ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2025 р. Справа№ 910/13303/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Замай А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Бугайцов Є.В.

від відповідача: Ковальчук Ю.О.

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025, повний текст якого складено та підписано 05.06.2025

у справі №910/13303/24 (суддя Сташків Р.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВАНЬ СОЛАР 1"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

29.10.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАВАНЬ СОЛАР 1" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення боргу у сумі 790 812,24 грн за жовтень 2021 року, 3% річних в сумі 61 587,64 грн, інфляційні втрати у сумі 299 995,75 грн за договором №15023/01 від 05.04.2018, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань оплатити відпущену йому електричну енергію.

20.01.2025 позивачем подано заяву про зменшення розміру основної суми заборгованості на суму 34 467,08 грн та збільшення розміру 3% річних на 5931,09 грн і інфляційних втрат на 29 010,81 грн, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача: основну заборгованість за розрахункові періоди: за жовтень 2021 року та з лютого по жовтень 2023 року, що становить 756 345,16 грн; 3% річних за період порушення грошового зобов`язання за розрахункові періоди: за жовтень 2021 року та з січня по жовтень 2023 року, що становить 67518,73 грн.; інфляційні втрати за розрахункові періоди: за жовтень 2021 року та з січня по жовтень 2023 року, що становить 329006,56 грн, а разом всього - 1152870,45 грн.

28.05.2025 позивач подав уточнений перерахунок 3% річних та інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати вартості відпущеної електроенергії за «зеленим» тарифом за жовтень 2021 року та за період з січня по жовтень 2023 року. Крім того, у зв`язку з порушенням строків оплати позивачем в порядку статті 625 ЦК України нараховано 3% річних та інфляційні втрати.

Правовою підставою позову позивач обрав ст. 193 ГК України, ст.ст. 15, 16, 264, 525, 526, 599, ч. 1 ст. 612, 625, 629, 837 ЦК України, ч. 2 ст. 231 ГК України.

Доводи та заперечення відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на наявність відкладальної обставини при проведені розрахунків за договором, обставин непереборної сили у зв`язку з введенням з 24.02.2022 на території України воєнного стану. Зокрема, відповідач зазначив, що:

- ним було сплачено 44097,96 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 23.10.2024 №409910, від 25.10.2024 №411546, від 30.10.2024 №415883;

- позивач має перед ним заборгованість у сумі 3 963 729,45 грн з яких: 3 960 425,54 грн за послугу з відшкодування частки відшкодування вартості небалансу електричної енергії балансуючої групи гарантованого покупця, 3 303,91 грн за послугу з відшкодування вартості відхилення, а тому, на думку відповідача, стягнення боргу на вказану суму не підлягає. Також відповідач заявив клопотання про зменшення розміру заявлених позивачем до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат до 1 гривні.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі № 910/13303/24 закрито провадження у справі в частині стягнення 9 630,88 грн основного боргу. Позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Гарантований покупець" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВАНЬ СОЛАР 1" 746 714 грн 28 коп. основного боргу, 49 154 грн 96 коп. 3% річних, 162 016 грн 54 коп. інфляційних втрат, а також 11 494 грн 63 коп. судового збору. У решті позову відмовлено.

Рішення, з посиланням на положення статей 11, 252-255, 256, 257, 261, 509, 525, 526, 530, 610, 614, 625, 629, 652, 712, 714 ЦК України, статей 193, 230, 275 ГК України, статті 65 Закону України «Про ринок електричної енергії» та встановлені обставин неналежного виконання відповідачем зобов`язань, мотивовано доведеністю позовних вимог про стягнення основної заборгованості. При цьому, з огляду на надані відповідачем докази часткового погашення заборгованості після відкриття провадження у цій справі, суд дійшов висновку закрити провадження у відповідній частині позовних вимог про стягнення основної заборгованості.

Позовні вимоги в частині стягнення інфляційних та річних визнані судом обґрунтованими у зв`язку з простроченням внесення відповідачем оплати за отриману електроенергію у спірний період.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати його повністю та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних в повному обсязі.

А саме апелянт посилається на те, що:

- приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та проігнорував доводи Гарантованого покупця щодо особливостей регулювання спірних правовідносин в контексті визначених в Наказах №140 від 28.03.2022, №206 від 15.06.2022 положень про оплату електроенергії у період дії військового стану;

- судом першої інстанції не взято до уваги, що наявність заборгованості НЕК «Укренерго» перед Гарантованим покупцем щодо наданої у розрахунковому місяці послуги виключає виникнення зобов`язання Гарантованого покупця з оплати вартості відпущеної продавцями за «зеленим» тарифом електричної енергії попереднього розрахункового місяця в частині, пропорційній до розміру заборгованості НЕК «Укренерго» перед Гарантованим покупцем за послугу у такому місяці;

- перевіряючи наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат суд не врахував викладену в постановах Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 910/4170/23, від 17.012024 у справі № 910/18308/21 методику із заокругленням величини приросту індексу споживчих цін до десяткового числа після коми та визначений позивачем період нарахування інфляційної складової боргу, внаслідок чого стягнув Гарантованого покупця понад 44 тис грн інфляційних втрат, ніж мав би стягнути з урахуванням вказаної методики;

- суд першої інстанції без належного врахування та дослідження аргументів відповідача щодо наявності підстав для зменшення неустойки необґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання.

