cправа № 903/418/25
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.,
розглянув у письмовому провадженні заяву першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури
про розподіл судових витрат понесених у суді касаційної інстанції у справі
за позовом заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях
до Фізичної особи-підприємця Кольбуха Андрія Васильовича,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»,
про стягнення 395 693,99 грн, розірвання договору та повернення нерухомого майна.
Короткий зміст позовних вимог
У квітні 2025 року заступник керівника Волинської обласної прокуратури (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (далі - позивач та/або РВ ФДМ України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях) звернувся до Господарського суду Волинської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Кольбуха Андрія Васильовича (далі - ФОП Кольбух А. В.), в якому просив:
На обґрунтування позовних вимог Прокурор зазначав, що Волинською обласною прокуратурою при виконанні повноважень, визначених статтею 131-1 Конституції України та статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», встановлено порушення інтересів держави під час використання державного майна, а саме факт несплати відповідачем орендної плати за договором оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 25.06.2024 № 1515 (далі - договір від 25.06.2024 № 1515).
З урахуванням положень пунктів 3.3 та 3.9 договору від 25.06.2024 № 1515 період заборгованості розраховано з 16.10.2024 по 15.03.2025, тобто за п`ять місяців.
Враховуючи, що ФОП Кольбух А. В. не сплачує за орендоване державне майно оренду плату більше п`яти місяців підряд, наявні правові підстави для розірвання договору від 25.06.2024 № 1515, а також підстави для зобов`язання відповідача повернути орендоване майно.
Короткий зміст судових рішень
Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.06.2025 у справі № 903/418/25 позов задоволено повністю; стягнуто з ФОП Кольбуха А. В. грошові кошти у розмірі 395 693,99 грн (з яких: 350 000,00 грн заборгованості з орендної плати за договором від 25.06.2024 № 1515, предметом якого є нерухоме майно - будівля буфету площею 161,3 кв. м за адресою: 44021, Волинська область, Ковельський район, с. Світязь, провулок Набережний, 8/Д, 39 636,09 грн пені, нарахованої відповідно до пункту 3.8 договору від 25.06.2024 № 1515, 4 373,13 грн інфляційних втрат та 1 684,77 грн - 3 % річних); розірвано договір від 25.06.2024 № 1515; зобов`язано відповідача повернути ДСГП «Ліси України» нерухоме майно - будівлю буфету площею 161,3 кв. м за адресою: 44021, Волинська область, Ковельський район, с. Світязь, провулок Набережний, 8/Д, на умовах та у порядку, визначених договором від 25.06.2024 № 1515.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 (Миханюк М. В. - головуючий, судді: Юрчук М. І., Тимошенко О. М.) рішення Господарського суду Волинської області від 18.06.25 у справі № 903/418/25 скасоване; прийнято нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позову; стягнути з Волинської обласної прокуратури на користь відповідача 14 391,00 грн витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 16.12.2025 (Волковицька Н. О. - головуючий, Могил С. К., Случ О. В.) постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі № 903/418/25 скасовано; рішення Господарського суду Волинської області від 18.06.2025 у справі №903/418/25 залишено в силі.

Короткий зміст заяви та заперечень на неї

Не погоджуючись із постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі № 903/418/25, Прокурор звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій, зокрема, просив стягнути з відповідача на користь Рівненської обласної прокуратури судові витрати за розгляд касаційної скарги.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані положення законодавства

Згідно з частиною третьою статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, розглянувши зазначену заяву Прокурора, дійшла висновку про наявність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

У частинах першій, четвертій статті 129 ГПК України визначено, що судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 315 ГПК України постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Верховний Суд зауважує, що відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 ГПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За приписами підпункту 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання касаційної скарги на рішення господарського суду встановлено в розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Підпунктом 2 пункту 2 частини другої статті четвертої Закону України «Про судовий збір» ставку судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру було встановлено: 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір», якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Не погоджуючись із постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі № 903/418/25, Прокурор звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просив постанову скасувати, залишити в силі рішення Господарського суду Волинської області від 18.06.2025 у справі № 903/418/25.

Отже, з урахуванням викладеного та вимог касаційної скарги, при поданні касаційної скарги мав бути сплачений судовий збір у сумі 23 982,82 грн (2 немайнові вимоги та 1 майнова вимога х 200 %). Звертаючись з касаційною скаргою, Рівненською обласною прокуратурою сплачено судовий збір у розмірі 23 982,82 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 03.11.2025 № 2233.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що постановою Верховного Суду від 16.12.2025 у справі № 903/418/25, якою постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі № 903/418/25 скасовано, а рішення Господарського суду Волинської області від 18.06.2025 залишено в силі, не було здійснено розподілу судових витрат скаржника, колегія суддів дійшла висновку, що заява першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури про розподіл судових витрат, викладена у прохальній частині касаційної скарги, підлягає задоволенню, а сплачений судовий збір за подання касаційної скарги у сумі 23 982,82 грн підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 244, 314 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву першого заступника керівника Рівненської обласної прокуратури про розподіл судових витрат задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кольбуха Андрія Васильовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Рівненської обласної прокуратури () витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі № 903/418/25 в сумі 23 982,82 грн (двадцять три тисячі дев`ятсот вісімдесят дві гривні 82 копійки).

Видачу відповідного наказу доручити Господарському суду Волинської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Волковицька

Судді С. К. Могил

О. В. Случ