СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. Харків Справа № 905/1170/20

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Попков Д.О., суддя Тихий П.В.,

за участю секретаря судового засідання Голозубової О.І.,

за участю представників:

від позивача - Шипенко М.С. - на підставі ордеру серії АН №1593156 від 06.01.2025;

від відповідача - Зінченко О.В. - на підставі довіреності від 16.12.2024 №195/22,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" (вх.№ 1228 Д/1) на рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі №905/1170/20 (суддя Харкоз К.С., ухвалене в м. Харків, дата складення повного тексту 07.05.2025)

за позовом: Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз", м. Краматорськ, Донецької області, в особі відокремленого структурного підрозділу Артемівського управління по газопостачанню та газифікації, м. Бахмут, Донецької області;

до відповідача: Публічного акціонерного товариства "Центренерго", смт. Козин, Київської області, в особі відокремленого структурного підрозділу Вуглегірської теплової електричної станції, м. Світлодарськ, Донецької області;

про стягнення 167279704,72грн.,-

ВСТАНОВИВ:

23.06.2020 Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі відокремленого структурного підрозділу Артемівського управління по газопостачанню та газифікації звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Вуглегірської теплової електричної станції, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення заборгованості 167279704,72грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на перевищення відповідачем річної замовленої потужності за травень - липень 2020 року за послуги розподілу природного газу за договором розподілу природного газу №08-158 Т/19 від 01.01.2019, що стало підставою для нарахування двократної вартості тарифу на розподіл природного газу на користь оператора ГРМ згідно пункту 6.1 договору, пункту 2 глави 6 розділу VІ Кодексу розподільних систем.

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі №905/1170/20 позов задоволено; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі Вугледарської теплової електричної станції ПАТ "Центренерго" на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (колишня назва - Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз") в особі відокремленого структурного підрозділу Артемівського управління по газопостачанню та газифікації заборгованість в сумі 167279704,72грн., що виникла у зв`язку з перевищенням річної замовленої потужності за травень 2020 - липень 2020 за послуги з розподілу природного газу; витрати зі сплати судового збору у розмірі 735700,00грн.

Відповідні висновки місцевого господарського суду мотивовані тим, що наявними в матеріалах справи доказами підтверджується факт подання відповідачем уточненої заявки на величину річної замовленої потужності, підписання додаткової угоди №2 із визначенням річної замовленої потужності на 2020 рік, та підписання останнім актів приймання-передачі послуг розподілу природного газу за травень-липень 2020 (які містять інформацію про фактичний та заявлений обсяг послуг), що свідчить про наявність у позивача права на нарахування відповідачу вартості перевищення замовленої потужності у 2020 році.

Публічне акціонерне товариство "Центренерго" з рішенням суду першої інстанції не погодилось та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі №905/1170/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення місцевим господарським судом не було надано належної правової оцінки всім обставинам справи, а також наданим відповідачем доводам та доказам, що призвело до передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Апелянт звертає увагу суду на те, що між сторонами не була погоджено річна замовлена потужність, що виключає нарахування відповідачу вартості перевищення замовленої потужності та оплату за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу.

Додаток до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу від 31.10.2019 був направлений споживачу 19.11.2019, що суперечить вимогам абз. 3 пункту 2 глави 6 розділу VІ Кодексу розподільних систем (в редакції, затвердженої постановою НКРЕКП №2080 від 07.10.2019, яка діяла на час вчинення правочину), яким передбачалось право споживача самостійно подати оператору ГРМ уточнену заявку на величину замовленої потужності на 2020 рік до 01.11.2020.

Також, на думку апелянта, позивач безпідставно тлумачить додаток від 31.10.2019 як уточнену заявку споживача газу річної замовленої потужності на 2020 рік, оскільки законодавством не передбачено підписання погоджувальних документів щодо визначення річної замовленої потужності.

Окрім викладеного, на думку апелянта, господарським судом першої інстанції безпідставно не було надано належної правової оцінки листу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №8366816/7-20 від 10.08.2020 (відповідь на лист-скаргу позивача №01/1698 від 05.08.2020), в якому було вказано про відсутність правових підстав у Оператора ГРМ враховувати подану з порушенням строку уточнену заявку споживача та необхідність розрахунку річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) на 2020 рік з огляду на фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року (з 01.10.2018 по 30.09.2019).

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 справу №905/1170/20 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПАТ "Центренерго" на рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 року у справі №905/1170/20; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; встановлено строк для подання заяв та клопотань до 04.07.2025; призначено справу до розгляду.

26.06.2025 позивачем подано до апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу (вх.№7948), в якому просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Центренерго", рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі №905/1170/20 залишити без змін.

07.07.2025 апелянтом подано до апеляційного господарського суду клопотання (вх.№8314 від 04.07.2025), в якому просив суд прийняти додаткові докази у справі №905/1170/20; відкласти розгляд справи №905/1170/20 на іншу дату та зобов`язати позивача і відповідача звірити взаємні розрахунки щодо виконання умов типового договору №08-158Т/2019 та отримання позивачем грошових коштів від відповідача за послуги з розподілу природного газу за 2020 рік; надати відповідачу додатковий час для вирішення питання щодо необхідності підготовки та подання клопотання про призначення відповідної експертизи у справі №905/1170/20; витребувати у позивача оригінали документів, поданих разом з позовною заявою.

Обґрунтовуючи підстави для задоволення вказаного клопотання скаржник посилався на те, що вся первинна документація, яка стосується укладання, супроводження та виконання договорів з позивачем знаходиться на території Вуглегірської ТЕС, територія якої з 24.05.2022 перебуває під окупацією військ Російської Федерації. Наведені обставини (відсутності у його розпорядженні документів) унеможливлюють перевірку заявлених позивачем вимог.

Крім того, апелянт зазначав, що при підготовці до судового засідання, призначеного в апеляційному господарському суді з`ясував, що позивачем не надані до суду першої інстанції всі наявні в нього документи, а саме, щодо здійснення відповідачем оплати з послуги розподілу природного газу, відповідно до умов типового договору №08-158Т/2019 у 2020 році. Отже, відповідач вважає, що позивачем подані до суду першої інстанції недостовірні відомості.

Також відповідач ставить під сумнів надані позивачем електронні докази, тому просить витребувати у позивача оригінали таких документів.

Відповідач зазначає, що 30.06.2025 ним було отримано акт звірки взаємних розрахунків за період з 01.01.2022 по 24.10.2022 між Артемівським управлінням по газопостачанню та газифікації і Вуглегірською ТЕС ПАТ "Центренерго", підписаний саме зі сторони позивача. Вказаний акт звірки №13 містить інформацію про те, що за даними Артемівського управління по газопостачанню та газифікації на 24.10.2022 заборгованість на користь позивача складає 66448237,80грн.

Відповідач вважає, що заборгованість, що виникла у 2020 році, повинна була відображатися в акті звірки розрахунків за 2022 рік.

За результатами розгляду вказаного клопотання в судовому засіданні, яке відбулось 08.07.2025, судом апеляційної інстанції було встановлено, що з апеляційною скаргою скаржник звернувся 27.05.2025. Разом зі скаргою відповідне клопотання заявлено також не було.

Крім того, апеляційним господарським судом установлено строк для подання заяв та клопотань до 04.07.2025. Протягом встановленого апеляційним господарським судом строку відповідне клопотання апелянтом не подано.

Тобто, апелянт заявив клопотання 07.07.2025 поза межами установлених процесуальним строком та судом строків, при цьому, клопотання про поновлення таких строків апелянт не заявив та не обґрунтував об`єктивної неможливості подання такого клопотання в установлені процесуальним законом строки.

З огляду на вищевикладене, суд апеляційної інстанції залишив без розгляду клопотання апелянта в частині прийняття додаткових доказів, витребування у позивача оригіналів документів, надання відповідачу додаткового часу для вирішення питання щодо необхідності підготовки та подання клопотання про призначення відповідної експертизи у справі №905/1170/20.

Судом апеляційної інстанції також було відмовлено в задоволенні клопотання апелянта в частині вимог про відкладення розгляду справи та зобов`язання сторін провести взаємні розрахунки, з тих підстав, що скаржник не навів жодних аргументів та обставин, які завадили йому провести такі взаємні розрахунки під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі №905/1170/20 апеляційну скаргу ПАТ "Центренерго" залишено без задоволення; рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі №905/1170/20 залишено без змін.