Доводи та заперечення позивача

Позивач та третя особа не скористались своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 263 ГПК України, та не подали суду письмових відзивів на апеляційну скаргу, що у відповідності до ч. 3 ст. 263 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваного судового рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку. Про розгляд справи повідомлені в електронному кабінеті.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.06.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13303/24. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.

14.07.2025 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2025 відмовлено в задоволенні клопотання Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №910/13303/24. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №910/13303/24 залишено без руху на підставі ст. 260 ГПК України у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 21 552,43 грн. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

28.07.2025 недоліки апеляційної скарги усунуто.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №910/13303/24. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 06.10.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі до 26.09.2025 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 26.09.2025 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнано обов`язковою.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 залучено до участі у справі №910/13303/24 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (ідентифікаційний код 00100227; адреса: 01032, Україна, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок, 25). Повідомлено учасників справи про відкладення розгляду апеляційної скарги на 03.11.2025. Зобов`язано позивача у найкоротший строк направити Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» копію позовної заяви з додатками, докази чого надати до суду. Зобов`язано відповідача у найкоротший строк направити Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» копії апеляційної скарги з додатками, докази чого надати до суду. Роз`яснено Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі в найкоротший термін, але не пізніше 27.10.2025 (включно). Встановлено Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» строк для надання письмових пояснень по суті спору в письмовій формі в найкоротший термін, але не пізніше 27.10.2025 (включно). Явку учасників справи не визнано обов`язковою.

03.11.2025 оголошено перерву до 24.11.2025.

Явка представників учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні 24.11.2025 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 24.11.2025 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В судове засідання 24.11.2025 представник третьої особи не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином в електронному кабінеті, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника третьої особи, який належним чином повідомлений про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Розгляд клопотань та заяв учасників справи

03.11.2025 відповідач подав клопотання, в якому просив на підставі пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України зупинити провадження у справі №910/13303/24 до закінчення перегляду в касаційному порядку об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи №914/2625/23.

Протокольною ухвалою суду від 03.11.2025 відмовлено у задоволенні цього клопотання, оскільки заявником належним чином не будо доведено суду подібність правовідносин сторін у справі, що переглядається в касаційному порядку та можливої необхідності врахування відповідних висновків в рамках вирішення цього спору. До того ж, зупинення провадження у справі на підставі пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України є правом, а не обов`язком суду.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників сторін, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржене рішення у даній справі змінити.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Суд першої інстанції, на підставі сукупності належних та допустимих доказів встановив такі обставини правовідносин сторін.

05.04.2018 між Державним підприємством «Енергоринок» та позивачем як виробником електроенергії за зеленим тарифом було укладено договір №15023/01 (далі - Договір).

30.06.2019 на підставі Додаткової угоди №103/01 до Договору Державне підприємство «Гарантований покупець» замінив Державне підприємство «Енергоринок» у Договорі та відповідач набув права та обов`язки за Договором.

Відповідно до п. 1.1 Договору виробник за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за «зеленим» тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою НКРЕКП від 26.04.2019 №641 (далі - Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 №2804 (далі - Порядок продажу електричної енергії споживачами).

Згідно п. 1.1 Порядку Порядок визначає порядок купівлі-продажу гарантованим покупцем електричної енергії у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, та суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Цей Порядок поширюється на виробників електричної енергії за "зеленим" тарифом, кандидатів у такі виробники, переможців аукціону, гарантованого покупця, постачальників електричної енергії, що виконують функцію постачальника універсальних послуг (далі - ПУП), оператора системи передачі (далі - ОСП) та адміністратора комерційного обліку (п. 1.2 Порядку).

Постановою НКРЕКП від 14.06.2018 №446 «Про видачу ліцензії з виробництва електричної енергії» ТОВ «Тавань Солар 1» позивачу було видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва електричної енергії, а постановою НКРЕКП від 21.08.2018 №870 «Про встановлення зеленого тарифу» позивачу було установлено «зелений» тариф на електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, до 01.01.2030.

Відповідно до п. 2.3 Договору продавець за «зеленим» тарифом зобов`язується продавати, а гарантований покупець зобов`язується купувати всю відпущену електричну енергію в точках комерційного обліку електричної енергії генеруючих одиниць продавця за «зеленим» тарифом за встановленим йому «зеленим» тарифом з урахуванням надбавки до тарифу.

