СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року м. Харків Справа № 922/2053/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.,

за участю секретаря судового засідання Гаркуши О.Л.,

представників:

прокурор Хряк О.О.;

від відповідача Дзюба І.М.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача (вх.2326Х/3) на рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 (суддя Жигалкін І.П., повний текст складено 15.10.2025) у справі №922/2053/25

за позовом Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова в особі Харківської міської ради, м.Харків,

до Споживчого кооперативу "Престиж", м.Харків,

про стягнення 2 276 504,79 грн.

ВСТАНОВИВ:

Новобаварською окружною прокуратурою міста Харкова 13.06.2025 подано до Господарського суду Харківської області позовну заяву про стягнення зі Споживчого кооперативу "Престиж" (далі СК «Престиж») на користь Харківської міської ради грошових коштів у сумі 2 276 504,79 грн., де: 1 253 021,00 грн. - розмір пайового внеску, 860 762,71 грн. - інфляційне збільшення, 162 721,08 грн. - 3 % річних.

Позовні вимоги мотивовані наступним. Пайова участь відповідачем до місцевого бюджету не сплачувалася, останній всупереч вимог пункту 2 Прикінцевих те перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні не звертався до Харківської міської ради протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва. За твердженнями прокурора, враховуючи наведене та зважаючи на норми абз.2 п.2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення означеного Закону, розмір пайової участі щодо об`єкта будівництва підлягає стягненню з відповідача до бюджету на користь Харківської міської ради на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Додатково прокурором на підставі ст.625 ЦК України нараховані до стягнення з відповідача інфляційні та 3% річних з огляду на допущене останнім простроченням виконання зобов`язань зі сплати пайової участі.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 у справі №922/2053/25 позов задоволено повністю.

Не погодившись із означеним рішенням, СК "Престиж" 03.11.2025 через підсистему «Електронний суд» звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 у справі №922/2053/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги прокурора залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги СК "Престиж" зазначає наступне:

- до спірних правовідносин слід застосовувати норми ч.5 ст.30 та ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" в редакції, що діяла на момент їх виникнення, оскільки ці правовідносини у сфері містобудування, пов`язані із зобов`язанням відповідача взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста, що виникли з дати початку будівництва відповідачем житлового будинку після отримання дозволу №ХК 93 від 11.02.2019, тобто до втрати чинності нормами ч.5 ст.30 та ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності". Відповідно, у відповідача були законні сподівання щодо відсутності у нього як замовника будівництва обов`язку зі сплати пайової участі у сумі вартості переданих до комунальної власності міста інженерних мереж, а саме у розмірі 1237470,34 грн.;

- розрахунок прокурора здійснено неправильно, оскільки розрахунок не враховує імперативного обов`язку згідно з приписами абз.1 ч.5 ст.30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» зменшити розмір пайової участі відповідача на суму виконання технічних умов з будівництва інженерних мереж, які були прийняті Харківською міською радою до комунальної власності міста на підставі рішення №266/22 від 10.08.2022;

- місцевим господарським судом зроблено висновок про те, що відсутні підстави для звільнення відповідача від сплати коштів пайової участі, оскільки відповідачем як замовником будівництва не укладено відповідного договору пайової участі, відповідач не звертався до Харківської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкту будівництва. Однак, жодною частиною ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» не передбачалось, що про зменшення пайової участі замовника на підставі абз.1 ч.5 ст.30 означеного Закону має бути вказано в договорі пайової участі;

- Харківською міською радою було прийняте рішення №989 від 24.12.2019 "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.12.2018 №983 «Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова». Додатком до рішення ради є Порядок пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова. Означене рішення ради оприлюднене в Єдиному міському реєстрі актів Харківської міської ради. Згідно з текстом рішення ради №989 у форматах «для друку», «pdf-версія», «Word», відповідно до пункту 1.7 Порядку звільняються від сплати пайової участі «кооперативи на земельних ділянках». Згідно з текстом рішення ради №989 у форматі «скан-копії» у пункті 1.7 Порядку такої підстави для звільнення від сплати пайової участі немає. Означене є свідченням суперечливої поведінки та недобросовісності дій Харківської міської ради, що є підставою для застосування до Харківської міської ради процесуального естопелю. Як наслідок, відповідач не має нести відповідальність у вигляді сплати інфляційних та 3% річних;

- підпункт 1 пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" не містить прямої вказівки, станом на який саме момент слід розраховувати 2 відсотка вартості будівництва об`єкта. Судом першої інстанції неправомірно стягнуто пайовий внесок, розрахований прокурором на підставі показника опосередкованої вартості спорудження житла станом на дату введення об`єкта будівництва в експлуатацію. Застосуванню підлягає показник опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України станом на 01.01.2020.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Істоміна О.А., суддя Попков Д.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025, зокрема, апеляційну скаргу відповідача залишено без руху з метою усунення скаржником допущених при поданні апеляційної скарги недоліків.

