/260-23/52-б).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

3 вересня 2015 року СФГ «Промінь» перерахувало на банківський рахунок ТОВ "Торговий Дім "Укртейд" 2030000,00 грн. з призначенням платежу: «Кредиторська заборгованість згідно договору. Без ПДВ» згідно платіжного доручення № 03/09 (№61051131).

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Укртейд" частково повернуло грошові кошти СФГ «Промінь» згідно платіжного доручення №03/09 (№61054397) від 03.09.2015 в сумі 301 500,00 грн. та платіжного доручення №20/01 (№69132140) від 20.01.2016 в сумі 100 000,00 грн.

30.09.2025 року позивач надіслав відповідачу претензію у якій просив невідкладно з моменту її отримання на підставі ст. 1212 ЦК України перерахувати СФГ «Промінь» грошові кошти у розмірі 1 628 500,00 грн.

Оскільки відповідач добровільно не погасив заборгованість, позивач звернувся до суду із даним позовом про примусове стягнення заборгованості в розмірі 1 628 500,00 грн.

Дослідивши наявні в справі докази, заслухавши пояснення представника позивача та надавши їм оцінку в сукупності, суд враховує наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими нормативними актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстав, з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

За змістом ст. 1212 ЦК України, безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення та його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2015 року СФГ «Промінь» перерахувало на банківський рахунок ТОВ "Торговий Дім "Укртейд" 2030000,00 грн. згідно платіжного доручення № 03/09 (№61051131) з призначенням платежу: «Кредиторська заборгованість згідно договору. Без ПДВ» згідно платіжного доручення № 03/09 (№61051131).

Відповідач частково повернув грошові кошти позивачу в сумі 301 500,00 грн. згідно платіжного доручення №03/09 (№61054397) від 03.09.2015 та в сумі 100 000,00 грн. згідно платіжного доручення №20/01 (№69132140) від 20.01.2016.

В силу відсутності між сторонами договірних відносин, суд дійшов висновку, що кошти отримані відповідачем безпідставно та зберігаються ним без належної на те правової підстави, а тому підлягають поверненню позивачу з моменту їх отримання.

Зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми ст. 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала.

Оскільки доказів повернення відповідачем грошових коштів в розмірі 1 628 500,00 грн. до суду не надано, позовні вимоги про стягнення боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу витрат по оплаті судового збору, суд зазначає таке.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 3028,00грн.

Частиною 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено ставки судового збору: за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Крім того, частиною 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява містить майнову вимогу. За подання позовної заяви у даній справі до сплати при зверненні до суду підлягав судовий збір в розмірі 19542,00 грн., оскільки позовна заява подавалася до суду через систему «Електронний суд».

Разом з тим, згідно з платіжною інструкцією №21 від 06.10.2025 позивач сплатив судовий збір у розмірі 20190,00 грн., тобто в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Розмір переплаченої суми становить 648,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви у розмірі переплаченої суми (648,00 грн.) між сторонами не розподіляються, і у разі надходження клопотання позивача, вказана сума сплаченого судового збору буде повернута з бюджету.

З урахуванням положень ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Укртейд" (29000, м.Хмельницький, вул.. Шевченка, 34 оф. 307, код 36450949) на користь селянського (фермерського) господарства "Промінь" ( 32250, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Зяньківці, вул. Миру (Радянська), буд. 34, код 14164685) 1 628 500,00 грн. ( один мільйон шістсот двадцять вісім тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) заборгованості та 19 542,00 грн. (дев`ятнадцять тисяч п`ятсот сорок дві гривні 00 коп.) витрат по оплаті судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя Ю.В. Гладюк

Повний текст рішення складено 26.12.2025 року.

Віддрук: 2 примір. 1 - до справи, 2- відповідачу ( 29000, м. Хмельницький, вул. Шевченка, 34, офіс 307, код 36450949) надіслати реком. з повід про вруч.

Позивачу надіслати рішення до електронного кабінету ЕС.