Згідно з п. 2.4 Договору продавець за «зеленим» тарифом продає гарантованому покупцю електричну енергію відповідно до Порядку, якщо продавець є виробником за «зеленим» тарифом, або Порядку продажу електричної енергії споживачами, уразі якщо продавець є споживачем за «зеленим» тарифом, за тарифами, величини яких для кожної генеруючої одиниці за «зеленим» тарифом встановлені Регулятором, у національній валюті України.

Відповідно до п. 2.5 Договору вартість електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавця за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, визначається відповідно до глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі тарифів, встановлених НКРЕКП для кожної генеруючої одиниці.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що обсяг фактично проданої та купленої електричної енергії визначається відповідно до положень глави 8 Порядку або глави 5 Порядку продажу електричної енергії споживачами на підставі даних обліку, наданих гарантованому покупцю адміністратором комерційного обліку відповідно до глави 7 Порядку або глави 4 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Згідно з п. 3.2 Договору розрахунок за куплену гарантованим покупцем електроенергію здійснюється грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок продавця за «зеленим» тарифом, з урахуванням ПДВ.

Відповідно до п. 3.3 Договору оплата товарної продукції (електричної енергії), купленої відповідачем у виробників за «зеленим» тарифом у розрахунковому місяці, та формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії та актів купівлі-продажу відшкодування частки вартості врегулювання небалансу електричної енергії здійснюються відповідно до положень глави 10 Порядку або глави 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Підпунктом 2 п. 4.5 Договору визначено, що гарантований покупець зобов`язаний у повному обсязі здійснювати своєчасні розрахунки за куплену у продавця за «зеленим» тарифом електричну енергію.

В свою чергу, на виконання умов Договору позивач виробив та поставив відповідачу (передав через точку приєднання) у періоди за жовтень 2021 року та з січня по жовтень 2023 року, а відповідач прийняв електричну енергію.

Факт поставки електричної енергії, її обсяг та вартість підтверджується актами купівлі-продажу електроенергії за періоди: за жовтень 2021 року та з січня по жовтень 2023 року, які підписані представниками обох сторін та скріплені печатками підприємств, а саме:

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.10.2021 за жовтень 2021 року на суму 3883 361,48 грн (в тому числі 647226,91 грн ПДВ);

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.01.2023 за січень 2023 року на суму 11953,13,13 грн (в тому числі 1992,19 грн ПДВ);

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 28.02.2023 за лютий 2023 року на суму 27825,50 грн (в тому числі 4637,58 грн ПДВ);

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.03.2023 за березень 2023 року на суму 334498,08 грн (в тому числі 55749,68 грн ПДВ);

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.04.2023 за квітень 2023 на суму 235809,30 грн (в тому числі 39301,55 грн ПДВ);

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.05.2023 за травень 2023 року на суму 500948,14 грн (в тому числі 83491,36 грн ПДВ);

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.06.2023 за червень 2023 року на суму 575041,00 грн (в тому числі 95840,17 грн ПДВ);

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.07.2023 за липень 2023 року на суму 774836,77 грн (в тому числі 129139,46 грн ПДВ);

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.08.2023 за серпень 2023 року на суму 2030922,43 грн (в тому числі 338487,07 грн ПДВ);

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 30.09.2023 за вересень 2023 року на суму 2 458 813,75 грн (в тому числі 409802,29 грн ПДВ);

- Акт купівлі-продажу електроенергії від 31.10.2023 за жовтень 2023 року на суму 1 579486,69 грн (в тому числі 263247,78 грн ПДВ).

Вказані вище акти купівлі-продажу електроенергії підписані та скріплені печатками обох сторін.

Так, сторонами не заперечується факт надання позивачем на підставі Договору відповідачу електроенергії за спірні періоди на вказані у актах обсяги та суми.

Позивач зазначив, що відповідач почав порушувати строки виконання грошового зобов`язання - порядок розрахунків перед позивачем, а заборгованість відповідача має постійний характер.

Заявляючи позовні вимоги позивач вказав, що заборгованість відповідача виглядає наступним чином:

- за жовтень 2021 року - вартість електроенергії 3883361,48 грн, здійснена оплата відповідачем 3746184,05 грн, заборгованість складає - 137177,43 грн;

- за лютий 2023 року - вартість електроенергії 27825,50 грн, здійснена оплата відповідачем 26663,84 грн, заборгованість складає 1161,66 грн;

- за березень 2023 року - вартість електроенергії 334 498,08 грн., здійснена оплата відповідачем 325790,40 грн, заборгованість складає 8707,68 грн;

- за квітень 2023 року - вартість електроенергії 235809,30 грн, здійснена оплата відповідачем - 159990,26 грн, заборгованість складає - 75819,04 грн;

- за травень 2023 року - вартість електроенергії 500948,14 грн, здійснена оплата відповідачем - 402066,90 грн, заборгованість складає - 98881,24 грн;

- за червень 2023 року - вартість електроенергії 575041,00 грн, здійснена оплата відповідачем 481301,51 грн, заборгованість складає - 93739,49 грн;

- за липень 2023 року - вартість електроенергії 774836,77 грн, здійснена оплата відповідачем 770207,39 грн, заборгованість складає 4629,38 грн;

- за серпень 2023 року - вартість електроенергії 2030922,43 грн, здійснена оплата відповідачем 2030922,43 грн, заборгованість відсутня;

- за вересень 2023 року - вартість електроенергії 2458813,75 грн, здійснена оплата відповідачем 2380712,28 грн, заборгованість складає 78101,47 грн;

- за жовтень 2023 року - вартість електроенергії 1579486,69 грн, здійснена оплата відповідачем 1286891,84 грн, заборгованість складає 292594,85 грн.

