РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.12.2025Справа № 910/11119/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіПіБіеС Продакшн»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нуклесолар Україна»

про стягнення 1.986.328,22 грн

Представники сторін:

від позивача: Теплов М.П.;

від відповідача: Бабіч В.О.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

04.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіПіБіеС Продакшн» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нуклесолар Україна» про стягнення 1.986.328,22 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020 не у повному обсязі оплатив поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1.986.328,22 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.09.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіПіБіеС Продакшн» залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивач усунув недоліки позовної заяви, вказані судом в ухвалі від 09.09.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2025 відкрито провадження у справі №910/11119/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.10.2025, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

02.10.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позову, вказавши на відсутність належних та допустимих доказів виконання позивачем обов`язку з поставки товару за спірними видатковими накладними, оскілки вони не містять підписів відповідача, а отже не підтверджують факт здійснення господарської операції.

У підготовчому засіданні 15.10.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 05.11.2025.

05.11.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, яку суд залишив без розгляду у судовому засіданні 05.11.2025, так як вона подана з пропуском процесуального строку, про поновлення якого позивачем не заявлено.

У підготовчому засіданні 05.11.2025 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 26.11.2025.

25.11.2025 позивачем подані додаткові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У судовому засіданні 26.11.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання на 10.12.2025.

10.12.2025 до Господарського суду міста Києва ід відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У судове засідання 10.12.2025 з`явились представники сторін; представник позивача надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник відповідача надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 10.12.2025 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

25.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТММ-Енергобуд Менеджмент», яке змінило своє найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «ТіПіБіеС Продакшн», (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нуклесолар Україна» укладено Договір постачання №Р25.01/03-20, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується виготовити та поставити, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити на умовах Договору продукцію в номенклатурі, кількості, за цінами, вказаними в специфікаціях до Договору (далі «Специфікації»), які є невід`ємними його частинами.

Відповідно до п. 2.1 Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020 ціна за одиницю продукції, а також загальна сума продукції вказуються в Специфікаціях до Договору.

Загальна вартість Договору визначається як загальна вартість оформлених Специфікацій (п. 2.2 Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020).

Згідно з п. 2.3 Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020 порядок оплати продукції за Договором вказано у Специфікаціях.

Датою оплати продукції за Договором вважається дата зарахування грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника (п. 2.4 Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020).

Відповідно до п. 3.4 Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020 датою постачання продукції (партії продукції) і переходу прав власності, а також ризиків втрати або пошкодження продукції вважається дата, зазначена у видатковій накладній.

Договiр вступає в силу вiд дати його пiдписання та скрiплення печатками i дiє до 31.12.2022 року, а в частинi виконання зобов`язань - до повного виконання Сторонами зобов`язань за цим договором (п. 9.12 Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020).

Додатковою угодою №6 від 28.12.2020 сторони продовжили строк дії договору до 31.12.2023.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020 не у повному обсязі оплатив поставлений позивачем товар, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1.986.328,22 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказав на відсутність належних та допустимих доказів виконання позивачем обов`язку з поставки товару за спірними видатковими накладними, оскілки вони не містять підписів відповідача, а отже не підтверджують факт здійснення господарської операції.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 265 Господарського кодексу України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч. 1. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

21.07.2020 між сторонами була складена Специфікація №5 до Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020 на суму 2665328,22 грн, в якій сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну; визначили строк оплати товару: - авансовий платіж №1 в сумі 50% від суми специфікації сплачується протягом 5-тибанківських днів від дати специфікації, - авансовий платіж №2 від суми специфікації сплачується протягом 5-ти банківських днів від дати надання повідомлення про готовність продукції до відвантаження.

Відповідно до видаткової накладної №240 від 26.10.2020 на суму 1147633,08 грн позивач поставив відповідачу товар на суму 1147633,08 грн, відповідно до видаткової накладної №278 від 20.11.2020 товар на суму 169577,82 грн, відповідно до видаткової накладної №291 від 30.11.2020 товар на суму 1348117,32 грн, що разом становить 2665328,22 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Позивачем долучено до позовної заяви копії банківських виписок з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіПіБіеС Продакшн», з яких вбачається, що відповідач сплатив позивачу грошові кошти за оплату товару за Специфікацією №5 на загальну суму 1250000,00 грн. (згідно із вказаним відповідачем призначенням платежу).