09.07.2025 позивачем подано до апеляційного господарського суду заяву про ухвалення додаткового рішення (вх.№8450), в якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із переглядом справи №905/1170/20 в суді апеляційної інстанції у сумі 38984,25грн.

Додатковою постановою Східного апеляційного господарського суду від 18.07.2025 у справі №905/1170/20 задоволено частково заяву Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз"; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на користь Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції; відмовлено в решті вимог заяви Приватного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз".

29.07.2025 на виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 видано наказ.

Постановою Верховного Суду від 23.10.2025 у справі №905/1170/20 частково задоволено касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго"; скасовано постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі №905/1170/20 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.07.2025; справу № 905/1170/20 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду.

Направляючи справу на новий розгляд Суд вказав, що у випадку подання стороною документа через підсистему "Електронний суд" для обчислення строків суду необхідно виходити саме з дати створення такого документа в підсистемі "Електронний суд". Судом було встановлено, що клопотання про відкладення розгляду справи було сформовано відповідачем в підсистемі "Електронний суд" 04.07.2025, про що свідчить відповідна відмітка на поданому відповідачем документі. Тобто, в строк встановлений апеляційним судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Незважаючи на вищезазначене, суд апеляційної інстанції, розглядаючи вказане клопотання про відкладення розгляду справи вказав, що вказане клопотання отримано апеляційним судом 07.07.2025, тоді як, апеляційним господарським судом встановлено строк для подання заяв та клопотань до 04.07.2025, протягом встановленого судом строку відповідне клопотання апелянтом не подано. Тобто, апелянт заявив клопотання 07.07.2025 поза межами установлених процесуальним строком та строком визначеним судом, при цьому, клопотання про поновлення таких строків апелянт не заявив та не обґрунтував об`єктивної неможливості подання такого клопотання в установлені процесуальним законом строки.

За наведених обставин, суд касаційної інстанції дійшов висновку про помилкове ототожнення дати реєстрації судом поданого відповідачем документа з датою фактичного вчинення стороною процесуальної дії щодо реєстрації відповідного клопотання в підсистемі "Електронний суд", що стало причиною передчасного висновку апеляційного суду про часткове залишення без розгляду клопотання апелянта про відкладення розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, касаційний суд вказав, що апеляційним судом було порушено норми процесуального права, що відповідно до положень статті 310 ГПК України, є підставою для скасування постанови апеляційного суду.

Оскільки, судом касаційної інстанції було встановлено підстави для скасування постанови апеляційного суду прийнятої по суті заявлених позовних вимог, враховуючи, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акту та є його невід`ємною складовою, з урахуванням положень статті 244 Господарського процесуального кодексу України, також було скасовано додаткову постанову апеляційного суду від 18.07.2025, якою стягнуто з відповідача на користь позивача 15000,00грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Центренерго" на рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі № 905/1170/25; призначено справу до розгляду на 26.11.2025 о 14:00 годині; запропоновано учасникам справи надати письмові пояснення з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.10.2025 у даній справі.

24.11.2025 позивачем - Приватним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" подано до апеляційного господарського суду письмові пояснення на виконання ухвали Східного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 у справі № 905/1170/20 (вх.№ 13550, 13597).

Крім того, у вказаних поясненнях позивач повідомляв суд, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку із переглядом справи №905/1170/20 у суді апеляційної інстанції при новому розгляді складається із витрат на професійну правничу допомогу в сумі 26430,00грн.

Позивач вказував, що докази понесення таких витрат будуть надані позивачем до Східного апеляційного господарського суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 24.11.2025, у зв`язку із відпусткою судді Склярук О.І., для розгляду справи №905/1170/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Гетьман Р.А., суддя Тихий П.В.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду яке відбулось 26.11.2025 оголошено протокольну перерву до 17.12.2025 о 10:00год.

Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Східного апеляційного господарського суду від 15.12.2025, у зв`язку із відпусткою судді Гетьмана Р.А., для розгляду справи №905/1170/20 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Плахов О.В., суддя Попков Д.О., суддя Тихий П.В.

16.12.2025 апелянтом подано до апеляційного господарського суду додаткові письмові пояснення (вх.№14490), в яких просить суд врахувати дані письмові пояснення при апеляційному перегляді рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі №905/1170/20; розглянути необхідність у призначенні (проведенні) судово-економічної експертизи у даній справі; задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Обґрунтовуючи підстави необхідності призначення судово-економічної експертизи у даній справі скаржник посилається на те, що при ухваленні оскаржуваного рішення господарським судом першої інстанції без належного обґрунтування доводів відповідача не погодився з тим, що між сторонами не була погоджена річна замовлена потужність, що виключає нарахування відповідачу вартості перевищення замовленої потужності та оплату за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу.

Додаток до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу від 31.10.2019 був направлений споживачу 19.11.2019, що суперечить вимогам абз. 3 пункту 2 глави 6 розділу VІ Кодексу розподільних систем (в редакції, затвердженої постановою НКРЕКП від 07.10.2019, яка діяла на час вчинення правочину), яким передбачалось право споживача самостійно подати оператору ГРМ уточнену заявку на величину замовленої потужності на 2020 рік до 01.11.2020.

Отже, позивач безпідставно тлумачить додаток від 31.10.2019 як уточнену заявку споживача газу річної замовленої потужності на 2020 рік, оскільки законодавством не передбачено підписання погоджувальних документів щодо визначення річної замовленої потужності.

Крім того, листом №8366/16/7-20 від 19.08.2020 НКРЕКП у відповідь на лист ПАТ

"Центренерго" №01/1698 від 05.08.2020 повідомило, що оскільки ПАТ "Донецькоблгаз" надало споживачу інформацію (19.11.2019) щодо фактичного обсягу споживання природного газу, а ПАТ "Центренерго" Вуглегірська ТЕС в свою чергу надало Оператору ГРМ уточнену заявку 02.12.2019 в порушення строків, визначених Кодексом, ПАТ "Донецькоблгаз" не мало правових підстав враховувати уточнену заявку на величину річної замовленої потужності.

Таким чином, річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача мала визначатись Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу, що відповідає положенню абз. 1 пункту 2 глави 6 розділу VІ Кодексу розподільних систем (в редакції, затвердженої постановою НКРЕКП № 2080 від 07.10.2019, яка діяла на час вчинення правочину).

Враховуючи вищевикладене, з метою повного, всебічного, та об`єктивного розгляду справи №905/1170/20 апелянт просить суд призначити судово-економічну експертизу, з метою встановлення реальної суми заборгованості відповідача перед позивачем.

В судовому засіданні 17.12.2025 представник апелянта оголосив суду доводи та вимоги клопотання (вх.№8314 від 04.07.2025). Просив суд прийняти додаткові докази у справі №905/1170/20; відкласти розгляд справи №905/1170/20 на іншу дату та зобов`язати позивача і відповідача звірити взаємні розрахунки щодо виконання умов типового договору №08-158Т/2019 та отримання позивачем грошових коштів від відповідача за послуги з розподілу природного газу за 2020 рік; надати відповідачу додатковий час для вирішення питання щодо необхідності підготовки та подання клопотання про призначення відповідної експертизи у справі №905/1170/20; витребувати у позивача оригінали документів, поданих разом з позовною заявою.

Крім того, просив суд розглянути питання щодо необхідності призначення судово-економічної експертизи у даній справі.

Представник позивача заперечив проти задоволення вказаних клопотань, з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши пояснення представників сторін, судова колегія зазначає, що згідно частинами 1-3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Статтею 80 Господарського процесуального кодексу України чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 3 вказаної статті, Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу; у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів (частини 4, 5 вказаної статті).

Оскільки дана справа розглядалась за правилами загального позовного провадження, то питання, які стосуються подання доказів, вирішується судом першої інстанції на стадії підготовчого засідання (стаття 182 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні наведених положень докази, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову, мають бути подані відповідачем одночасно з відзивом на позовну заяву, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена відповідачем до суду та належним чином обґрунтована.