Після відкриття провадження у справі відповідач надав суду докази часткової оплати ним боргу за квітень 2023 року у сумі 44097,96 грн (платіжні інструкції: №409910 від 23.10.2024 на суму 30975,18 грн, №411546 від 25.10.2024 на суму 3491,90 грн, №415883 від 30.10.2024 на суму 9630,88 грн).

Позивачем було зменшено позовні вимоги на суму 31 467,08 грн.

Суд першої інстанції дійшов висновку на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрити провадження у частині 9 630,88 грн, оскільки 9 630,88 грн основного боргу відповідачем було сплачено 30.10.2024, тобто після дати подачі позивачем цього позову (29.10.2024). А в частині 3 000 грн суд першої інстанції відмовив, оскільки предмет позову в частині 3 000 грн боргу на момент відкриття провадження у цій справі був відсутній.

Мотиви і джерела права, з яких виходить апеляційний суд при ухваленні судового рішення

За приписами ст. 193 ГК України (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України - в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України унормовано, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище регулює Закону України "Про ринок електричної енергії".

Згідно з пунктом 18 частини 1 статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, договір про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом.

За змістом статті 1 названого Закону гарантований покупець електричної енергії (далі - гарантований покупець) - суб`єкт господарювання, що відповідно до цього Закону зобов`язаний купувати електричну енергію у виробників, яким встановлено «зелений» тариф, а також у виробників за аукціонною ціною та виконувати інші функції, визначені законодавством;

- «зелений» тариф - спеціальний тариф, за яким накуповується електрична енергія, вироблена на об`єктах електроенергетики, зокрема на введених в експлуатацію чергах будівництва електричних станцій (пускових комплексах), з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії - лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями).

Згідно з пунктом 2 частини 3 статті 30 Закону України "Про ринок електричної енергії" виробники мають право на своєчасне та у повному обсязі отримання коштів за продану ними електричну енергію відповідно до укладених договорів на ринку електричної енергії та за допоміжні послуги.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За загальним правилом покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього. Водночас, закон містить застереження, що договором або актом цивільного законодавства може бути встановлений інший строк оплати (частина перша статті 692 Цивільного кодексу України).

Так, стаття 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначає, що:

- гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії, за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця (частина друга);

- купівля-продаж такої електричної енергії за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем (частина третя);

- гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії, на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами (частина п`ять);

- порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, правила функціонування балансуючої групи гарантованого покупця визначаються порядком купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, що затверджується Регулятором (частина шоста).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 26.04.2019 № 641 затверджено Порядок купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії (далі - Порядок).

Відповідно до п.10.1 Порядку до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.

Згідно з п. 10.4 Порядку після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

Отже, як вірно виснував суд першої інстанції, відповідач повинен був здійснити остаточний розрахунок з позивачем із забезпеченням товариству 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Як вбачається з матеріалів справи, в рамках виконання договору мало місце постачання позивачем електричної енергії відповідачу у жовтні 2021 та у період з січня по жовтень 2023, яке супроводжувалось підписанням щомісячних актів купівлі-продажу електроенергії.

Постановами НКРЕКП затвердило розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої гарантованим покупцем у наступні періоди: постанова № 1117 від 09.09.2022 за жовтень 2021; постанови № 858 від 30.04.2024, № 896 від 08.05.2021, № 946 від 15.05.2024 - у період з січня по жовтень 2023 року.

Таким чином строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100% оплати за поставлену електричну енергію за періоди жовтень 2021 року, січень - жовтень 2023 року станом на час розгляду справи є таким, що настав.

В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє також доводи скаржника про те, що судом першої інстанції не було враховано особливості регулювання зобов`язань сторін під час дії воєнного стану, зокрема, з посиланням на положення Наказів Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 та № 206 від 15.06.2022. Зокрема, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частини 8 статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії" у разі введення особливого періоду електроенергетичні підприємства діють згідно із Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі, які регулюють функціонування електроенергетики в умовах особливого періоду.

Центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізацію державної політики в електроенергетичному комплексі є Міністерство енергетики України [пункт 1 Положення про Міністерство енергетики України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2020 № 507 (далі - Положення №507)].