Таким чином, оскільки відповідно до Специфікації №5 до Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020 позивач поставив відповідачу товар на суму 2665328,22 грн, тоді як відповідач сплатив на вказаний товар грошову суму розміром 1250000,00 грн, заборгованість відповідача з оплати товару за Специфікацією №5 склала 1415328,22 грн.

Крім того, 22.06.2021 між сторонами була складена Специфікація №10 до Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020 на суму 1964399,95 грн, в якій сторони погодили найменування товару, його кількість, ціну; визначили строк оплати товару: - авансовий платіж №1 в сумі 50% від суми специфікації сплачується протягом 5-тибанківських днів від дати специфікації, - авансовий платіж №2 від суми специфікації сплачується протягом 5-ти банківських днів від дати надання повідомлення про готовність продукції до відвантаження.

Відповідно до видаткової накладної №231 від 12.10.2021 на суму 182949,02 грн позивач поставив відповідачу товар на суму 182949,02 грн, відповідно до видаткової накладної №252 від 16.11.2021 товар на суму 1781450,93 грн, що разом становить 1964399,95 грн.

Позивачем долучено до позовної заяви копії банківських виписок з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіПіБіеС Продакшн», з яких вбачається, що відповідач сплатив позивачу грошові кошти за оплату товару за Специфікацією №10 на загальну суму 1393399,95 грн. (згідно із вказаним відповідачем призначенням платежу).

Таким чином, оскільки відповідно до Специфікації №10 до Договору постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020 позивач поставив відповідачу товар на суму 1964399,95 грн, тоді як відповідач сплатив на вказаний товар грошову суму розміром 1393399,95 грн, заборгованість відповідача з оплати товару за Специфікацією №10 склала 571000,00 грн.

Матеріали справи не містять, а відповідачем не надано суду доказів оплати відповідачем товару на суму 1.986.328,22 грн (за Специфікацією №5 у сумі 1.415.328,22 грн та за Специфікацією №10 у сумі 571.000,00 грн).

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказав на відсутність належних та допустимих доказів виконання позивачем обов`язку з поставки товару за спірними видатковими накладними, оскілки вони не містять підписів відповідача, а отже не підтверджують факт здійснення господарської операції.

Враховуючи наведені відповідачем заперечення, суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Судом враховано, що спірні правовідносини за Специфікацією №5 виникли 21.07.2020, а за Специфікацією №10 22.06.2021.

Вищенаведені судом оплати відповідача були здійснені останнім у період з 05.05.2021 по 02.03.2023.

Наведені обставини дають суду критично оцінювати заперечення відповідача про те, що здійснені ним проплати були в якості попередньої оплати без фактичного отримання товару, оскільки у випадку здійснення попередньої оплати та непоставки продавцем товару покупець має право, зокрема, вимагати повернення суми попередньої оплати.

Матеріали справи не містять доказів звернення відповідача (покупця) до позивача (продавця) з будь-якими вимогами повернути суму попередньої оплати або виконати обов`язок та поставити товар, зважаючи на те, що оплати відповідач почав здійснювати ще у 2021 році.

Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи копії відповідних податкових накладних та відвантажувальних специфікацій, копію Договору відповідального зберігання від 01.07.2020, копії актів повернення майна із зберігання, що в своїй сукупності дають суду підстави дійти висновку в обгрунтованості тверджень позивача про поставку ним відповідачу товару за спірними накладними, наведеними вище.