Системний аналіз статей 80, 269 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що докази, якими відповідач висловлює заперечення проти позову, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на відповідача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з відзивом на позов. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи

Зазначене узгоджується з усталеним правовим висновком Верховного Суду, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

Подібні за змістом висновки викладено Верховним Судом у постановах від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17, від 13.01.2021 у справі №10/Б-921/1442/2013.

Між тим апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. При цьому суд апеляційної інстанції перевіряє законність рішення суду першої інстанції в межах тих обставин та подій, які мали місце під час розгляду справи судом першої інстанції.

Подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 756/1529/15-ц.

При цьому, така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 269 ГПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів. Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже системність та послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів.

Такий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 911/3250/16, від 16.04.2024 у справі № 922/331/23.

Як свідчать матеріали справи, провадження у даній справі відкрито місцевим господарським судом 27.07.2020.

Відповідачем подано до господарського суду першої інстанції наступні документи: 19.08.2020 - відзив на позовну заяву; 21.10.2020 - відзив на заяву про збільшення позовних вимог та додаткові пояснення по справі, 03.11.2020 - клопотання про долучення доказів, 19.01.2021 - письмові пояснення по справі, та в подальшому ряд інших процесуальних документів (т.1 а.с.96-107, 201-206, 216-229, т.2 а.с.42-46).

Пунктом 5 частини 3 статті 165 Господарського процесуального кодексу України визначено, що відзив повинен містити заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права.

Частина 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України визначає, що якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

При цьому, частини 1 та 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначають, що судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Поряд з цим, слід зазначити, що відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Отже відповідач, маючи в своєму розпорядженні всю первинну документацію, станом на час подання до місцевого господарського суду вказаних вище процесуальних документів та заяв по суті, не надав за період з 19.08.2020 по 25.02.2021 (дата призначення судової технічної експертизи у даній справі), та в подальшому, жодних заперечень, ані щодо належності, допустимості, достовірності наданих позивачем із позовом доказів, ані доказів та контраргументів в частині доказової бази, яка безпосередньо стосуються предмета спору у цій справі.

Відповідач також не звертався до суду першої інстанції з клопотаннями про призначення будь-яких судових експертиз, надання часу на підготовку якої заявлено в клопотанні від 04.07.2025 поданому до апеляційного господарського суду.

Судова колегія також враховує, що ухвалою господарського суду Донецької області від 25.02.2021 у справі №905/1170/20 призначено у даній справі судову технічну експертизу (т.2 а.с.118).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 27.12.2024 поновлено провадження у справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 21.01.2025 (т.5 а.с.140-141).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 22.01.2025 (про відкладення підготовчого засідання) відкладено розгляд справи на 12.02.2025 та запропоновано сторонам надати суду письмові пояснення, в яких викласти підсумовуючу позицію у справі (т.5 а.с.233-234).

07.02.2025 відповідачем подано до господарського суду додаткові письмові пояснення (вх.№01-41/1185/25), в яких просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (т.6 а.с.1-9).

Зміст вказаних пояснень зводиться до оцінки доказів, наявних в матеріалах справи та наданих позивачем, однак не стосується тверджень про їх неналежність, недопустимість, недостовірність, а їх дійсність не ставиться відповідачем під сумнів.

12.02.2025 судове засідання не відбулось з причини оголошення на території Харківської області повітряної тривоги, у зв`язку із чим, ухвалою суду від 12.02.2025 призначено справу до розгляду у судовому засіданні на 06.03.2025 (т.6 а.с.25).

Ухвалою господарського суду Донецької області від 06.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 24.03.2025 (т.6 а.с.46-47).

В судовому засіданні 24.03.2025 суд оголосив перерву до 11.04.2025 без постановлення ухвали, що вбачається з протоколу судового засідання №4251553 (т.6 а.с.80-81).

В судовому засіданні 11.04.2025 суд оголосив перерву до 25.04.2025 без постановлення ухвали, що вбачається з протоколу судового засідання №4360611 (т.6 а.с.103-108)

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, судові засідання, призначені на 21.01.2025, 06.03.2025, 24.03.2025, 11.04.2025 та 25.04.2025 були проведені за участю представника відповідача, тобто відповідач приймав участь у справі.

Участь представника відповідача забезпечувалась ним так само в період з дня відкриття провадження у справі - 27.07.2020 до введення в Україні правового режиму воєнного стану.

В ході розгляду справи судом першої інстанції, відповідач не порушував питань, відображених в клопотанні від 04.07.2025, які виникли у нього на стадії апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції.

За наведених обставин, судова колегія вважає, що процесуальна поведінка відповідача протягом розгляду справи судом першої інстанції, що тривав майже 5 років, очевидно не відповідає та не узгоджується із тим обставинами та питаннями, які він наразі намагається порушити в суді апеляційної інстанції.

Отже, порушені відповідачем в клопотанні питання, є такими, що знаходяться поза межами підстав та обставин заперечень відповідача по суті позову, не входили до предмету розгляду судом першої інстанції, а вказані в клопотанні причини неможливості їх заявлення в суді першої інстанції у зв`язку із окупацією Вугледарської ТЕС з 26.07.2022 є очевидно безпідставними та спростовуються процесуальною поведінкою відповідача в межах даної справи в період, що передував вказаним подіям.

Щодо доводів апелянта про неподання позивачем до суду першої інстанції всіх наявних у нього доказів, а саме щодо здійснення відповідачем оплати послуги з розподілу природного газу, а також посилань на відсутність в останнього будь-якої первинної документації, що підтверджує чи спростовує оплату грошових коштів позивачу за послуги з розподілу природного газу в 2020 році, судова колегія зазначає наступне.

Так, обставини та нові докази, на які посилається апелянт не входять до предмету доказування у даній справі, оскільки заборгованість за договором розподілу природного газу - в частині оплати послуг розподілу природного газу не є спірною в межах даної справи № 905/1170/20.

Предметом позову є вимога позивача про стягнення з відповідача вартості перевищення річної замовленої потужності у травні - липні 2020 року.

Правовою підставою позову є пункт 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ та пункт 6.5. Типового договору розподілу природного газу, а фактичною - здійснення відповідачем замовлення річної замовленої потужності у 2019 році на календарний 2020 рік в порядку, визначеному п. 2 гл. 6 розділу VI Кодексу ГРМ.

В свою чергу, пункт 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, на який посилається відповідач визначає, порядок розрахунків споживача за послугу розподілу природного газу, виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача що оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року, а місячна вартість якої визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Тобто, відповідач помилково ототожнює вартість перевищення річної замовленої потужності (в даному випадку у травні-липні 2020) та стягнення з нього такої вартості, що є предметом позову, з місячною вартістю послуги розподілу природного газу, яка розраховуються та оплачується відповідачем рівними частинами щомісяця протягом року, виходячи із величини річної замовленої потужності, що не є предметом позову у цій справі.

При цьому, факт оплати відповідачем послуг розподілу природного газу у 2020 році (місячної вартості) жодним чином не стосується його заборгованість за перевищення річної замовленої потужності, а тому не має значення для вирішення справи №905/1170/20.

Що стосується поданого апелянтом на стадії апеляційного перегляду копії акту звірки №13 (т.7 а.с.37) в якому зазначено суму заборгованості відповідача перед позивачем у період 66448237,80грн., то такий акт не є первинним документом, не узгоджується із сумами заборгованості, які заявлені до стягнення у цій справі та відображені у первинних документах, не є належним, допустимим та достовірним доказом щодо обставин, які входять до предмета доказування у цій справі. При цьому такий акт відображає рух коштів за послугу розподілу природного газу, що як було зазначено раніше - не є предметом позову у цій справі.

За таких обставин, твердження відповідача у клопотанні на стадії апеляційного розгляду справи стосується обставин та фактів, які як не були предметом розгляду та дослідження судом першої інстанції, а про такі обставини не заявлено відповідачем без поважних причин, так і такі, що знаходяться поза межами предмету доказування у цій справі, та предмета спору у цій справі.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволенні клопотання апелянта в частині прийняття додаткових доказів, а також витребування у позивача оригіналів документів.