Згідно із статтею 1 Закону України "Про оборону України" визначено, що особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до приписів частини 2 статті 11 Закону України «Про функціонування паливно енергетичного комплексу в особливий період» забезпечення функціонування паливно-енергетичного комплексу, в особливий період покладається на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у паливно-енергетичному комплексі.

Згідно з Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року та станом на момент розгляду даної справи діє воєнний стан.

У зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, з урахуванням вимог частини 8 статті 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", Міністерством енергетики України в межах повноважень, передбачених пунктом 8 Положення № 507, видано накази від 28.03.2022 № 140, який був чинний до 05.07.2022 (втратив чинність на підставі наказу від 05.07.2022 № 221) та № 206 від 15.06.2022 (втратив чинність на підставі наказу від 01.04.2024 № 136). Накази Міністерства енергетики України від 28.03.2022 № 140 та від 15.06.2022 № 206 зареєстровані в Міністерстві юстиції України і є нормативно-правовими актами.

Так, Наказом № 140 ДП "Гарантований покупець" з дати набрання чинності цим наказом на період дії воєнного стану в Україні з коштів, що наявні на поточному рахунку та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, забезпечує перерахування коштів на сплату авансових платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП "Гарантований покупець", із дотриманням Порядку та з урахуванням таких положень:

- за результатами продажу електричної енергії за перші 10 днів розрахункового місяця розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку ДП "Гарантований покупець" станом на 10 число розрахункового місяця, для виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з енергії сонячного випромінювання здійснюється відповідно до таких показників:

- сума, що дорівнює значенню 15 відсотків від середньозваженого розміру "зеленого" тарифу за 2021 рік (підпункт 1.1.1 наказу № 140);

- у випадку нестачі грошових коштів для забезпечення виплати сум, передбачених підпунктами 1.1.1- 1.1.5, наявні грошові кошти розподіляються між виробниками пропорційно до показників, зазначених у підпунктах 1.1.1- 1.1.5 (пункт 1.2 наказу № 140);

- за результатами продажу електричної енергії за подальші 10 днів розрахункового місяця, а також за результатами розрахункового місяця, розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку ДП "Гарантований покупець" станом на 20 число (або на кінець) розрахункового місяця, здійснюється таким чином, щоб за результатами 20 днів розрахункового місяця (або за результатами розрахункового місяця) було збережено показники розрахунків, передбачених підпунктами 1.1.1- 1.1.5 (пункт 1.3 наказу № 140).

Аналогічний механізм розподілу коштів після втрати чинності наказу Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 запроваджено наказом Міністерства енергетики України № 206 від 15.06.2022 (діяв протягом періоду з 24.06.2022 до 16.04.2024).

Наказом № 206 Державне підприємство "Гарантований покупець" на період дії воєнного стану в Україні з коштів, що наявні на поточному рахунку та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, забезпечити перерахування коштів на сплату платежів за придбану електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, виробникам електричної енергії з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП "Гарантований покупець", із дотриманням вимог Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, від 26.04.2019 № 641, та з урахуванням положень, викладених у пункті 2 наказу:

установити, що за результатами продажу електричної енергії за перші 10 днів розрахункового місяця розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку ДП "Гарантований покупець" станом на 10 число розрахункового місяця, для виробників, що здійснюють виробництво електричної енергії з енергії сонячного випромінювання здійснюється відповідно до таких показників:

- сума, що дорівнює значенню 18 відсотків від середньозваженого розміру "зеленого" тарифу за 2021 рік (підпункт 1 пункту 2);

- у випадку наявності залишку грошових коштів, що залишився на поточному рахунку після виконання підпунктів 1-5 цього пункту 2, цей залишок розподіляється та спрямовується виробникам пропорційно розміру нарахувань для відповідного виробника, здійснених з урахуванням підпунктів 1-5 цього пункту, але не більше вартості товарної продукції розрахункового періоду, розрахованої за "зеленим" тарифом для такого виробника (підпункт 6 пункту 2);

- у випадку нестачі грошових коштів для забезпечення виплати сум, передбачених підпунктами 1-5 цього пункту, наявні грошові кошти розподіляються між виробниками пропорційно до показників, зазначених у підпунктах 1-5 пункту 2 (підпункти 7 пункту 2);

- установити, що за результатами продажу електричної енергії за подальші 10 днів розрахункового місяця, а також за результатами розрахункового місяця, розподіл грошових коштів, наявних на поточному рахунку ДП "Гарантований покупець" станом на 20 число (або на кінець) розрахункового місяця, здійснюється таким чином, щоб за результатами 20 днів розрахункового місяця (або за результатами розрахункового місяця) було збережено показники розрахунків, передбачених підпунктами 1-5 пункту 2 цього наказу.

У випадку наявності залишку грошових коштів, що залишився на поточному рахунку після виконання підпунктів 1-5 пункту 2 цього наказу, цей залишок розподіляється та спрямовується виробникам відповідно до підпункту 6 пункту 2 цього наказу (пункт 3).