Також судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 01.11.2023 у справі №757/49525/23-к було надано дозвіл старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України підполковнику поліції Онуфрієнку Дмитру Анатолійовичу та іншим слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні на проведення обшуку виробничих потужностей та адміністративних будівель за місцем здійснення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіПіБіеС Продакшн» з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення та вилучення контрактів (договорів), додатків до них, додаткових угод, документів, які підтверджують виконання договорів, інших документів, речей та даних, що засвідчують факт виробництва та постачання Товариством з обмеженою відповідальністю «ТіПіБіеС Продакшн» продукції в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Нуклесолар Україна», ДП «НАЕК «Енергоатом» з 2018 по 2023 роки, а також аналогічних документів щодо постачання продукції ДК «Росатом», АО «Атомстройэкспорт» (ОДРН 014, рф, м. Нижній Новгород), АО «Росатом Сервіс» (ОДРН 523, рф, м. Москва) за посередництва підприємств-нерезидентів в період з 24.02.2022 по даний час, необхідної для будівництва та обслуговування АЕС «Аккую» (Республіка Туреччина), АЕС «Куданкулам» (Республіка Індія), АЕС «Руппур» (Бангладеш), Тяньванської АЕС (Китайська Народна Республіка), АЕС «Сюйдапу» (Китайська Народна Республіка), Курської АЕС (рф), Ростовської АЕС (рф); - документів, що підтверджують транспортування (перевезення) товарів (договорів перевезення, транспортного експедирування та документів про їх виконання (товарно-транспортних накладних), договорів зберігання товару, довіреностей; фінансово- господарських документів, що підтверджують сплату коштів (платіжних доручень, виписок банківських установ, прибуткових та видаткових касових ордерів, чеків реєстратора розрахункових операцій, актів звірки розрахунків, ключів управління системою клієнт-банк); реєстрів отриманих і виданих податкових накладних; реєстраційних документів, а також документів щодо участі засновників та кінцевих бенефіціарних власників TPBS GROUP AG (Швейцарія, 6039 Рут Д4, Плац, 4, реєстраційний номер: СНЕ-491.650.961) у здійсненні за кордоном господарської діяльності щодо постачання в період з 24.02.2022 по даний час продукції виробництва ТОВ «ТІПІБІЕС ПРОДАКШН», необхідної для будівництва та обслуговування АЕС «Аккую» (Республіка Туреччина), АЕС «Куданкулам» (Республіка Індія), АЕС «Руппур» (Бангладеш), Тяньванської АЕС (Китайська Народна Республіка), АЕС «Сюйдапу» (Китайська Народна Республіка), Курської АЕС (рф), Ростовської АЕС (рф); документів що підтверджують повноваження осіб підписувати документи на момент їх укладання а також печаток та штампів підприємств (установ), які перебуватимуть у відповідних приміщеннях та які використовувались для вчинення зазначеного злочину; магнітних носіїв інформації (карток-пам`яті, флеш-накопичувачів, жорстких дисків, CD-DVD дисків), мобільних телефонів, сім-карток, комп`ютерної техніки, ноутбуків, планшетів, роутерів а також інших пристроїв, що використовувались під час вчинення злочину та можуть бути засобом або знаряддям їх вчинення; рукописних та печатних чорнових записів із відображенням номерів телефонів, розподілення грошових коштів, планування зустрічей; банківських документів та карток, а також речей та предметів, обіг яких заборонено законом та інші речей та документів, які мають значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні і можуть бути доказами під час судового розгляду.

Відповідно до Протоколу обшуку від 08.11.2023 вказані документи, в тому числі й ті, які стосувались господарських відносин між сторонами уданій справі, були вилучені у позивача.

За наведених обставин суд відхиляє будь-які заперечення відповідача, що стосуються неотримання ним товару за спірними видатковими накладними.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Наявність та розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Нуклесолар Україна» за Договором постачання №Р25.01/03-20 від 25.03.2020 у сумі 1.986.328,22 грн (за Специфікацією №5 у сумі 1.415.328,22 грн та за Специфікацією №10 у сумі 571.000,00 грн) підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіПіБіеС Продакшн» про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нуклесолар Україна» заборгованості у розмірі 1.986.328,22 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір покладається на відповідача у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нуклесолар Україна» (01030, м. Київ, вул. Пирогова, буд. 1/35, офіс 9/1; ідентифікаційний код: 42828452) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТіПіБіеС Продакшн» (14000, Чернігівська обл, м. Чернігів, вул. Василя Тарновського, буд. 34-А, офіс 2; ідентифікаційний код: 40848765) грошові кошти у розмірі 1.986.328 (один мільйон дев`ятсот вісімдесят шість тисяч триста двадцять вісім) грн 22 коп. та судовий збір у розмірі 23835 (двадцять три тисячі вісімсот тридцять п`ять) грн 94 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 22.12.2025.

Суддя О.М. Спичак