Щодо клопотання апелянта в частині вимог про відкладення розгляду справи та зобов`язання сторін провести взаємні розрахунки, судова колегія повторно наголошує на тому, що провадження у даній справі було відкрито місцевим господарським судом у 2020 році.

Скаржник не навів жодних аргументів та обставин, які завадили йому провести такі взаємні розрахунки під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Колегія суддів відхиляє, як безпідставні посилання апелянта на перебування Вуглегірською ТЕС в окупації, що за твердженням апелянта унеможливлює отримати первинні бухгалтерські документи, в тому числі за договором, за яким заявлені позивачем вимоги.

Провадження у даній справі відкрито у 2020 році, а окупація Вуглегірської ТЕС розпочалась у 2022 році. Отже, апелянт мав достатньо часу та можливості зробити такі взаємні розрахунки у разі, якщо вважав це за необхідне, у зв`язку із чим, клопотання апелянта у відповідній частині також не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання апелянта про призначення судово-економічної експертизи, з метою встановлення реальної суми заборгованості відповідача перед позивачем, судова колегія зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов:

1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо;

2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Як визначено в ст. 1 Закону України "Про судову експертизу", судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Спеціальні знання - це професійні знання, отримані в результаті навчання, а також навички, отримані обізнаною особою в процесі практичної діяльності в різноманітних галузях науки, техніки та інших суспільно корисних галузях людської діяльності, які використовуються разом з науково-технічними засобами під час проведення експертизи. Змістом спеціальних знань є теоретично обґрунтовані і перевірені практикою положення і правила, які можуть відноситися до будь-якої галузі науки, техніки, мистецтва тощо.

Необхідність судової експертизи в господарському судочинстві зумовлена тим, що в процесі здійснення правосуддя суд стикається з необхідністю встановлення таких фактів (обставин), дані про які потребують спеціальних досліджень. Експертиза - це науковий, дослідницький шлях до висновків, які формулюються у висновку експерта, про фактичні обставини справи.

Згідно з частиною 1 статті 100 Господарського процесуального кодексу України, про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій, серед іншого, зазначає підстави проведення експертизи.

Отже, судова експертиза призначається у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Якщо наявні у справі докази є взаємно суперечливими, їх оцінку в разі необхідності може бути здійснено господарським судом з призначенням відповідної судової експертизи.

При цьому питання призначення судової експертизи повинне вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення.

Очевидне безпідставне призначення судової експертизи є порушенням наведених приписів, що має наслідком порушення прав та охоронюваних законом інтересів учасників справи, у тому числі права на розгляд справи судом, встановленим законом, у розумний строк, тому у такому випадку перегляд цієї ухвали, з урахуванням взаємозв`язку правомірності зупинення провадження як наслідку призначення у справі судової експертизи, та її скасування є виправданим, а також таким, що ґрунтується на засадах верховенства права.

Таку правову позицію висловлено Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 11.06.2018 у справі №922/2716/17.

Колегія суддів зазначає про те, що апелянтом не вказано та не доведено належними та допустимими доказами, які саме обставини вказують на необхідність проведення експертизи, в той час як матеріали справи місять достатньо відповідних доказів для винесення правомірного рішення.

Крім того, як було зазначено вище, розгляду справи господарським судом першої тривав майже 5 років, проте, відповідач не скористався наданим йому процесуальним законом правом на подання відповідного клопотання в суді першої інстанції, як і не обґрунтував причин неможливості його подання.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для встановлення всіх обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про відмову в задоволені клопотання апелянта про призначення судово-економічної експертизи.

У судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду 17.12.2025 представник апелянта підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, скасувати рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі №905/1170/20 та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник позивача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив відмовити в її задоволенні, рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі №905/1170/20 залишити без змін.

Враховуючи, що представники сторін з`явились в судове засідання та надали пояснення в обґрунтування своїх вимог та заперечень, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги враховуючи наступне.

Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП або Регулятор) постановою №2498 від 30.09.2015 (зареєстровано в Мінюсті України 06.11.2015 за №1384/27829) затвердила Типовий договір розподілу природного газу, який відповідно до приписів п.п.3, 4 гл.3 розділу VІ Кодексу ГРС є публічним, розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору.

01.01.2019 року між ПАТ "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" (нова назва - Приватне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз") та ПАТ "Центренерго" (Вуглегірська ТЕС) укладено договір розподілу природного газу шляхом подання заяви-приєднання №08-158 Т/2019 до типового договору розподілу природного газу (для споживача, що не є побутовим), затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498 (т.1 а.с.11-113).

Відповідно до пункту 1.1 договору, цей типовий договір розподілу природного газу (далі - договір) є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Пунктом 1.3 договору передбачено, що цей договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку №1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього договору, яку в установленому порядку оператор ГРМ направляє споживачу інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього договору, та/або сплата рахунку оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

За цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором (пункт 2.1 договору).

Обов`язковою умовою надання споживачу послуги з розподілу природного газу є наявність у споживача об`єкта, підключеного у встановленому порядку до газорозподільної системи оператора ГРМ (пункт 2.2 договору).

Згідно з пунктом п.3.1 договору, споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у період фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду.

Пунктом 3.3 передбачено, що споживач, що не є побутовим, зобов`язаний самостійно контролювати власне газоспоживання та для недопущення перевищення підтвердженого обсягу природного газу здійснити разом зі своїм постачальником заходи з коригування в установленому порядку підтвердженого обсягу або заходи із самостійного та завчасного обмеження (припинення) власного газоспоживання.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 договору облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. Визначення об`єму розподілу та споживання природного газу по споживачу здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ та споживачем на підставі даних комерційного вузла обліку (лічильника газу), визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених Кодексом газорозподільних систем та цим договором.

Оплата вартості послуги оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом, встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність, з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення (пункти 6.1, 6.2 договору).

Відповідно до пункту 6.3 договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з пунктом 6.4 договору оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 05 числа місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оператора ГРМ. Дата оплати визначається датою, на яку були зараховані кошти на рахунок оператора ГРМ.

Надання оператором ГРМ послуги з розподілу природного газу споживачу, що не є побутовим, має підтверджуватися підписаним між сторонами актом наданих послуг, що оформлюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (пункт 6.6 договору).

Згідно з пунктом 7.1 договору, оператор ГРМ зобов`язується, зокрема, розміщувати на сайті чинні тарифи за послуги з розподілу природного газу на поточну редакцію тексту цього договору і Кодексу газорозподільних систем, а у разі внесення до цього договору у встановленому законодавством порядку відповідних змін своєчасно їх публікувати в офіційних друкованих виданнях, які публікуються на території його ліцензованої діяльності; забезпечити можливість цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи та передачу належних споживачу об`ємів (обсягів) природного газу з дотриманням належного рівня надійності, безпеки, якості та величини його тиску за умови дотримання споживачем вимог цього договору; забезпечити належну організацію та функціонування особистого кабінету споживача; забезпечити належний рівень комерційного обліку природного газу по споживачу, у тому числі формування загального об`єму та обсягу розподілу (споживання) природного газу споживачу за відповідний період; дотримуватись встановлених вимог Кодексу газорозподільних систем щодо приладового обліку, якщо комерційний вузол обліку (лічильник газу) за цим договором буде належати Оператору ГРМ; здійснювати перерахунок об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу по об`єкту споживача відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем та сплачувати компенсацію споживачу у разі невідповідності якості природного газу на межі балансової належності об`єкта Споживча параметрам, визначеним Кодексом газорозподільних систем; дотримуватись інших вимог цього Договору та Кодексу газорозподільних систем.

Відповідно до пункту 7.2 договору, оператор ГРМ має право отримувати від споживача оплату за цим договором.

Згідно з пунктом 7.4 договору, споживач зобов`язується, зокрема, здійснювати розрахунки в розмірі, строки та порядку, визначені цим договором.

Пунктами 8.1, 8.2 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність згідно з цим договором та чинним законодавством України. У разі порушення споживачем, що не є побутовим, строків оплати за цим договором він сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір укладається на невизначений строк (пункт 12.1 договору).