Згідно з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23 та від 11.04.2024 у справі № 910/9100/22 в наведених вище Наказах № 140, № 206:

- мова йде про розподіл грошових коштів на оплату авансових платежів виробникам з альтернативних джерел енергії, що мають договірні відносини з ДП "Гарантований покупець";

- Накази не звільняють ДП "Гарантований покупець" від повної оплати придбаного товару;

- Накази не змінюють обов`язку ДП "Гарантований покупець" здійснити остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення НКРЕКП щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці;

- на час воєнного стану на ДП "Гарантований покупець" було покладено обов`язок пропорційного розрахунку з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел з урахуванням коштів, що наявні на його поточному рахунку, та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23 дійшов висновку про відсутність підстав для відступу від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.03.2024 у справі № 910/6185/23, з урахуванням уточнення наступного змісту:

«Метою Наказів №140 та № 206 визначено забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам та уникнення ризиків призупинення діяльності виробників електричної енергії з альтернативних джерел енергії в умовах воєнного стану.

Отже, Міністерство енергетики України змінило відсоткове співвідношення розподілу коштів між виробниками за "зеленим" тарифом з метою збереження можливості для всіх виробників здійснювати виробництво електричної енергії з альтернативних джерел. Обов`язок розподілу було покладено на ДП "Гарантований покупець" у залежності від коштів, що наявні на його поточному рахунку, та надходять від продажу електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел енергії.

В свою чергу, надаючи правову оцінку змісту вказаних наказів, об`єднана палата висновує, що наказ Міністерства енергетики України від 15.06.2022 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом" № 206, як і попередній наказ Міністерства енергетики України від 28.03.2022 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" № 140 ніяким чином не обмежує право позивача як виробника електричної енергії за "зеленим" тарифом на отримання повної вартості проданої електричної енергії, встановленої укладеним сторонами в справі договором, а також не змінює терміни виникнення та виконання грошових зобов`язань гарантованого покупця щодо проведення остаточних розрахунків за договором та згідно з пунктом 10.4 Порядку №641.

Оскільки, за висновками об`єднаної палати, положення Наказів № 140 та № 206 не змінюють порядок та строки розрахунків за придбану електричну енергію за Договором, укладеним з виробником електричної енергії за "зеленим" тарифом на час дії особливого періоду, тому для визначення строку виконання грошового зобов`язання гарантованого покупця у розмірі 100 % оплати за поставлену електричну енергію виробника за "зеленим" тарифом у період дії воєнного стану не має значення та не потребує доведення обставина наявності / відсутності на рахунках ДП "Гарантований покупець" коштів, необхідних для розрахунку з виробниками електричної енергії з альтернативних джерел, позаяк визначення строків розрахунків наведено у пункті 10.4 Порядку № 641.

Враховуючи викладене, а також встановлені судами попередніх інстанцій обставини щодо ненадання відповідачем розрахунків і доказів відсутності на поточному рахунку коштів, які б дозволили оплатити повну вартість отриманої продукції, об`єднана палата доходить висновків про відсутність підстав для тлумачення норм Наказу №206 як такого, що змінює чи припиняє обов`язок ДП «Гарантований покупець» здійснити своєчасний розрахунок відповідно до чинного законодавства, Порядку № 641 та укладеного між сторонами договору.

Поряд з цим, об`єднана палата звертає увагу на те, що Міністерство енергетики наказом № 136 від 01.04.2024 року скасувало дію Наказу № 206 від 15.06.2022 року, яким встановлювались для ДП "Гарантований покупець" мінімальні відсотки виплат виробникам електроенергії з ВДЕ (відновлювальні джерела електроенергії) вартості отриманої електроенергії. Отже, наразі відсутні будь-які законодавчі обмеження щодо розміру виплат, які передбачені пунктом 10.1 Порядку № 641.».

В контексті вищевикладених правових позицій, що є релевантними до спірних правовідносин, колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд під час вирішення цього спору правильно застосував норми матеріального права, а тому й висновки про те, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором виконав неналежним чином, сплативши вартість електроенергії частково, є обґрунтованими.

Доводи апелянта про помилкове незастосування судом до спірних правовідносин спеціального нормативного регулювання не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку, а тому підстав для скасування оскаржуваного рішення за наведених мотивів не вбачається.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи підтверджується, що відповідач свої зобов`язання з оплати відпущеної йому електричної енергії у спірний період виконав частково, у зв`язку з чим позивач просив стягнути 746 714,28 грн основного боргу. Тож суд першої інстанції дійшов неспростованих доводами апеляційної скарги висновкам про наявність підстав для стягнення з відповідача означеної суми основного боргу.

На доводи апелянта про те, що за позивачем рахується заборгованість за зобов`язанням щодо сплати частки відшкодування врегулювання небалансу, на розмір якої, на думку відповідача, зменшуються спірні зобов`язання Гарантованого покупця, колегія суддів зазначає таке.