Після отримання через підсистему «Електронний суд» від СК «Престиж» заяви про усунення недоліків (вх.13244 від 13.11.2025), ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 14.11.2025, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача на рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 у справі №922/2053/25. Встановлено строк по 05.12.2025 (включно) для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв та/або клопотань, що пов`язані з розглядом апеляційної скарги. Призначено розгляд означеної апеляційної скарги на 16.12.2025 об 11:30год.

Через підсистему «Електронний суд» 25.11.2025 від Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова отримано відзив на апеляційну скаргу (вх.13675; у межах встановленого судом строку), згідно з прохальною частиною якого прокуратура просить апеляційну скаргу СК «Престиж» на рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 у справі №922/2053/25 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 у справі №922/2053/25 залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів та вимог апеляційної скарги прокуратура зазначає наступне:

- аналіз норм ч.1 ст.40, ч.5 ст.30 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції до 01.01.2020) у сукупності свідчить, що: по-перше, величина пайової участі визначається в договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування; по-друге, у разі якщо технічними умовами, у разі їх наявності на момент укладення договору, передбачається необхідність будівництва замовником об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується, що має бути унормовано сторонами в договорі. Водночас, СК «Престиж», як замовник будівництва, не уклав відповідний договір пайової участі, як і не звертався до Харківської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва;

- оскільки СК «Престиж» у добровільному порядку не виконав законодавчо визначений обов`язок та самостійно не перерахував кошти пайової участі до дати прийняття спірного об`єкту в експлуатацію, саме з моменту введення об`єкта будівництва в експлуатацію замовник без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту. Відтак, прокурором обґрунтовано застосовано показник опосередкованої вартості спорудження житла по Харківському регіону станом на дату введення об`єкту в експлуатацію (у розмірі 13 907,00 грн.) на підставі Наказу Міністерства розвитку громад та територій України №311 від 16.12.2020 «Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України»;

- посилання відповідача на положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" та на рішення Харківської міської ради №989 від 24.12.2019 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.12.2018 №983 «Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова»», як на підставу звільнення від сплати пайової участі, є безпідставними.

Харківська міська рада правом, наданим ст.263 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), не скористалася, відзиву на апеляційну скаргу не надала. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч.3 ст.263 ГПК України).

У зв`язку із відпусткою судді-члена колегії Істоміної О.А., на підставі розпорядження керівника апарату суду від 12.12.2025, відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду апеляційної скарги сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Медуниця О.Є., суддя Попков Д.О., суддя Стойка О.В.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 16.12.2025 відповідач підтримав вимоги апеляційної скарги з мотивів, що були в ній викладені. Прокурор проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін.

Харківська міська рада явку повноважного представника в судове засідання не забезпечила, про наявність поважних причин неявки суд завчасно не повідомила. Належне повідомлення Харківської міської ради про дату, час та місце судового засідання підтверджене матеріалами справи.

Оскільки судом апеляційної інстанції створено всі необхідні умови для реалізації учасниками справи своїх процесуальних прав, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

11.02.2019 Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради видано СК Престиж дозвіл №ХК 93 на виконання будівельних робіт: Нове будівництво житлового будинку по вул.Холодногірській, 16 у м.Харкові.

Відповідно до Державного класифікатору будівель та споруд ДК 018-2000, об`єкт будівництва відноситься до будинків багатоквартирних масової забудови код 1122.1.

Харківською міською радою видано СК «Престиж» сертифікат №ХК93 (дата реєстрації в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва 29.01.2021), яким засвідчено відповідність вказаного закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.

Як убачається з акту готовності об`єкта до експлуатації, об`єкт будівництва має наступні основні показники:

найменування закінченого будівництвом об`єкта згідно з проектом: Нове будівництво житлового будинку по вул.Холодногірській, 16 у м.Харкові;

місце розташування об`єкта згідно з документом, що дає право на виконання будівельних робіт: м.Харків, вул.Холодногірська, 16; кадастровий номер земельної ділянки :04:054:0007;

дата початку будівництва 11.02.2019;

дата закінчення робіт 11.01.2021;

загальна площа квартир 4 505,0 кв.м;

кількість поверхів 9;

загальна кількість квартир 62.

З відомостей, наявних у відкритому доступі в мережі Інтернет «Портал Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва», а також п.12 акту готовності об`єкта до експлуатації, пайова участь СК «Престиж» до місцевого бюджету не сплачувалася. Підстава для звільнення від сплати пайової участі Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні від 20.09.2019 №132-IX.

В позовній заяві прокурор зазначає, що станом на момент прийняття в експлуатацію об`єкта відповідача, ч.2 ст.40 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності, яка передбачала обов`язок замовника взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, втратила чинність (на підставі Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні).

У той же час, порядок сплати коштів пайової участі регулювався пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні, яким установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці в населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайова участь) у відповідному розмірі та порядку.

На переконання прокурора, оскільки будівництво СК «Престиж» було розпочато 11.02.2019, однак станом на 01.01.2020 об`єкт не було введено в експлуатацію, а договір про сплату пайової участі між замовником та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 укладено не було, на підставі абз.2 п.2 р.ІІ Закону України Про внесення змін до деяких актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні відповідач зобов`язаний був у 2020 році звернутися до Харківської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва і до введення об`єкта в експлуатацію (до 29.01.2021) сплатити пайові внески. У свою чергу, відповідач до Харківської міської ради протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва не звернувся та, відповідно, пайові внески не сплатив.

За розрахунками прокурора, розмір пайового внеску, який СК «Престиж» мав сплатити до бюджету, становить 1 253 021,00 грн. Прокурор зазначає, що розмір пайової участі щодо об`єкта будівництва підлягає стягненню з відповідача до бюджету на користь Харківської міської ради на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Прокурором, разом з іншим, нараховано на підставі ст.625 ЦК України та пред`явлено до стягнення з СК «Престиж» 860 762,71 грн. інфляційних та 162 721,08 грн. - 3% річних з огляду на допущене останнім простроченням виконання зобов`язань зі сплати пайової участі за період починаючи з дати, коли об`єкт був введений в експлуатацію, (з 30.01.2021) та до 29.05.2025.

Судова колегія враховує наступне.

Судом першої інстанції перевірено процесуальні повноваження прокурора на подання даного позову та зроблено обґрунтований висновок про те, що прокурор виконав вимоги ст.53 ГПК України та належним чином обґрунтував наявність підстав для звернення до суду з позовом у межах даної справи, оскільки: положення законодавства у сфері бюджетних правовідносин відносять кошти пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту до джерел формування бюджету розвитку місцевих бюджетів; стягнення коштів пайової участі безумовно становить інтерес територіальної громади та держави, який пов`язаний із накопиченням бюджетних коштів, необхідних для забезпечення належного функціонування інституцій місцевого самоврядування; прокуратурою проінформовано Харківську міську раду про існування означених порушень інтересів держави; Харківською міською радою не вжито заходів до усунення порушень інтересів держави, зокрема, не пред`явлено до суду позову про стягнення з СК Престиж грошових коштів (пайової участі) до місцевого бюджету; прокуратурою здійснено повідомлення позивача в поряду ч.4 ст.23 Закону України Про прокуратуру про пред`явлення даного позову.

Наявність повноважень прокурора на звернення з розглядуваним позовом до суду відповідачем за змістом апеляційної скарги не оспорюється.

Щодо суті позовних вимог.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності встановлені Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності" №3038-VI від 17.02.2011 (далі Закон №3038-VI), який спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

За приписами ст.1 означеного Закону (у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) замовник - фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Частиною 1 ст.2 Закону №3038-VI (у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) передбачено, що планування і забудова територій - діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.

Відповідно до інформації з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, 11.02.2019 Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю Департаменту територіального контролю Харківської міської ради видано СК Престиж дозвіл №ХК 93 на виконання будівельних робіт: Нове будівництво житлового будинку по вул.Холодногірській, 16 у м.Харкові.

Харківською міською радою видано СК «Престиж» сертифікат №ХК93 (дата реєстрації в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва 29.01.2021), яким засвідчено відповідність вказаного закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджено його готовність до експлуатації.

Будівельні роботи виконувались у період з 11.02.2019 (розпочалися до 2020 року) по 11.11.2021.

Як убачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, СК «Престиж» та Харківська міська рада не укладали договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, кошти пайової участі у розвиток інфраструктури населеного пункту замовником (відповідачем) не сплачувалися.

Як під час провадження в суді першої інстанції, так і під час апеляційного провадження, відповідач наполягав на тому, що при будівництві житлового будинку по вул.Холодногірській, 16 було заплановано будівництво об`єктів інженерної інфраструктури. Відповідачем було передано, а Харківською міською радою прийнято до комунальної власності побудовані при будівництві житлового будинку по вул.Холодногірька, 16 (який отримав поштову адресу вул.Холодногірська, 18) інженерні мережі первісною балансовою вартістю - 1 237 470,34 грн., а саме: мережі водопостачання до житлового будинку, мережі зливової каналізації від житлового будинку, мережі госппобутової каналізації від житлового будинку. Передачею цих інженерних мереж до комунальної власності відповідач вважав виконаними зобов`язання перед Харківською міською радою щодо пайової участі у розвитку інфраструктури міста. Абзацом 1 ч.5 ст.30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин) на думку апелянта, передбачено обов`язкове зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму виконання технічних умов з будівництва інженерних мереж, які були прийняті Харківською міською радою до комунальної власності міста на підставі рішення №266/22 від 10.08.2022 загальною первісною вартістю 1 237 470,34 грн.

Станом на дату початку будівництва була чинною стаття 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", частиною 1 якої визначено, що порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту встановлюють органи місцевого самоврядування відповідно до цього Закону.

Відповідно до ч.2 означеної статті замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури (ч.3 ст.40 Закону №3038-VI у вказаній редакції).

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами (ч.5 ст.40 Закону №3038-VI у вказаній редакції).

Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (норми ч.9 ст.40 Закону №3038-VI у вказаній редакції).

Зі змісту статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (у вказаній редакції) убачається, що в наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08.10.2019 у справі №911/594/18 та від 14.12.2021 у справі №643/21744/19, на які обґрунтовано послався суд першої інстанції.

За змістом означених норм, відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми. Таке зобов`язання повинне бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру.

01.01.2020 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" №132-IX від 20.09.2019 (далі - Закон №132-IX), яким статтю 40 Закону №3038-VI виключено.

Відповідно до п.2 розд. ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

Установлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайова участь) у такому розмірі та порядку:

1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):

для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;

для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Згідно з підпунктами 3, 4 п.2 розд.ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва. Пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

Верховний Суд у постанові від 20.07.2022 у справі №910/9548/21 (на висновки в якій обґрунтовано послався суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні) зазначив, що передбачений "Прикінцевими та перехідними положеннями" Закону №132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:

1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;

2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Тож у вказаних двох випадках, враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 п.2 розд.ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.

Верховний Суд у постановах від 17.12.2024 у справі №903/283/24, від 03.12.2024 у справі №910/6226/23, від 20.08.2024 у справі №910/7707/19 вказав, що системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:

1) для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;

2) для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.

Верховний Суд у постанові від 17.12.2024 у справі №903/283/24 зазначив, що для об`єктів, будівництво яких розпочато раніше (однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію і якщо договори про сплату пайової участі до 01.01.2020 не були укладені) або будівництво яких розпочате у 2020 році, абз.2 п.2 розд.ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX визначено обов`язок (за винятком передбачених п.2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Відповідно до абз.1 ч.5 ст.30 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції станом на дату виникнення спірних правовідносин), на необхідності застосування якої наполягає відповідач, якщо технічними умовами передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу) поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується на суму їх кошторисної вартості, а такі інженерні мережі та/або об`єкти передаються у комунальну власність.

Аналіз наведеної норми дає підстави дійти висновку, що вказаною нормою передбачено саме зменшення розміру пайової участі замовника будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту на суму кошторисної вартості інженерних мереж або об`єктів інженерної інфраструктури, будівництво яких поза межами його земельної ділянки є необхідним за технічними умовами, і які передаються у комунальну власність.

Тобто, наведена норма у будь-якому випадку передбачає дотримання замовником будівництва всіх необхідних процедур та вимог Закону.

Аналіз норм ч.1 ст.40, ч.5 ст.30 Закону №3038-VI (у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) у сукупності свідчить, що: по-перше, величина пайової участі визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування; по-друге, у разі якщо технічними умовами, у разі їх наявності на момент укладення договору, передбачається необхідність будівництва замовником об`єктів інженерної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту зменшується, що має бути унормовано у сторонами у договорі.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20.03.2025 у справі №903/601/24, від 20.08.2024 у справі №910/7707/19 (на яку доречно послався Господарський суд Харківської області за змістом оскаржуваного рішення).

Разом із тим, як уже зазначалося вище та не заперечується учасниками справи, відповідач, як замовник будівництва не уклав відповідний договір пайової участі, як і не звертався до Харківської міської ради із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва протягом 10 робочих днів після 01.01.2020.

Відтак, Східний апеляційний господарський суд вважає, що висновки Господарського суду Харківської області про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь Харківської міської ради розміру пайової участі відповідають положенням законодавства та встановленим обставинам справи.

Натомість, доводи апелянта щодо протилежного є наслідком неправильного розуміння та застосування положень ст.ст.30, 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності» та відсутності врахування положень абз.2 п.2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX.

Як зазначалося вище за текстом постанови, відповідно до п.2 розд.ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом) для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування.

Приписи Закону №132-IX не містять умов щодо іншого обрахунку розміру пайової участі для житлових будинків.

На дату прийняття об`єкта в експлуатацію (згідно із сертифікатом №ХК93, який зареєстрований 29.01.2021) діяли показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджені наказом Міністерства розвитку громад та територій України №311 від 16.12.2020 (розраховані станом на 01.10.2020). Зокрема, вартість одного квадратного метра загальної площі квартир будинку (з урахуванням ПДВ) на території Харківської області становила 13 907,00 грн.

У справі, що розглядається, суд першої інстанції виснував, що прокурор правильно здійснив розрахунок пайової участі на підставі приписів Закону №132-IX з урахуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла, які діяли на момент введення об`єкта в експлуатацію.

Заперечуючи проти правильності проведеного прокурором розрахунку розміру пайової участі, з яким фактично погодився місцевий господарський суд, апелянт зазначає наступне. Підпункт 1 пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-IX не містить прямої вказівки, станом на який саме момент слід розраховувати 2 відсотка вартості будівництва об`єкта. На переконання апелянта, застосуванню підлягає показник опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджений центральним органом виконавчої влади, станом на 01.01.2020.

З цього приводу судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зобов`язання щодо перерахування коштів пайової участі (саме до дати прийняття об`єкту в експлуатацію). Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію відповідно до ч.2 ст.331 ЦК України забудовник стає власником збудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.

У такому разі суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України.

Таким чином, замовник будівництва, який з моменту введення об`єкту будівництва в експлуатацію без достатньої правової підстави за рахунок власника земельної ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити у вигляді пайового внеску у розвиток інфраструктури населеного пункту до дати прийняття спірного об`єкту в експлуатацію, зобов`язаний саме з моменту введення об`єкту в експлуатацію повернути ці кошти органу місцевого самоврядування на підставі ч.1 ст.1212 ЦК України. Відповідно, і розрахунок розміру пайового внеску (розрахунок розміру позовних вимог) має бути здійснений з урахуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, які були чинні станом на момент введення спірних об`єктів будівництва в експлуатацію. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 03.12.2024 у справі №910/6226/23.

Верховний Суд у постановах від 20.03.2025 у справі №903/601/24, від 15.08.2024 у справі №914/2145/23, від 07.09.2023 у справі №916/2709/22 погодився із висновками судів про те, що розрахунок пайової участі, який здійснений з урахуванням показників опосередкованої вартості спорудження житла, які діяли на момент введення об`єкта в експлуатацію, відповідає положенням Закону №132-IX.

Помилковими є посилання відповідача на безпідставність включення прокурором ПДВ при застосуванні показника опосередкованої вартості будівництва. Так, Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №311 від 16.12.2020 Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України затверджені показники з урахуванням ПДВ. У свою чергу, Закон №132-IX при обрахунку розміру пайової участі не передбачає виокремлення (відрахування) від показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України ПДВ.

Прокурором, разом з іншим, нараховано та пред`явлено до стягнення з СК «Престиж» інфляційні в розмірі 860 762,71 грн. та 3% річних у розмірі 162 721,08 грн. за період з 30.01.2021 (день, наступний за днем реєстрації сертифіката №ХК93, який виданий 29.01.2021) по 29.05.2025 (дата, яка передує зверненню прокурора до суду із позовом).

Відповідно до приписів ст.ст.611, 625 ЦК України наслідком прострочення виконання грошового зобов`язання є право кредитора вимагати сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У ст.625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Перевіривши наданий прокурором розрахунок інфляційних та 3% річних, Господарський суд Харківської області констатував, що його здійснено арифметично правильно. Заперечень щодо арифметичної правильності проведених розрахунків апеляційна скарга не містить.

Натомість, оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апелянт наполягає на тому, що не має нести відповідальність у вигляді сплати інфляційних та пені, з огляду на наступне. На підставі пункту 1.7 Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова, затвердженого рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №983 від 26.12.2018 «Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова» (у редакції рішення виконавчого комітету Харківської міської ради №989 від 24.12.2019 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 26.12.2018 №983 «Про пайову участь замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова») кооператив звільнений від сплати пайової участі.

При цьому апелянт вказує, що з аналізу вмісту Єдиного міського реєстру актів Харківської міської ради, міського голови та виконавчих органів ради вбачається, що згідно з текстом рішення ради №989 у форматах «для друку», «pdf-версія», «Word» слідує, що згідно з пунктом 1.7 від сплати пайової участі звільняються «кооперативи на земельних ділянках». Однак, згідно з текстом рішення ради №989 у форматі «скан-копії» у пункті 1.7 такої підстави для звільнення від сплати пайової участі немає. Означене, на переконання апелянта, є свідченням суперечливої поведінки та недобросовісності дій Харківської міської ради. Як наслідок, на переконання апелянта, відповідач не має нести відповідальність у вигляді сплати інфляційних та 3% річних.

Надаючи оцінку означеним доводам скаржника, судова колегія зауважує наступне.

Підпункт 2 п.2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №132-ІХ, який визначає випадки звільнення від сплати пайової участі, не передбачає звільнення кооперативів від сплати пайової участі.

Натомість, як убачається зі змісту рішення Харківської міської ради №989 від 24.12.2019, його прийнято з метою приведення у відповідність до вимог чинного законодавства порядку залучення замовників до пайової участі та розрахунку розміру пайової участі, відповідно до п.2 розділу II Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні».

Згідно зі «скан-оригіналом» рішення Харківської міської ради №989 від 24.12.2019 та відповідного Порядку пайової участі замовників у розвитку інфраструктури м.Харкова (додаток до рішення), з підписами заступника міського голови директора Департаменту економіки та комунального майна М.І. Фатєєва та заступника міського голови керуючого справами виконавчого комітету міської ради Т.М. Чечетової-Терашвілі, звільнення кооперативів від сплати пайової участі у зв`язку із будівництвом не передбачено.

Судова колегія зауважує, що саме означений документ (у форматі «скан-оригінал») містить підписи уповноважених посадових осіб та всі обов`язкові реквізити, що підтверджують його прийняття у відповідній редакції. Саме цей документ відображає остаточне волевиявлення органу місцевого самоврядування, відтворює остаточну редакцію рішення, яка була прийнята радою та оформлена у встановленому порядку.

Інші оприлюднені формати рішення («для друку», «PDF-версія», «Word») не містять підписів посадових осіб, не мають ознак офіційного засвідчення та не підтверджують, що саме цей текст був предметом голосування та підписання. Такі формати мають виключно інформаційний характер, розміщуються з метою зручності ознайомлення і не можуть вважатися офіційно засвідченими копіями рішення ради. У зв`язку із наявністю розбіжностей у змісті документів, що формально мають одне найменування, суду належить враховувати текст рішення, викладений у «скан-копії» як такий, що відповідає оригіналу рішення ради. Доводи апелянта щодо протилежного судовою колегією відхиляються.

Виявлені відмінності у текстах рішення ради, що оприлюднені на офіційному веб-сайті ради в різних форматах (зокрема, у форматах для перегляду та завантаження), мають виключно технічний або редакційний характер, пов`язаний зі специфікою обробки, конвертації та відтворення електронних документів. Такі відмінності не впливають на зміст, юридичну силу чи правові наслідки відповідного прийнятого рішення ради та не можуть розцінюватися як свідчення недобросовісної, умисної чи протиправної поведінки ради.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України". Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У цій справі апелянтові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків Господарського суду Харківської області.

Відтак, враховуючи, що апеляційний господарський суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, які (доводи і вимоги апеляційної скарги) у даному випадку не підтверджують ухвалення оскаржуваного рішення із порушеннями, визначеними ст.277 ГПК України в якості підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення, а підстав для виходу за межі апеляційних доводів і вимог у порядку ч.4 ст.269 цього Кодексу апеляційним судом встановлено не було, апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, оскаржуване рішення - без змін.

Відповідно до положень ст.129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст.129, 269, 270, 273, 275, 276, 281, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 у справі №922/2053/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження визначені ст.ст.287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 26.12.2025.

Головуючий суддя О.Є. Медуниця

Суддя Д.О. Попков

Суддя О.В. Стойка