Якщо в установленому порядку Регулятором будуть внесені зміни до редакції Типового договору розподілу природного газу, Оператор ГРМ зобов`язується розмістити повідомлення про такі зміни на сайті та в офіційних друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, не менше ніж за десять днів до набрання змінами чинності, крім випадків, для яких цим договором встановлений інший термін та/або порядок повідомлення про внесення змін. У разі незгоди споживача зі змінами він має право розірвати цей договір шляхом надсилання письмового повідомлення Оператору ГРМ протягом десяти календарних днів з дня, коли він дізнався чи міг дізнатися про внесені до цього договору зміни. Нерозірвання цього договору у вказаний строк та продовження споживання природного газу свідчить про згоду споживача з внесеними до цього договору змінами (пункт 12.2 договору).

Заява-приєднання до умов договору розподілу природного газу підписана директором Вугледарської ТЕС С.Г.Тарутіним та скріплена печаткою підприємства відповідача. В даній заявці містить дані щодо персонального EIC-коду споживача 56ХО000003N6T009, назви та опису об`єкту, його адреса, величин приєднаної потужності об`єкта, параметрів приладів обліку газу.

З урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 №867 та Постанови від 30.04.2019 року №213, які затверджують нове положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, а також постанови НКРЕКП від 07.10.2019 №2080 з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року розрахунки за природний газ що реалізується для споживачів, що не є побутовим, згідно постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3019 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Донецькоблгаз" з додатками 1,2 здійснюється за ціною (за 1000 м3): тариф на послугу розподілу природного газу для ПАТ "Донецькоблгаз" з ПДВ - 840,00грн, без ПДВ - 700,00грн.

В додатку №2 до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу №08-158Т/2019 від 01.01.2019 до умов типового договору про розподіл природного газу сторони погодили договірні обсяги розподілу природного газу на 2019 рік в обсязі 24228,0 тис.куб.м., у тому числі за місяцями: січень 2019 - 3265,0 тис.куб.м., лютий 2019 - 3265,0 тис.куб.м., березень 2019 - 3346,0 тис.куб.м., квітень 2019 - 2725,0 тис.куб.м., травень 2019 - 2746,0 тис.куб.м., червень 2019 - 3135,0 тис.куб.м., липень 2019 - 2746,0 тис.куб.м., серпень 2019 - 2665,0 тис.куб.м., вересень 2019 - 3416,0 тис.куб.м., жовтень 2019 - 3358,0 тис.куб.м., листопад 2019 - 3265,0 тис.куб.м., грудень 2019 - 3265,0 тис.куб.м. (т.1 а.с.15).

Згідно додатку від 31.10.2019 до заяви-приєднання до умов договору розподілу природного газу №08-158Т/19 від 01.01.2019, в графі "заява споживача на річну потужність" вказано, що в період з 01.01.2020 по 31.12.2020, заявлена річна потужність складає 7117000 м.куб.". Додаток підписано сторонами, скріплено печатками (т.1 а.с.101-102).

01.01.2020 (20.01.2020) між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до заяви-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу №08-158Т/2019 від 01.01.2019 (т.1 а.с.1-7), якою сторони погодили:

1. Доповнити п. 6.4 розділу VI абзацом наступного змісту: Тариф на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Донецькоблгаз" за 1000 м.куб. з врахуванням ПДВ з 01.01.2020. становить 840,00грн;

2. Доповнити Додаток 2 до заяви-приєднання до Договору розподілу природного газу №08-158 Т/20/19 від 01.01.2019, таблицею, згідно якої за період з 01.01.2020-31.12.2020 заявлена річна потужність складає 7117000,00 м.куб. Планові обсяги природного газу на 2020 рік, становлять: січень 2020 - 593,08333 тис.м.куб., лютий 2020 - 593,08333 тис.куб.м., березень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., квітень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., травень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., червень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., липень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., серпень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., вересень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., жовтень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., листопад 2020 - 593,08333 тис.куб.м., грудень 2020 - 593,08333 тис.куб.м.

На виконання умов договору позивачем в період з 01.01.2020 по 30.07.2020 було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу, що підтверджується наступними документами:

- акт прийому-передачі послуг розподілу природного газу від 31.05.2020 за травень 2020, згідно якого відповідач прийняв послуги з розподілу природного газу кількістю 593083,33000 м.куб., вартістю 498190,00грн; акт приймання-передачі послуг розподілу природного газу №572 від 01.06.2020 за яким фактичний обсяг послуги за травень 2020 складає 41116118,11 куб.м., замовлений обсяг - 593083,33 куб.м.; акт розрахунок перевищення річної замовленої потужності 4-30/8 від 31.05.2020, згідно якого вартість перевищення річної замовленої потужності за травень 2020 складає 63844449,80грн з ПДВ (із розрахунку: 38002648,69 х 1,40000 + 20% = 63844449,80 грн) (т.1 а.с.18-24). Акти підписані сторонами без заперечень;

- акт прийому-передачі послуг розподілу природного газу від 30.06.2020 за червень 2020, згідно якого відповідач прийняв послуги з розподілу природного газу кількістю 593083,33000 м.куб., вартістю 498190,00грн; акт приймання-передачі послуг розподілу природного газу №622 від 01.07.2020 за яким фактичний обсяги послуг за червень 2020 складає 46643454,73 куб.м., замовлений обсяг - 593083,33куб.м.; акт розрахунок перевищення річної замовленої потужності 4-30/2 від 30.06.2020, згідно якого вартість перевищення річної замовленої потужності за червень 2020 складає 78361003,94грн з ПДВ (із розрахунку: 46643454,73 х 1,40000 + 20% = 78361003,94 грн). Акти підписані сторонами без заперечень (т.1 а.с.75-80);

- акт приймання-передачі послуг розподілу природного газу №676 від 01.08.2020 за яким фактичний обсяг послуги за липень 2020 складає 14925149,39 куб.м., замовлений обсяг - 593083,33куб.м. Акт підписано сторонами без заперечень (т.1 а.с.144-146).

Позивачем виставлені відповідні рахунки відповідачу за період травень 2020 - липень 2020.

В підтвердження направлення актів прийому-передачі послуг розподілу природного газу; актів приймання-передачі послуг розподілу природного газу, актів розрахунків перевищення річної замовленої потужності, рахунків, суду надані листи від 01.06.2020 №978, від 02.07.2020 №1146, від 04.08.2020 №1497, описи вкладення у рекомендовані листі (т.1 а.с.28-31, 81-83, 149-150).

У зв`язку з перевищенням відповідачем річної замовленої потужності за договором розподілу природного газу №08-158 Т/19 від 01.01.2019 за період травень 2020 - липень 2020 позивач розрахував вартість перевищеної річної замовленої потужності виходячи з подвійного тарифу.

Оскільки відповідачем не було в добровільному порядку сплачено рахунки за вказаний період, 23.06.2020 Публічне акціонерне товариство "По газопостачанню та газифікації "Донецькоблгаз" в особі відокремленого структурного підрозділу Артемівського управління по газопостачанню та газифікації звернулось до господарського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства "Центренерго" в особі відокремленого структурного підрозділу Вуглегірської теплової електричної станції, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, про стягнення заборгованості 167279704,72грн. (т.1 а.с.1-49, 70-88, 139-155).

Рішенням господарського суду Донецької області від 25.04.2025, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у даній справі позов задоволено, з підстав викладених вище (т.6 а.с.142-150, т.7 а.с.62-75).

29.07.2025 на виконання рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 видано наказ (т.7 а.с.151).

Постановою Верховного Суду від 23.10.2025 у справі № 905/1170/20 частково задоволено касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго"; скасовано постанову Східного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 у справі №905/1170/20 та додаткову постанову Східного апеляційного господарського суду від 18.07.2025; справу № 905/1170/20 передано на новий розгляд до Східного апеляційного господарського суду (т.8 а.с.76-84).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, з урахуванням вказівок Верховного Суду, судова колегія погоджується з висновками місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на таке.

Суть спору полягає у спонуканні відповідача до виконання грошових зобов`язань на користь позивача, що виникли внаслідок перевищення відповідачем річної замовленої потужності за травень 2020 - липень 2020 за послуги розподілу природного газу за договором розподілу природного газу №08-158 Т/19 від 01.01.2019.

Відносини, що склались між сторонами підпадають під правове регулювання статей 6, 11, 509, 530, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, статей 173-175, 193 Господарського кодексу України, Закону України "Про ринок природного газу" та Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494 (надалі - Кодексу ГРС)

Між сторонами відсутній спір, щодо обсягів наданих позивачем послуг розподілу природного газу за визначений період, а також щодо отримання актів приймання-передачі послуг розподілу природного газу, рахунків за період травень 2020 - липень 2020.

Спірним питанням є факт погодження річної замовленої потужності на 2020 рік в строки визначені законом, що на думку відповідача виключає можливість застосування до визначення ціни положень абзацу 3 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин), щодо правомірності нарахування відповідачеві вартості перевищення замовленої потужності та оплату за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (стаття 626 цього Кодексу).

У відповідності до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України та статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами частин 1 та 2 статті 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. За договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Оператор газорозподільної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів розподілу природного газу з замовниками. Договір розподілу природного газу є публічним.

Згідно з абзацом 1 пункту 3 глави 3 розділу VІ Кодексу ГРС договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою Типового договору розподілу природного газу.

Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2494, визначаються взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем.

Суд встановив наявність між сторонами договірних відносин з розподілу природного газу, шляхом подання заяви-приєднання від 01.01.2019 № 08-158Т/2019 до умов договору розподілу природного газу, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог статті 525, 526, 629 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (частина 2 статті 193 Господарського кодексу України).

Частино 1 статті 14 Закону України "Про засади функціонування ринку природного газу" встановлено, що розподіл природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким газорозподільне підприємство зобов`язується транспортувати природний газ, довірений йому замовником, газорозподільними мережами до пункту приймання-передачі газу та передати його споживачу, який відповідно до законодавства має право на одержання зазначеного газу, а замовник зобов`язується сплатити за доставку газу за встановленою в договорі платою.

За змістом абзацу 1 частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до пункту 1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) розрахунки споживача за послугу розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу, здійснюються виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачуються споживачем рівномірними частками протягом календарного року. Місячна вартість послуги розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф, встановлений Регулятором для відповідного Оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності.

Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу (абзац1 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу).

Оператор ГРМ зобов`язаний до 12 жовтня щорічно за підсумками газового року проінформувати споживача про фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) споживача за попередній газовий рік, величину планованої місячної плати за послуги розподілу із зазначенням її складових (визначається Оператором ГРМ відповідно до абзацу першого цього пункту). Така інформація може бути надана споживачеві шляхом розміщення її в особистих кабінетах споживача (за наявності), актах приймання-передачі природного газу (для споживачів, що не є побутовими), платіжних документах тощо (абзац 2 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність, величина перевищення має бути сплачена споживачем за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу (абзац 3 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Фактичний обсяг використання потужності визначається виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу наростаючим підсумком протягом відповідного календарного року (абзац 4 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

У випадку якщо річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, нарахування Оператором ГРМ вартості перевищення замовленої потужності не здійснюється. (абзац 5 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

На період до кінця 2019 року Оператор ГРМ визначає річну замовлену потужність об`єкта споживача виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року. (абзац 6 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС).

Відповідно до пункту 6 та абзацу 1 пункту 7 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) періодом для здійснення розрахунків за договором розподілу природного газу є календарний місяць, оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу.

За приписом абзацу 2 пункту 8 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у разі відсутності графіка погашення заборгованості Оператор ГРМ має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

За умовою пункту 9 глави 6 розділу VI Кодексу ГРС надання Оператором ГРМ послуги споживачу, що не є побутовим, за договором розподілу природного газу підтверджується підписаним між ними актом наданих послуг. Оператор ГРМ до п`ятого числа місяця, наступного за звітним, надсилає споживачу два примірники оригіналу акта наданих послуг за звітний період, підписані уповноваженим представником Оператором ГРМ. Споживач протягом двох днів з дня одержання акта наданих послуг зобов`язаний повернути Оператору ГРМ один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню в порядку, встановленому законодавством. До вирішення спірних питань сума до сплати за надані послуги з розподілу природного газу ГРМ установлюється відповідно до даних Оператора ГРМ.

З урахуванням вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2018 № 867 та Постанови від 30.04.2019 №213, які затверджують нове положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу, а також постанови НКРЕКП від 07.10.2019 № 2080 з 01.01.2020 року по 30.06.2020 року розрахунки за природний газ що реалізується для споживачів, що не є побутовим, згідно Постанови НКРЕКП від 24.12.2019 №3019 "Про встановлення тарифу на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Донецькоблгаз" з додатками 1, 2 здійснюється за ціною (за 1000 м3): тариф на послугу розподілу природного газу для ПАТ "Донецькоблгаз" з ПДВ - 840,00 грн, без ПДВ - 700,00 грн.

Як було зазначено вище, 01.01.2020 (20.01.2020) між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до заяви-приєднання до умов типового договору розподілу природного газу №08-158Т/2019 від 01.01.2019 (т.1 а.с.1-7), якою сторони погодили:

1. Доповнити п. 6.4 розділу VI абзацом наступного змісту: Тариф на послуги розподілу природного газу для ПАТ "Донецькоблгаз" за 1000 м.куб. з врахуванням ПДВ з 01.01.2020. становить 840,00грн;

2. Доповнити Додаток 2 до заяви-приєднання до Договору розподілу природного газу №08-158 Т/20/19 від 01.01.2019, таблицею, згідно якої за період з 01.01.2020-31.12.2020 заявлена річна потужність складає 7117000,00 м.куб. Планові обсяги природного газу на 2020 рік, становлять: січень 2020 - 593,08333 тис.м.куб., лютий 2020 - 593,08333 тис.куб.м., березень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., квітень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., травень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., червень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., липень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., серпень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., вересень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., жовтень 2020 - 593,08333 тис.куб.м., листопад 2020 - 593,08333 тис.куб.м., грудень 2020 - 593,08333 тис.куб.м.

На виконання умов договору позивачем в період з 01.01.2020 по 30.07.2020 було надано відповідачу послуги з розподілу природного газу, що підтверджується наступними документами:

- акт прийому-передачі послуг розподілу природного газу від 31.05.2020 за травень 2020, згідно якого відповідач прийняв послуги з розподілу природного газу кількістю 593083,33000 м.куб., вартістю 498190,00грн; акт приймання-передачі послуг розподілу природного газу №572 від 01.06.2020 за яким фактичний обсяг послуги за травень 2020 складає 41116118,11 куб.м., замовлений обсяг - 593083,33 куб.м.; акт розрахунок перевищення річної замовленої потужності 4-30/8 від 31.05.2020, згідно якого вартість перевищення річної замовленої потужності за травень 2020 складає 63844449,80грн з ПДВ (із розрахунку: 38002648,69 х 1,40000 + 20% = 63844449,80 грн) (т.1 а.с.18-24). Акти підписані сторонами без заперечень;

- акт прийому-передачі послуг розподілу природного газу від 30.06.2020 за червень 2020, згідно якого відповідач прийняв послуги з розподілу природного газу кількістю 593083,33000 м.куб., вартістю 498190,00грн; акт приймання-передачі послуг розподілу природного газу №622 від 01.07.2020 за яким фактичний обсяги послуг за червень 2020 складає 46643454,73 куб.м., замовлений обсяг - 593083,33куб.м.; акт розрахунок перевищення річної замовленої потужності 4-30/2 від 30.06.2020, згідно якого вартість перевищення річної замовленої потужності за червень 2020 складає 78361003,94грн з ПДВ (із розрахунку: 46643454,73 х 1,40000 + 20% = 78361003,94 грн). Акти підписані сторонами без заперечень (т.1 а.с.75-80);

- акт приймання-передачі послуг розподілу природного газу №676 від 01.08.2020 за яким фактичний обсяг послуги за липень 2020 складає 14925149,39 куб.м., замовлений обсяг - 593083,33куб.м. Акт підписано сторонами без заперечень (т.1 а.с.144-146).

Отже, зі змісту вказаних актів прийому-передачі послуг розподілу природного газу вбачається, що отриманий відповідачем обсяг потужності перевищує замовлений.

З огляду на перевищення замовленого обсягу потужності позивач нарахував вартість перевищення річної замовленої потужності за травень 2020 в сумі 63844449,80грн з ПДВ (із розрахунку: 38002648,69 х 1,40000 + 20% = 63844449,80грн), за червень 2020 в сумі 78361003,94грн з ПДВ (із розрахунку: 46643454,73 х 1,40000 + 20% = 78361003,94грн), за липень 2020 в сумі 25074250,98грн з ПДВ (із розрахунку: 14925149,39 х 1,40000 + 20% = 25074250,98грн).

Зі змісту доводів апелянта викладених під час розгляду справи місцевим господарським судом вбачається, що останній не заперечує факт отримання актів приймання-передачі послуг розподілу природного газу, рахунків за період травень 2020 - липень 2020, також не заперечує щодо обсягів наданих позивачем послуг розподілу природного газу за визначений період.

Отже, відповідні обставини визнаються судом апеляційної інстанції встановленими.

Разом з тим, скаржник оспорює факт погодження річної замовленої потужності на 2020 рік, що на думку останнього виключає нарахування відповідачу вартості перевищення замовленої потужності та оплату за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу.

Незгоду з позовними вимогами апелянт аргументує дефектом додатку від 31.10.2019 до заяви-приєднання, яким визначено обсяг послуг з розподілу природного газу, з посиланням на те, що факту замовлення (уточнення) ним річної потужності у порядку абзацу 3 глави 6 розділу IV Кодексу ГРМ не існувало, а його заявка з замовленою потужністю на 2020 рік не мала бути врахована позивачем у 2020 році, оскільки подана з пропуском строку, визначеного вказаним положенням кодексу ГРМ (після 01.11.2019).

Отже, як наслідок, на думку скаржника, застосуванню підлягав абзац 5 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ, та нарахування вартості перевищення річної потужності у 2020 році не мало здійснюватись.

Судова колегія відхиляє вказані доводи апелянта та вважає, що місцевим господарським судом правильно встановлено обставини справи та на їх підставі суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що факт замовлення (уточнення) річної замовленої потужності відповідачем на 2020 рік мав місце з огляду на таке.

Так, наявними у справі доказами підтверджується факт надання позивачем відповідачу інформаційної довідки про фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) споживача за попередній газовий рік (01.10.2018 - 30.09.2019) та надання відповідачем уточненої заявки на величину річної замовленої потужності на розрахунковий 2020 рік, у обсязі 7117000,00 м3, що було оформлено між сторонами шляхом підписання "Інформаційної довідки про фактичне споживання природного газу по ПАТ "Центренерго" Вуглегірська ТЕС за попередній газовий рік (з 01.10.2018 - 30.09.2019)", оформленої додатком до заяви - приєднання до умов договору розподілу природного газу №08-158Т/19 від 31.10.2019 (т.1 а.с.101-102).

Колегія суддів зауважує, що підписання сторонами "Інформаційної довідки про фактичне споживання природного газу щодо ПАТ "Центренерго" Вуглегірська ТЕС за попередній газовий рік (з 01.10.2018 - 30.09.2019)", є наданням відповідачем заявки (в т.ч. уточненої) на величину річної замовленої потужності на розрахунковий 2020 рік, у обсязі 7117000,00 м3 у розумінні абзацу 3 пункту 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ не за формою, а за змістом.

Зазначений факт підтверджується підписанням між сторонами 01.01.2020 додаткової угоди №2 до заяви - приєднання до умов типового договору розподілу природного газу №08-158Т/19 від 01.01.2019, якою сторони узгодили планові обсяги розподілу природного газу на 2020 рік щомісячно у обсязі 593083,33 м3 (т.1 а.с.1-7).

Саме такий місячний обсяг споживання узгоджений сторонами на підставі замовленої річної потужності відповідача 7117000,00м3 (593083,33 м3 х 12 місяців =7116999,36 м3).

В подальшому, листом №02-01/1340е від 05.05.2020 "Щодо корегування величини приєднаної потужності у 2020 році" відповідач - ПАТ "Центренерго" звертався до позивача з проханням розглянути питання щодо коригування річної замовленої потужності для Вуглегірської ТЕС ПАТ "Центренерго" у 2020 році, що на даний час складає 7117 млн.м.куб. природного газу, у зв`язку із запланованим збільшенням витрат природного газу у 2020 році та проханням затвердити величину річної замовленої потужності для Вуглегірської ТЕС ПАТ "Центренерго" на рівні 77117 млн, м.куб. природною газу, шляхом її коригування з травня 2020 року (т.2 а.с.28).

Зміст вказаного листа підтверджує факт самостійного замовлення (уточнення) відповідачем річної замовленої потужності на 2020 рік.

Колегія суддів повторно наголошує на тому, що пунктом 2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ (в редакції з 12.10.2019 по 06.03.2020), встановлено, що річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ, виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Споживач, що не є побутовим, має право не пізніше ніж до 20 жовтня календарного року, що передує розрахунковому (крім замовлення потужності на 2020 рік, яке здійснюється до 01 листопада), подати Оператору ГРМ уточнену заявку на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на розрахунковий календарний рік. У такому разі, якщо фактичний обсяг використання потужності (протягом календарного року) буде перевищувати замовлену споживачем річну потужність, величина перевищення має бути сплачена споживачем за двократною вартістю тарифу на розподіл природного газу на користь Оператора ГРМ відповідно до договору розподілу природного газу.

Фактичний обсяг використання потужності визначається, виходячи із фактичного обсягу споживання природного газу наростаючим підсумком протягом відповідного календарного року.

У випадку, якщо річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається Оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, нарахування Оператором ГРМ вартості перевищення замовленої потужності не здійснюється.

Оскільки позивачем була подана заявка з визначеним ним обсягом замовленої потужності, то Оператором ГРМ обґрунтовано враховані обсяги річної замовленої потужності на 2020 рік, визначені позивачем у листі від від 05.05.2020.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта про те, що заявка була подана ним з пропуском строку, тобто, не до 1 листопада, а тому позивачем не повинен був приймати цю заявку, а визначити обсяг споживання природного газу відповідачем за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, оскільки порушення відповідачем строку на подання уточненої заявки надавало право Оператору ГРМ не приймати до уваги цю заявку, але не забороняло чи позбавляло права Оператора ГРМ розглянути та прийняти її.

Кодекс ГРМ (в редакції, яка діяла на час подання листа від 05.05.2020) не передбачав заборон чи обмежень щодо розгляду та врахування Оператором ГРМ волевиявлення суб`єкта господарювання з визначення річної замовленої потужності на 2020 рік, навіть з пропуском строку на відповідне звернення (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №904/7926/21)

Матеріалами справи підтверджується, що впродовж травня - липня 2020 року споживачу було відомо про те, що Оператором ГРМ враховані обсяги річної замовленої потужності на 2020 рік, визначені позивачем у листі від 05.05.2020 №02-01/1340е; відповідач підписував без зауважень акти приймання-передачі розподілу природного газу за травень-липень 2020.

Пункт 3 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ визначає, що у разі здійснення споживачем, що не є побутовим, замовлення річної потужності відповідно до абзацу десятого пункту 2 цієї глави (подання уточненої заявки на величину річної замовленої потужності сумарно по всіх його об`єктах з розбивкою по кожному об`єкту) споживач, що не є побутовим, має право одноразово з 10 липня по 15 вересня розрахункового календарного року подати Оператору ГРМ заявку на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності сумарно по всіх його об`єктах у газорозподільній зоні відповідного Оператора ГРМ на поточний календарний рік.

У такому випадку Оператор ГРМ здійснює перерахунок місячної вартості послуги розподілу природного газу відповідно до пункту 1 цієї глави за весь календарний рік.

Заявки на коригування, подані раніше/пізніше встановленого терміну, Оператором ГРМ не розглядаються та вважаються не поданими споживачем.

При зменшенні величини замовленої річної потужності переплата, яка утворилася внаслідок перерахунку вартості послуг з розподілу природного газу за період з початку поточного календарного року до місяця, у якому здійснюється уточнення величини замовленої річної потужності (включно), з урахуванням тарифів на розподіл природного газу відповідних періодів зараховується Оператором ГРМ у рахунок майбутніх платежів споживача, що не є побутовим, або на письмову вимогу цього споживача протягом 10 робочих днів з дня отримання вимоги грошові кошти повертаються споживачу. Перерахунок вартості послуги з розподілу природного газу за період з початку поточного календарного року до місяця, у якому здійснюється уточнення (зменшення) величини замовленої річної потужності, відображається у періоді нарахування за послуги розподілу природного газу поточного календарного місяця.

Уточнена зменшена замовлена величина річної потужності не може бути менша за фактичний обсяг розподілу природного газу протягом звітного календарного року станом на 01 число місяця, у якому відбувається уточнення.

При збільшенні величини замовленої річної потужності різниця вартості послуги розподілу природного газу, яка утворилася внаслідок перерахунку вартості такої послуги за період з початку поточного календарного року до місяця, у якому здійснюється уточнення величини замовленої річної потужності (включно), оплачується споживачем, що не є побутовим, за тарифами на розподіл природного газу відповідних періодів протягом 10 робочих днів з дня виставлення Оператором ГРМ рахунку та включається в нарахування за послуги розподілу природного газу поточного календарного місяця.

Вартість перевищення замовленої річної потужності споживачем, що не є побутовим, не перераховується Оператором ГРМ споживачу після коригування замовленої потужності. При цьому величина перевищення замовленої потужності не враховується Оператором ГРМ при обліку фактичної використаної потужності протягом року.

Судова колегія зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження тих обставин, що в період з 10 липня по 15 вересня розрахункового календарного року відповідач звертався з заявою на уточнення (збільшення/зменшення) величини замовленої річної потужності сумарно по всіх його об`єктах, а тому господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії позивача щодо визначення обсягу замовленої потужності на 2020 рік на підставі листа позивача від 05.05.2020, є законними та обґрунтованими і не суперечать Кодексу ГРМ.

Колегія суддів також вважає безпідставними доводи апелянта про те, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення помилково не було враховано лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №8366816/7-20 від 10.08.2020 (т.1 а.с.104-106) (відповідь на лист-скаргу позивача №01/1698 від 05.08.2020), в якому було вказано про відсутність правових підстав у Оператора ГРМ враховувати подану з порушенням строку уточнену заявку споживача та необхідність розрахунку річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) на 2020 рік з огляду на фактичний обсяг споживання природного газу об`єктом (об`єктами) за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року (з 01.10.2018 по 30.09.2019), з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг є постійно діючим незалежним державним колегіальним органом, метою діяльності якого є державне регулювання, моніторинг та контроль за діяльністю суб`єктів господарювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Згідно з статтею 21 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" Регулятор розглядає скарги споживачів щодо порушення їхніх прав та інтересів суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, а також вирішує спори, що виникають між суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, з питань:

1) доступу/приєднання до електричних, теплових та газових мереж, нафто- та продуктопроводів, мереж централізованого водопостачання і водовідведення;

2) дотримання суб`єктами господарювання ліцензійних умов;

3) якості товарів і послуг, що надаються споживачам у сферах енергетики та комунальних послуг;

4) інших питань, розгляд яких віднесено законом до компетенції Регулятора.

Регулятор розглядає скарги споживачів відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

За результатами розгляду скарги, вирішення спорів Регулятор приймає рішення про:

1) припинення порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сфері енергетики та комунальних послуг, законодавства у відповідній сфері;

2) припинення порушення суб`єктом господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, ліцензійних умов;

3) накладення штрафу на суб`єкта господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, у встановленому порядку;

4) припинення розгляду звернення заявника.

Рішення Регулятора надається суб`єкту господарювання, що провадить діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг, шляхом надсилання або вручення під розписку.

Рішення, прийняте Регулятором у ході досудового розгляду спору, є обов`язковим до виконання учасниками спору і може бути оскаржене в суді.

Відповідно до частини 5 статті 14 Закону України "Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг" рішення Регулятора оформлюються постановами, крім рішень щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення контролю, які оформляються розпорядженнями. Рішення Регулятора підписуються Головою.

Згідно з ст. 58 Закону України "Про ринок природного газу" Регулятор забезпечує розгляд скарг на дії суб`єктів ринку природного газу (крім споживачів) і вирішення спорів між суб`єктами ринку природного газу в порядку, що затверджується Регулятором. Відповідно до порядку розгляду скарг та вирішення спорів Регулятор протягом визначеного строку приймає рішення, обов`язкові для виконання суб`єктами ринку природного газу, яких воно стосується. Такі рішення підлягають розміщенню на веб-сайті Регулятора, крім тих частин рішення, що містять конфіденційну інформацію.

Пунктом 13 Положення про Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 №715/2014 передбачено, що рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. Рішення НКРЕКП, які є нормативно-правовими актами, підлягають обов`язковій державній реєстрації в установленому законодавством порядку, за винятком рішень з питань установлення цін та тарифів (крім установлення цін та тарифів для населення) та рішень з питань функціонування оптового ринку електричної енергії. Рішення НКРЕКП, які відповідно до закону є регуляторними актами (крім рішень щодо встановлення тарифів), розробляються, розглядаються, приймаються та оприлюднюються з урахуванням вимог Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Отже, саме рішення, а не роз`яснення (листи) НКРЕКП, є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сферах енергетики та комунальних послуг.

Колегія суддів зазначає, що лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №8366816/7-20 від 10.08.2020 не є постановою або розпорядженням Регулятора, не носить обов`язкового характеру для виконання суб`єктами ринку природного газу, у зв`язку із чим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що він не є безумовним доказом неправомірних дій позивача та був правильно оцінений судом в сукупності з урахуванням нормативного регулювання спірних правовідносин та зібраних у справі доказів.

Аналогічна правова позиція про те, що листи/роз`яснення НКРЕКП не носять обов`язкового характеру для виконання суб`єктами ринку природного газу, тому такі листи не носять характеру безумовних доказів викладена у постановах Верховного Суду від 14.09.2022 у справі №904/7926/21, №917/385/20 від 06.10.2021, №915/713/22 від 26.11.2024.

Колегією суддів також відхиляються, як безпідставні доводи апелянта про неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального права, а саме пункту 2 глави 6 розділу VІ Кодексу ГРМ, оскільки зазначені строки є присічними, а вказана правова норма є імперативною, яка не допускає можливості поза цим терміном (01.11.2019) здійснювати будь-які дії як споживачем, так і Оператором ГРМ з визначення річної замовленої потужності на 2020 рік, оскільки зводяться до неправильного тлумачення скаржником приписів Кодексу ГРМ, який не встановлює заборони Оператору ГРМ прийняти до уваги заявку споживача щодо замовленої потужності, подану з порушенням встановлених строків.

З огляду встановленні обставини щодо подання відповідачем уточненої заявки на величину річної замовленої потужності, підписання додаткової угоди №2 із визначенням річної замовленої потужності на 2020 рік, та підписання останнім актів приймання-передачі послуг розподілу природного газу за травень-липень 2020 (які містять інформацію про фактичний та заявлений обсяг послуг), колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності у позивача права на нарахування відповідачу вартості перевищення замовленої потужності у 2020 році.

Оскільки відповідна заборгованість відповідачем погашена не була, висновки господарського суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог є обґрунтованими та законними.

Статтею 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги у зв`язку з їх юридичною та фактичною необґрунтованістю та відсутністю фактів, які свідчать про те, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням судом норм права.

З огляду на той факт, що висновки суду першої інстанції відповідають в повній мірі приписам законодавства, фактичним обставинам справи, рішення відповідає вимогам статті 236 Господарського процесуального кодексу України, судова колегія дійшла висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги та залишення рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі №905/1170/20 без змін.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд апеляційної інстанції, керуючись положеннями статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладає витрати за подання апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись ст.ст. 254, 269, 270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, ст. 282 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Центренерго" залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Донецької області від 25.04.2025 у справі №905/1170/20 залишити без змін.

Повна постанова складена 29.12.2025.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок та строки оскарження в касаційному порядку встановлені статтями 286-289 ГПК України.

Головуючий суддя О.В. Плахов

Суддя Д.О. Попков

Суддя П.В. Тихий