Так, Постановою НКРЕКП від 03.04.2024 №652, абзац третій підпункту 13 пункту 1 постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 25.02.2022 №332 «Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану» викладено у такій редакції: «Гарантований покупець має право зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення».

Утім, можливість реалізації такого права поставлена в залежність від вчинення Гарантованим покупцем дій із повідомлення позивача про припинення відповідних зобов`язань шляхом надіслання заяви, в якій має бути чітко визначено суми, на яке здійснюється зарахування, за які періоди, та згідно яких актів ним реалізовано право на зменшення рівня розрахунків. Тобто вчинення правочину із зарахування однорідних вимог за правилами статті 601 ЦК України.

Суд першої інстанції, відхиляючи наведені аргументи відповідача, вірно констатував, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що відповідач звертався до позивача із відповідною заявою про припинення зобов`язання відповідача з оплати боргу за договором у спірні періоди.

Тобто наданим Постановою №332 правом відповідач фактично не скористався. Натомість наявність права відповідача зменшити рівень розрахунків із продавцем за «зеленим» тарифом на суму неоплаченої частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії та вартості відхилення не звільняє відповідача від обов`язку здійснити повну оплату придбаної електричної енергії за договором.

За наведеного, колегія суддів погоджується з виснуванням суду попередньої інстанції про відсутність підстав для відмови у стягненні основного боргу у зв`язку наявності у відповідача права на зарахування однорідних вимог згідно положень абзацу 3 підпункту 13 пункту 1 постанови НКРЕКП від 25 лютого 2022 року № 332. Близька за змістом правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.11.2025 у справі № 910/9692/24, від 24.09.2025 у справі № 910/5971/24.

Доводи відповідача про те, що зобов`язання Гарантованого покупця перед позивачем згідно алгоритму розрахунків, встановлений п. 11.4. Порядку № 641, за спірні розрахункові періоди не виникли, оскільки на даний момент відповідач недоотримує кошти від НЕК «Укренерго» в якості оплати послуги, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Згідно ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Колегія суддів відзначає, що правовідносини, які виникають за договором купівлі-продажу електричної енергії за «зеленим» тарифом, та правовідносини, які виникають за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, незважаючи на їхню пов`язаність, є самостійним зобов`язаннями, з самостійними предметами та суб`єктами.

Ані договір, ані Порядок № 641 не містять умов та правил, які визначали б стан виконання гарантованим покупцем обов`язків за Договором в залежності від виконання приватним акціонерним товариством «Національна енергетична компанія «Укренерго» обов`язків за договором про надання послуг із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії.

Крім того, як умовами Договору, які погоджені сторонами в добровільному порядку та є обов`язковими для виконання, так і положеннями чинного законодавства не передбачено можливість зміни строку виконання відповідачем зобов`язань по оплаті товару через зміну обставин, зокрема через те, що відповідач не має можливості забезпечити повну оплату електричної енергії за «зеленим» тарифом у зв`язку з недоотриманням кошти від НЕК «Укренерго».

За наведеного, аргументація апеляційної скарги в цій частині підлягає відхиленню.

Щодо позовних вимог про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат

Статтею 629 ЦК України унормовано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Як вже зазначалось у цій постанові, відповідно до пункту 10.4 глави 10 Порядку (у редакції, яка діяла до 26.01.2024) після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати затвердження Регулятором розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100% оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

З 26.01.2024 Порядок № 641 діє у новій редакції, відповідно до постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178 та відповідно до пункту 11.4 якого гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за «зеленим» тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Постанова Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1117 від 09.09.2022 була оприлюднена 12.09.2022. Відповідно, відповідач був зобов`язаним протягом трьох робочих днів (не пізніше 14.09.2022) сплатити позивачу повну вартість отриманої у жовтні 2021 року електричної енергії.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.04.2024 № 858 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у січні, лютому та липні-вересні 2023 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 08.05.2024 № 896 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у грудні 2022 року, у березні червні 2023 року та у листопаді та грудні 2023 року.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 15.05.2024 №946 затверджено розмір вартості послуги із забезпечення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "ГАРАНТОВАНИЙ ПОКУПЕЦЬ" у вересні - листопаді 2022 року, у жовтні 2023.

Оскільки постанови НКРЕКП № 858, № 896, № 946 затверджені після 26.01.2024, то розрахунки за електричну енергію, відпущену у період січень-жовтень 2023 року мали здійснюватися у строки, встановлені п. 11.4 Порядку №641(в редакції, що діє з 26.01.2024) - протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора.

Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг від 30.04.2024 № 858 оприлюднена 01.05.2024; від 08.05.2024 № 896 оприлюднена 10.05.2024; від 15.05.2024 № 946 оприлюднена 16.05.2024.

Виходячи із положень вищенаведеного пункту Порядку № 641 у відповідній редакції, відповідач мав здійснити остаточний розрахунок за поставку електричної енергії у січні, лютому та липні-вересні 2023 року в строк до 07.05.2024 (включно); у березні червні 2023 року в строк до 16.05.2024 (включно); у жовтні 2023 року в строк до 22.05.2024 (включно).

Враховуючи вищенаведені кінцеві дати остаточного розрахунку за поставку електричної енергії в спірних періодах колегією суддів здійснено перевірку наявного у справі розрахунку позивача та встановлено, що він був проведений при невірному визначені початку прострочення.

У цьому зв`язку, за власним розрахунком суду апеляційної інстанції, обґрунтованими слід вважати позовні вимоги про стягнення з відповідача 35 748,61 грн 3% річних та 113 304,05 грн інфляційних втрат. Такий розрахунок суду був здійснений також з врахуванням правової позиції Верховного Суду щодо методики здійснення розрахунку інфляційних втрат із заокругленням величини приросту індексу споживчих цін до десяткового числа після коми.

За встановленого, оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні шляхом викладення резолютивної частини в редакції даної постанови.

Відносно аргументів скаржника щодо необґрунтованого відхилення заявленого ним клопотання про зменшення інфляційних втрат та річних колегія суддів зауважує на такому.

Частина друга статті 625 ЦК України визначає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини друга статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором.

При цьому положення вказаної норми стосовно 3 % річних, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються у разі, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі №161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі №711/4010/13, від 23.06.2020 у справі №536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі №712/8916/17, від 22.09.2020 у справі №918/631/19, від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17.

Таким чином, зобов`язання зі сплати 3 % річних та інфляційних втрат є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю та входить до складу грошового зобов`язання і право кредитора на нарахування та стягнення з боржника 3 % річних та інфляційних втрат закріплено у частині другій статті 625 ЦК України.

Аналогічний висновок викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.12.2024 у справі № 910/20091/23 у подібних правовідносинах.

Верховний Суд у постановах від 31.07.2019 у справі № 910/3692/18, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17 та від 22.01.2019 у справі № 905/305/18 вказав, що з аналізу положень статті 233 ГК України та статті 551 ЦК України вбачається, що ними передбачено право суду на зменшення штрафних санкцій (штрафу, пені), в той час як стягнення 3% річних та інфляційних витрат не є штрафними санкціями, зокрема неустойкою, а є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Колегія суддів також звертається до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 02.07.2025 у справі №903/602/24, де Велика Палата Верховного Суду вказала, що розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), - це законодавчо встановлений та мінімальний розмір процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником, не підлягає зменшенню судом. Інфляційні втрати не є штрафними санкціями чи платою боржника за користування коштами кредитора, вони входять до складу грошового зобов`язання і виступають способом захисту майнового права та інтересу. Тому, на відміну від процентів річних, суд не може зменшити розмір інфляційних втрат.

Враховуючи наведене вище нормативно-правове регулювання спірних правовідносин, а також з огляду на встановлені обставини прострочення виконання відповідачем основного зобов`язання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов заснованого на правильному застосуванні статті 625 ЦК України висновку про наявність правових підстав для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат у спірних правовідносинах та цілком правомірно відмовив у задоволенні заяви відповідача про зменшення розміру річних та інфляційних втрат до 1 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно частин 1, 4 статті 277 ГПК України, підставами для зміни судового рішення є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За результатом апеляційного перегляду справи, колегія суддів встановила, що при прийнятті оскарженого рішення місцевий господарський суд допустив помилку при визначені суми інфляційних втрат та 3% річних. У зв`язку з цим, резолютивна частина оскаржуваного рішення підлягає зміні, з викладенням в редакції цієї постанови. Апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із частковим задоволенням апеляційної скарги та зміною судового рішення, судові витрати, що понесені сторонами в суді першої інстанції перерозподіляються пропорційно задоволеним позовним вимогам. Судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції відшкодовується відповідачу пропорційно задоволених його вимог скарги.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №910/13303/24 в частині стягнення 3-х % річних, інфляційних втрат та судових витрат щодо стягнення судового збору за подання позовної заяви, - змінити.

В цій частині рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №910/13303/24 викласти в наступній редакції:

«Стягнути з Державного підприємства "Гарантований покупець" (вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВАНЬ СОЛАР 1" (вул. Митрополита Василя Липківського, 18, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 40744292) 35 748,61 грн 3% річних, 113 304,05 грн інфляційних втрат, а також 10 749,19 грн судового збору за подачу позову.».

В іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 28.05.2025 у справі №910/13303/24 залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАВАНЬ СОЛАР 1" (вул. Митрополита Василя Липківського, 18, м. Київ, 03035; ідентифікаційний код 40744292) на користь Державного підприємства "Гарантований покупець" (вул. Симона Петлюри, 27, м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 43068454) 5 774,16 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Видачу наказів доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 24.12.2025.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова