ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025м. ДніпроСправа № 904/2518/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В.

за участю секретаря судового засідання Давидової Є.О.

та представників:

прокурор: Деркач І.П.

від позивача-1: не з`явився

від позивача-2: не з`явився

від відповідача: не з`явився

від третьої особи: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження справу

за позовом Керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області (51400, Дніпропетровська область, місто Павлоград, вулиця Світличної Ганни, 64-А)

в інтересах держави в особі

позивача-1 Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України (01008, Київська область, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2; ідентифікаційний код 37508596)

позивача-2 Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (03190, Київська область, місто Київ, вулиця Януша Корчака, будинок 9/12; ідентифікаційний код 20029342) в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств (49600, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Старокозацька (Комсомольська), будинок 52, кімната 459; ідентифікаційний код 21692396)

до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Селянсько-фермерського господарства "Савойя" (51473, Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Межиріч, вулиця Сонячна, будинок 31; ідентифікаційний код 30355599)

про звернення стягнення на предмет застави

ВСТАНОВИВ:

І. СУТЬ СПОРУ

1. Стислий виклад позиції прокурора

Прокурор звернувся до суду в інтересах держави з позовом про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на тривале та систематичне невиконання третьою особою зобов`язань за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі від 18.12.2017 №31 ФГ-2017.

Прокурор зазначає, що заборгованість Селянсько-фермерського господарства "Савойя" підтверджена рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області у справах №904/8251/21 та №904/36/24, які набрали законної сили, однак фактично не виконані в повному обсязі.

З огляду на бездіяльність уповноважених органів щодо звернення стягнення на предмет застави, прокурор вважає наявними підстави для представництва інтересів держави та просить звернути стягнення на заставлене майно відповідача з метою реального виконання судових рішень і захисту економічних інтересів держави.

2.1 Стислий виклад позиції позивача-1

Первісний позивач-1, а саме: Міністерство аграрної політики та продовольства України, до своєї заміни у справі надало письмові пояснення, в яких підтримало позовні вимоги прокурора у повному обсязі.

Міністерство зазначало, що Селянсько-фермерське господарство "Савойя" порушило умови договору про надання фінансової підтримки на поворотній основі від 18.12.2017 №31 ФГ-2017 щодо своєчасного та повного повернення бюджетних коштів, унаслідок чого утворилась заборгованість, підтверджена рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області.

Первісний позивач-1 вказував, що невиконання зобов`язань унеможливлює належне виконання державних функцій щодо наповнення спеціального фонду Державного бюджету України, у зв`язку з чим вважав обґрунтованим та необхідним звернення стягнення на предмет застави, передбачений договором застави від 18.12.2017 №31ФГ-2017, шляхом його реалізації з публічних торгів.

Ухвалою господарського суду від 15.12.2025 позивача-1 в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України замінено його правонаступником - Міністерством економіки, довкілля та сільського господарства України.

Після здійснення такої процесуальної заміни правонаступник позивача-1 окремої позиції по суті спору до господарського суду не надав, однак про розгляд даної справи є обізнаним, що підтверджується направленням ним до суду заяви про заміну сторони правонаступником.

2.2 Стислий виклад позиції позивача-2

Позивач-2 подав до господарського суду письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги прокурора та просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Також позивач-2 просив здійснювати розгляд даної справи без його участі

3. Стислий виклад заперечень відповідача

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарським процесуальним кодексом України.

З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Господарським судом встановлено, що відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі Електронний суд Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Відповідно до пункту 51 частини 1 статті 7 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", до Єдиного державного демографічного реєстр вноситься інформація про особу, зокрема, відомості про зареєстроване або задеклароване місце проживання (перебування) особи, зняття особи з реєстрації місця проживання або про зміну місця проживання (перебування) особи.

Господарським судом, з метою належного повідомлення відповідача про обставини даної справи, здійснено поштове направлення ухвали суду від 02.06.2025 відповідачу ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за адресою: АДРЕСА_1 , зазначеною в Єдиному державному демографічному реєстрі (а.с. 137, том 1).

При цьому господарський суд зазначає, що поштова кореспонденція, надіслана на юридичну адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному демографічному реєстрі, повернулася на адресу суду з довідкою АТ "Укрпошта" форми 20 "За закінченням терміну зберігання" (а.с.159-162, том 1).

Господарський суд зазначає, що якщо копію прийнятого судового рішення (ухвали, постанови, рішення) направлено судом листом за належною поштовою адресою, тобто повідомленою суду учасником справи, і повернено підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання чи закінчення строку зберігання поштового відправлення, то вважається, що адресат повідомлений про прийняте судове рішення.

Вказана правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 923/1432/15.

Враховуючи викладене, неперебування відповідача за місцем його державної реєстрації чи небажання отримати поштову кореспонденцію та, як наслідок, ненадання відзиву, не є перешкодою розгляду справи судом за наявними матеріалами і не свідчить про порушення норм процесуального права саме зі сторони суду.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.03.2018 у справі № 911/1163/17 та від 10.05.2018 у справі № 923/441/17.

За таких обставин можна дійти висновку, що невручення ухвали суду відбулось через недотримання відповідачем вимог законодавства щодо забезпечення отримання поштових відправлень за своїм офіційним місцезнаходженням (поштовою адресою), що розцінюється судом як фактична відмова від отримання адресованих йому судових рішень (ухвал). Відповідач, у разі незнаходження за своєю офіційною (юридичною) адресою, повинен був докласти зусиль щодо отримання поштових відправлень за цією адресою або повідомлення суду про зміну свого місцезнаходження.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Верховного Суду від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

При цьому до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи.

Водночас законодавство України, в тому числі Господарський процесуальний кодекс України, не зобов`язує й сторону у справі, зокрема позивача, з`ясовувати фактичне місцезнаходження іншої сторони (сторін) у справі (якщо воно не співпадає з її офіційним місцезнаходженням, визначеним у відповідному державному реєстрі) та зазначати таке фактичне місцезнаходження в позовній заяві чи інших процесуальних документах.

Частиною 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, в разі коли фактичне місцезнаходження особи - учасника судового процесу з якихось причин не відповідає її місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю особу.

Європейський суд з прав людини зазначав, що відсутнє порушення, якщо відповідач у цивільній справі відсутній, при цьому його не було знайдено за адресою, яку надали позивачі, а місце його перебування неможливо було встановити, незважаючи на зусилля національних органів влади, зокрема, розміщення оголошень у газетах та подання запитів до поліції (рішення у справі "Нун`єш Діаш проти Португалії" від 10.04.2003, заяви №69829/01, №2672/03).

У зв`язку із вказаним господарським судом було вжито додаткових заходів з метою належного повідомлення відповідача та інших учасників справи про дату, час та місце розгляду справи, а саме оприлюднення на офіційному веб-сайті Господарського суду Дніпропетровської області оголошення (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1835245/) про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, повідомлено про можливість подання до суду відзиву на позовну заяву, протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі.

В подальшому суд також розміщував оголошення про дату, час і місце інших судових засідань у даній справі:

- https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1925312/;

- ІНФОРМАЦІЯ_1

- ІНФОРМАЦІЯ_1

- ІНФОРМАЦІЯ_1

- https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1906580/;

- https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1912616/;

- https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1919993/;

- https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1925312/.

До того ж, судом здійснено оприлюднено відомості оголошення про виклик відповідача в судове засідання за допомогою сервісу, розміщеного на сайті Судової влади України (https://court.gov.ua/unknown).

Також суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Так, згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 02.06.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/127823586) надіслано судом 02.06.2025, зареєстровано в реєстрі 03.06.2025 та забезпечено надання загального доступу - 04.06.2025, тобто завчасно; отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела - у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Крім того, суд зазначає, що з 28 грудня 2021 року розпочато надсилання повідомлень про дату та час проведення судових засідань, в яких стороною по справі є користувач мобільного застосунку "Дія" (https://court.gov.ua/press/news/1235892/).

Надсилання повідомлення про розгляд судової справи за допомогою мобільного застосунку "Дія" є додатковим способом інформування, який не замінює встановленої Господарським процесуальним кодексом України процедури повідомлення учасників процесу, однак забезпечує для сторін реальну та оперативну можливість отримання інформації щодо руху справи та призначених засідань.

Суд підкреслює, що за наявності в учасника судового процесу активованого мобільного застосунку "Дія" з функцією отримання судових сповіщень, такий учасник мав усі технічні передумови для отримання повідомлення про призначення судового засідання та, відповідно, своєчасного ознайомлення з процесуальними документами через зазначені вище засоби. Додатково учасник міг отримати інформацію про ухвалу, призначення розгляду справи та всі інші процесуальні дії за допомогою електронного сервісу "Електронний суд" (https://id.court.gov.ua/) та/або інформації щодо стадій розгляду судових справ, розміщеної на веб-сторінці Судової влади України (https://court.gov.ua/fair/).

Таким чином, у сукупності наведених обставин суд приходить до висновку, що відповідач мав достатні, доступні та передбачувані можливості для своєчасного ознайомлення з ухвалою Господарського суду, інформацією про рух справи, а також даними про призначене судове засідання як через мобільний застосунок "Дія", так і через електронний сервіс "Електронний суд".

Крім того, відповідно до відповіді № 1391135 від 19.05.2025 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а. с. 134 135, т. 1), суд установив, що відповідач є керівником третьої особи у справі. За таких обставин, з огляду на активну участь третьої особи в судовому процесі, зокрема подання заяв і клопотань, суд дійшов висновку, що відповідач обізнаний про розгляд цієї справи.

Слід зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, станом на 23.09.2025 строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.

Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено.

Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Права відповідача, як учасників справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2025, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, господарський суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

4. Стислий виклад позиції третьої особи

Третя особа подала до господарського суду клопотання, у якому повідомила, що вживає заходів щодо погашення перед позивачем-2 заборгованості, встановленої рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області.

Третя особа зазначила, що у зв`язку з несвоєчасним погашенням заборгованості її банківський рахунок арештований, а всі кошти, які надходять на рахунок, автоматично списуються органами державної виконавчої служби в рахунок погашення боргу.

За твердженням третьої особи, станом на 19.11.2025 у межах виконавчого провадження було списано 300 000,00 грн, при цьому Селянсько-фермерське господарство "Савойя" продовжує вживати заходів для повного погашення заборгованості та зазначає про намір завершити її погашення до кінця поточного року.

Суд зазначає, що у ході розгляду справи на підставі наданих доказів, встановлено факт часткового погашення заборгованості, у зв`язку із чим ухвалами господарського суду від 19.11.2025 та 21.11.2025 зменшено розмір заявлених позовних вимог, з урахуванням сплачених сум у розмірі 200 000,00 грн та 71 982,32 грн, що в сукупності становить 271 982,32 грн.

Вказаними конклюдентними діями третя особа підтвердила визнання наявності заборгованості та вжиття заходів, спрямованих на її фактичне погашення.

Закриття провадження у справі в частині погашеної заборгованості не свідчить про повне виконання основного зобов`язання та не усуває правових підстав для звернення стягнення на предмет застави у частині непогашеного залишку.

5. Зміст спірних правовідносин (узагальнення позицій сторін)

З аналізу наведених позицій сторін та матеріалів справи вбачається, що спір у даній справі виник у зв`язку з невиконанням Селянсько-фермерським господарством "Савойя" зобов`язань за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі від 18.12.2017 №31 ФГ-2017, унаслідок чого утворилася заборгованість перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств, підтверджена судовими рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області у справах №904/8251/21 та №904/36/24, що набрали законної сили.

Прокурор та позивачі-1,2 вважають, що за наявності невиконаних судових рішень і відсутності повного погашення заборгованості є правові підстави для застосування передбаченого договором та законом способу захисту - звернення стягнення на предмет застави, який належить відповідачу, з метою реального виконання зобов`язань та захисту економічних інтересів держави.

Водночас відповідач заперечень по суті позову суду не подав, тоді як третя особа, не оспорюючи наявності заборгованості, повідомила про вжиття заходів щодо її погашення та часткове виконання зобов`язань у межах виконавчого провадження, що підтверджується матеріалами справи. У зв`язку з цим у ході розгляду справи судом було зменшено розмір заявлених позовних вимог з урахуванням фактично сплачених сум.

Таким чином, предметом розгляду у цій справі є вирішення питання про наявність правових підстав та доцільність звернення стягнення на предмет застави відповідача в рахунок погашення непогашеного залишку заборгованості, з урахуванням установлених судом обставин часткового виконання зобов`язань та принципів співмірності, ефективності й реального виконання судових рішень.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання

19.05.2025 до господарського суду надійшов позов Керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України та Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 справу №904/2518/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.

22.05.2025 ухвалою господарського суду позовну заяву Керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України та Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави залишено без руху.

28.05.2025 до господарського суду від Керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №22853/25 від 28.05.2025) про усунення недоліків.

02.06.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 01.07.2025 об 11:00 год. Залучено до участі у справі Селянсько-фермерське господарство "Савойя" (51473, Дніпропетровська область, Павлоградський район, село Межиріч, вулиця Сонячна, будинок 31; ідентифікаційний код 30355599), як третю особу на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

01.07.2025 у підготовче засідання з`явився прокурор. Повноважні представники позивачів, відповідача та третьої особи не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

01.07.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання у справі на 17.07.2025 о 14:30 год.

04.07.2025 до господарського суду від позивача-1 за допомогою системи "Електронний суд" надійшли додаткові письмові пояснення (вх. суду №29111/25 від 08.07.2025) по справі.

17.07.2025 у підготовче засідання повноважні представники сторін (учасників справи) не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

17.07.2025 ухвалою господарського суду продовжено строк проведення підготовчого провадження на 30 днів, а саме: по 02.09.2025 включно. Відкладено підготовче засідання на 18.08.2025 о 10:00 год., повторно надавши учасникам справи можливість виконати пропозиції суду, викладені в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2025 у справі №904/2518/25.

04.08.2025 до господарського суду від представника Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №33662/25 від 04.08.2025) про розгляд справи без участі представника.

18.08.2025 у підготовче засідання з`явився прокурор. Представники позивачів-1,2, відповідача та третьої особи у вказане підготовче засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

18.08.2025 ухвалою господарського суду відкладено підготовче засідання на 02.09.2025 об 11:00 год., повторно надано учасникам справи можливість виконати пропозиції суду, викладені в ухвалі Господарського суду Дніпропетровської області від 02.06.2025 у справі №904/2518/25.

02.09.2025 у підготовче засідання з`явився прокурор. Представники позивачів-1,2, відповідача та третьої особи у вказане підготовче засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

У вказаному підготовчому засіданні обговорені питання, що стосуються виконання завдань підготовчого засідання, передбачених статтею 182 Господарського процесуального кодексу України.

02.09.2025 ухвалою господарського суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні на 23.09.2025 о 12:30 год.

23.09.2025 у судове засідання з`явився прокурор. Повноважні представники позивачів-1,2, відповідача та третьої особи у вказане підготовче засідання не з`явились. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

У вказаному судовому засіданні 23.09.2025 прокурор заявив щодо необхідності відкладення розгляду справи з метою належного повідомлення відповідача.

23.09.2025 ухвалою господарського суду відкладено розгляд справи по суті на 01.10.2025 о 15:50 год., з метою належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, а також про обставини даної справи.

01.10.2025 у судове засідання з`явився прокурор. Повноважні представники позивачів-1,2, відповідача та третьої особи у вказане підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

У вказаному судовому засіданні 01.10.2025 прокурор заявив щодо необхідності відкладення розгляду справи у зв`язку із отриманою інформацією від відповідача про бажання сплатити заборгованість у добровільному порядку.

01.10.2025 ухвалою господарського суду відкладено розгляд справи по суті на 16.10.2025 о 16:00 год.

У зв`язку з перебуванням судді Іванової Т.В. у період з 15.10.2025 по 28.10.2025 у відрядженні, призначене на 16.10.2025 судове засідання не відбулося, у зв`язку із чим ухвалою господарського суду від 08.10.2025 було призначено судове засідання на 06.11.2025 об 11:00 год.

05.11.2025 від Керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №48713/25 від 05.11.2025) про зменшення позовних вимог.

06.11.2025 у судове засідання з`явився прокурор. Повноважні представники позивачів-1,2, відповідача та третьої особи у вказане підготовче засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

У вказаному судовому засіданні 06.11.2025 прокурор заявив щодо необхідності відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю отримати інформацію щодо можливих додаткових оплат відповідачем заборгованості, яка є предметом у даній справі.

Суд протокольно задовольнив усне клопотання прокурора про відкладення розгляду справи по суті в межах розумного строку та узгодив із прокурором дату та час наступного судового засідання, а саме: 20.11.2025 об 11:45 год.

06.11.2025 ухвалою господарського суду відкладено розгляд справи по суті в межах розумного строку на 20.11.2025 об 11:45 год. Відкладено розгляд заяви прокурора (вх. суду №48713/25 від 05.11.2025) про зменшення розміру позовних вимог до розгляду в судовому засіданні, яке відбудеться 20.11.2025 об 11:45.

18.11.2025 від Керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №50888/25 від 18.11.2025) про зменшення позовних вимог, відповідно до якої останній просить суд долучити до матеріалів справи лист Павлоградського ВДВС у Павлоградському районі Дніпропетровської області від 18.11.2025 №28.18/314416 на підтвердження актуального стану заборгованості Селянсько-фермерського господарства "Савойя".

19.11.2025 від Селянсько-фермерського господарства "Савойя" за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №51104/25 від 19.11.2025) з додатками, відповідно до якої фермерське господарство поінформувало суд, що погашення заборгованості буде здійснене до кінця поточного року.

19.11.2025 ухвалою суду закрито провадження у справі №904/2518/25 в частині суми заборгованості Селянсько-фермерського господарства "Савойя" перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарства за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству від 18.12.2017 №31ФГ-2017 у розмірі 71 982,32 грн.

20.11.2025 від Керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява (вх. суду №51162/25 від 20.11.2025) про зменшення позовних вимог.

20.11.2025 у судове засідання з`явився прокурор. Повноважні представники позивачів-1,2, відповідача та третьої особи у вказане судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

У вказаному судовому засіданні прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання Селянсько-фермерського господарства "Савойя" (вх. суду №51104/25 від 19.11.2025), проте звернула увагу на строки розгляду даної справи.

Суд, заслухавши думку прокурора, прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання Селянсько-фермерського господарства "Савойя" (вх. суду №51104/25 від 19.11.2025).

Оскільки, як було зазначено прокурором, строки розгляду справи чітко визначені у Господарському процесуальному кодексі України, а провадження у даній справі було відкрито 02.06.2025, з огляду на вказане суд вважає за необхідне частково задовольнити клопотання Селянсько-фермерського господарства "Савойя" та оголосити перерву до 25.11.2025, в іншій частині відмовлено з огляду на необхідність дотримання розумних строків розгляду справи.

Суд узгодив із прокурором дату та час наступного судового засідання, а саме: 25.11.2025 о 10:30 год.

20.11.2025 ухвалою господарського суду відкладено розгляд справи по суті в межах розумного строку на 25.11.2025 о 10:30 год.

21.11.2025 ухвалою господарського суду закрито провадження у справі №904/2518/25 в частині суми заборгованості Селянсько-фермерського господарства "Савойя" перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарства за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству від 18.12.2017 №31ФГ-2017 у розмірі 200 000,00 грн.

25.11.2025 у судове засідання з`явився прокурор. Повноважні представники позивача-1,2, відповідача та третьої особи у вказане судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

У вказаному судовому засіданні, розпочато розгляд справи по суті, обговорені питання що стосуються розгляду справи по суті, заслухано вступне слово учасника справи та досліджено докази наявні в матеріалах справи.

З метою належної підготовки до судових дебатів та через щільний графік судових засідань, суд прийшов до висновку про оголошення перерви у судовому засіданні.

Суд узгодив із прокурором дату та час наступного судового засідання в межах розумного строку, а саме: 11.12.2025 о 10:50 год.

25.11.2025 ухвалою господарського суду оголошено перерву у судовому засіданні в межах розумного строку до 11.12.2025 о 10:50 год.

03.12.2025 від представника Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №51162/25 від 03.12.2025), відповідно до якого просить суд замінити відповідача у справі № 904/2518/25 з Міністерства аграрної політики та продовольства України його правонаступником - Міністерством економіки, довкілля та сільського господарства України.

11.12.2025 у судове засідання з`явився прокурор. Повноважні представники позивачів-1,2, відповідача та третьої особи у вказане судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

11.12.2025 ухвалою господарського суду відмовлено у задоволенні клопотання представника Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України (вх. суду №51162/25 від 03.12.2025), відповідно до якого просить суд замінити відповідача у справі №904/2518/25 з Міністерства аграрної політики та продовольства України його правонаступником - Міністерством економіки, довкілля та сільського господарства України. Повідомлено учасників справи про те, що ухвалення та проголошення судового рішення у справі №904/2518/25 в межах розумного строку призначено на 19.12.2025.

11.12.2025 від представника Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України за допомогою системи "Електронний суд" надійшло клопотання (вх. суду №54654/25 від 11.12.2025), відповідно до якого просить суд замінити позивача у справі №904/2518/25 Міністерства аграрної політики та продовольства України його правонаступником - Міністерством економіки, довкілля та сільського господарства України.

15.12.2025 ухвалою господарського суду задоволено заяву представника Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України (вх. суду №54654/25 від 11.12.2025) та замінено у справі № 904/2518/25 позивача-1 в особі Міністерства аграрної політики та продовольства України (01001, Київська область, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 24; ідентифікаційний код 37471967) його правонаступником - Міністерством економіки, довкілля та сільського господарства України (01008, Київська область, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2; ідентифікаційний код 37508596).

19.12.2025 у судове засідання з`явився прокурор. Повноважні представники позивачів-1,2, відповідача та третьої особи у вказане судове засідання не з`явилися. Про дату, час та місце судового засідання сторони (учасники справи) повідомлялися належним чином, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

19.12.2025 у судовому засіданні за наслідками розгляду справи оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ІІІ. Фактичні обставини справи

Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань Селянсько-фермерським господарством "Савойя" за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі №31ФГ-2017 від 18.12.2017 в частині повернення отриманих коштів у строки, визначені договором.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за зазначеним договором між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та ОСОБА_1 укладено договір застави №31ФГ-2017 від 18.12.2017, предметом якого є автомобіль MAN та напівпричіп SCHMITZ, загальною вартістю 704 405,00 грн.

За наведених обставин спір у справі стосується визначення належного способу забезпечення реального виконання судових рішень у частині непогашеного залишку заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Перелік обставин, які є предметом доказування у справі:

(1) Факт укладання договору про надання фінансової підтримки на поворотній основі №31ФГ-2017 від 18.12.2017, наявність та чинність судових рішень у справах №904/8251/21 та №904/36/24, якими встановлено розмір непогашеної заборгованості.

(2) Факт укладення договору застави №31ФГ-2017 від 18.12.2017, визначення предмета застави, його складу та вартості.

(3) Розмір заборгованості, що підлягає погашенню за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі №31ФГ-2017 від 18.12.2017.

(4) Наявність у позивача права як заставодержателя на звернення стягнення на предмет застави у межах непогашеної заборгованості.

1. Факт укладання договору про надання фінансової підтримки на поворотній основі №31ФГ-2017 від 18.12.2017, наявність та чинність судових рішень у справах №904/8251/21 та №904/36/24, якими встановлено розмір непогашеної заборгованості.

Суд встановив, що 18.12.2017 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення та Селянсько-фермерським господарством "Савойя" укладено договір №31ФГ-2017 від 18.12.2017 про надання фінансової підтримки на поворотній основі (а.с. 24, том 1), за яким третій особі у даній справі відповідно до платіжного доручення №66 від 21.12.2017 (а.с. 25, том 1) було надано 400 000,00 грн фінансової допомоги.

Факт укладення цього договору, реальність надання коштів та невиконання третьою особою обов`язку з їх повернення встановлено рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2022 у справі №904/8251/21, яким стягнуто з Селянсько-фермерського господарства "Савойя" 240 000,00 грн поворотної фінансової допомоги, 34 096,43 грн інфляційних втрат та 13 807,66 грн 3% річних (а.с. 62 65, том 1).

Надалі рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.03.2024 у справі №904/36/24 стягнуто 160 000,00 грн поворотної фінансової та 27 585,15 грн інфляційних втрат та 6 516,16 грн 3% річних (а.с. 66-73, том 1).

Згідно із частиною 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 13.08.2019 по справі №910/11164/16 визначено, що преюдиціальність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Отже, відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, у даній справі не підлягають доказуванню факт укладення договору №31ФГ-2017, отримання третьою особою 400 000,00 грн та невиконання нею обов`язку з їх повернення, а також загальний розмір заборгованості у сумі 482 005,40 грн.

2. Укладення договору застави №31ФГ-2017 від 18.12.2017, визначення предмета застави та його вартості.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором фінансової підтримки №31ФГ-2017 від 18.12.2017 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі директора Дніпропетровського відділення, як заставодержателем, та ОСОБА_1 , як заставодавцем, укладено договір застави №31ФГ-2017 від 18.12.2017 (далі договір застави; а.с. 26 27, том 1).

Відповідно до пункту 1.1 договору застави, він забезпечує вимоги заставодержателя, що виникають з договору про надання фінансової підтримки фермерському господарству №31ФГ-2017 від 18.12.2017, укладеного між заставодержателем (позивачем-2) та Селянсько-фермерським господарством "Савойя" (третьою особою), за яким боржник зобов`язався повернути кошти у розмірі 400 000,00 грн у строки та в порядку, визначені договором, з граничним строком виконання зобов`язання до 01.11.2022.

Пунктом 2.1. договору застави передбачено, що в забезпечення виконання зобов`язань, вказаних у пункті 1.1 договору застави, ОСОБА_1 на умовах, передбачених цим договором, передає у заставу заставодержателю належне на праві власності наступне майно:

- автомобіль Man 14.255L спеціалізований вантажний фургон-рефрижератор, рік випуску 2005, шасі № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , видане ТСЦ 1247 01.12.2017;

- напівпричіп Schmitz S01 загальний н/пр-бортовий-Е, рік випуску 2002, шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_7 , видане Центром 1245 22.02.2017.

За вказаним договором застави сторони оцінюють предмет застави в 704 405,00 грн.

Право застави на майно, зазначене в пункті 2.1 договору застави, виникає у заставодержателя з часу його підпису сторонами та нотаріального посвідчення (пункт 2.2. договору).

Умовами пункту 2.3. договору застави передбачено, що ризик випадкової загибелі предмета застави несе власник заставленого майна.

Відповідно до пункту 2.4 договору застави заставодавець гарантує, що майно, яке є предметом застави, до моменту підписання цього договору нікому іншому не продано, не подаровано, не передано в якості внеску в статутний капітал юридичним особам, іншим засобом не відчужено, не передано в заставу іншій особі, у податковій заставі не перебуває, під забороною (арештом) на відчуження не знаходиться, щодо нього не ведуться судові спори, відносно нього не укладено будь-яких інших договорів про відчуження чи щодо користування з третіми особами, не знаходиться у розшуку, не є національною, культурною, історичною цінністю таким чином прав у третіх осіб на предмет застави (в тому числі за договорами оренди, найму, лізингу) на території України та за її межами немає. При внесенні в договір відомостей, які не відповідають дійсності, Заставодержатель має право учиняти дії згідно з пунктом 4.1 цього договору.

Згідно із пунктом 2.5 договору застави встановлено, що заміна предмета застави може здійснюватися тільки за взаємною згодою сторін та оформляється додатковим договором. Одночасно з нотаріальним посвідченням договору застави, на підставі заяви заставодержателя чи заставодавця в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна повинно бути зареєстровано обтяження на майно яке є предметом цього договору. Усі витрати, що пов`язані з підготовкою договору застави, його нотаріальним посвідченням та реєстрацією обтяження рухомого майна сплачує заставодавець.

Заставлене майно залишається на зберіганні у заставодавця, який зобов`язується створити належні умови для його зберігання (пункт 2.6. договору застави).

Відповідно до пункту 3.1.2. договору застави заставодавець, зокрема, зобов`язався:

- приймати передбачені договором (додатками до нього ) заходи, необхідні для збереження предмету застави та нести пов`язані з цим усі витрати;

- застрахувати заставлене майно, яке залишилось у нього на користь заставодержателя;

- у випадку загибелі предмета застави (пункт 2.5) на протязі десяти днів надати аналогічне по вартості майно або незалежно від наступу строку виконати зобов`язання по договору;

- отримати письмову згоду заставодержателя на здійснення будь-яких дій, пов`язаних зі зміною прав власності на предмет застави, а також при передачі його в оренду, найом;

- відчуження заставленого майна заставодавець може здійснювати тільки за письмовою згодою заставодержателя з обов`язковим перерахуванням коштів, одержаних від реалізації, на рахунок, вказаний заставодержателем;

- за свій рахунок, оплатити вартість одержаних виписок, а також внесення записів і змін у Державний реєстр обтяжень рухомого майна.

Пунктом 4.1 договору застави передбачено, що заставодержатель має право вимагати дострокового виконання Селянсько-фермерським господарством "Савойя" зобов`язань за договором про надання фінансової підтримки фермерському господарству №31ФГ-2017 від 18.12.2017 року, а у разі відмови звернути стягнення на заставлене майно у випадках:

- неприйняття заставодавцем заходів по збереженню предмета застави або не надання ( у випадку загибелі застави) в строк іншого майна для забезпечення зобов`язань по договору;

- повідомлення заставодавцем відомостей про предмет застави (пункт 2.4), що не відповідають дійсності;

- здійснення дій, пов`язаних зі зміною предмета застави, здачею його в оренду інших зобов`язань, без згоди заставодержателя;

За порушення заставодавцем зобов`язань по страхуванню предмета застави, заставодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань по договору № 31ФГ-2017 від 18.12.2017 або застрахувати предмет застави за свій рахунок, але зі стягненням з заставодавця витрат по страхуванню (пункт 4.2. договору застави).

У випадку невиконання (неналежного виконання) Селянсько-фермерським господарством "Савойя" зобов`язань по основному договору №31ФГ-2017 від 18.12.2017 та договору застави №31ФГ-2017 від 18.12.2017 заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави (пункт 4.3. договору застави).

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у випадках, якщо на момент настання терміну виконання основного зобов`язання, воно не буде виконано повністю, у випадку невиконання графіку повернення фінансової допомоги, а також у випадку розірвання договору. При частковому виконанні зобов`язань, застава зберігає силу у повному обсязі (пункт 5.1. договору застави).

Заставодержатель за рахунок заставленого майна має право задовольнити у повному обсязі усі вимоги, передбачені договором №31ФГ-2017 від 18.12.2017, а також усі збитки по страхуванню та реалізації заставленого майна (пункт 5.2. договору застави).

Пунктом 5.3 договору застави передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно проводиться за рішенням суду, арбітражного суду, виконавчого напису нотаріуса, а також по рішенню заставодержателя у випадках наступу обставин, зазначених в пункті 5.1 цього договору, та в інших випадках, передбачених діючим законодавством України.

У випадку невиконання (неналежного виконання) Селянсько-фермерським господарством "Савойя" умов договору №31ФГ-2017 від 18.12. 2017 та договору застави, заставодержатель має право сам або через аукціон(торги) реалізувати заставлене майно, на яке звернено стягнення, а виручені гроші від реалізації направити на погашення заборгованості Селянсько-фермерського господарства "Савойя" в першочерговому порядку по відношенню до інших кредиторів. У випадках, коли аукціон (торги) об`явлені такими, що не відбулися, заставодержатель має право залишити предмет застави у своїй власності (пункт 5.4. договору застави).

Відповідно до пункту 6.1. договору застави право застави припиняється: з припиненням забезпеченого заставного зобов`язання; в інших випадках, передбачених діючим законодавством України.

Положеннями пунктів 7.1.-7.3. договору застави передбачено, що даний договір вважається укладеним з моменту його нотаріального посвідчення та діє до виконання Селянсько-фермерським господарством "Савойя" зобов`язань по основному зобов`язанню або до припинення права застави по іншим підставам. Договір не може бути розірвано або змінено в односторонньому порядку.

Судом встановлено, що у вказаному договорі застави сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.

У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору застави чи визнання неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого договору застави.

Отже, відповідно до положень даного договору застави предметом застави є автомобіль Man 14.255L спеціалізований вантажний фургон-рефрижератор, рік випуску 2005, шасі № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , видане ТСЦ 1247 01.12.2017 та напівпричіп Schmitz S01 загальний н/пр-бортовий-Е, рік випуску 2002, шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_7 , видане Центром 1245 22.02.2017, які сторони оцінили в 704 405,00 грн.

3. Розмір заборгованості, що підлягає погашенню за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі №31ФГ-2017 від 18.12.2017.

Заборгованість за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі №31ФГ-2017 від 18.12.2017 підтверджена рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області від 03.05.2022 у справі №904/8251/21 та від 08.03.2024 у справі №904/36/24, якими загалом стягнуто 482 005,40 грн.

У ході розгляду даної справи судом встановлено факт часткового погашення зазначеної заборгованості, що підтверджується наданими доказами, у зв`язку з чим ухвалами господарського суду від 19.11.2025 та 21.11.2025 розмір заявлених позовних вимог було зменшено з урахуванням сплачених сум у загальному розмірі 271 982,32 грн.

Таким чином, розмір заборгованості, що підлягає погашенню станом на дату розгляду справи, визначається як різниця між сумою, встановленою судовими рішеннями, та сумою фактично погашених коштів, і підлягає врахуванню судом при вирішенні питання щодо звернення стягнення на предмет застави.

4. Наявність у позивача, як заставодержателя, права на звернення стягнення на предмет застави у межах непогашеної заборгованості.

Відповідно до умов договору застави №31ФГ-2017 від 18.12.2017, а також положень статей 589 591 Цивільного кодексу України та статті 20 Закону України "Про заставу", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави.

Факт укладення договору про надання фінансової підтримки на поворотній основі №31ФГ-2017 від 18.12.2017, надання за ним коштів у розмірі 400 000,00 грн, а також невиконання Селянсько-фермерським господарством "Савойя" зобов`язань щодо їх повернення - підтверджені рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області у справах №904/8251/21 та №904/36/24, які набрали законної сили та відповідно до статті 75 Господарського процесуального кодексу України мають преюдиційне значення для розгляду даної справи.

Зазначені судові рішення не виконані у повному обсязі, що встановлено судом під час розгляду цієї справи, попри здійснення часткового погашення заборгованості, врахованого при зменшенні розміру позовних вимог.

За таких обставин, з огляду на наявність непогашеного залишку заборгованості у розмірі 210 023,08 грн та невиконання боржником як договірних зобов`язань, так і судових рішень, у позивача, як заставодержателя, виникло право на звернення стягнення на предмет застави - автомобіль Man та напівпричіп Schmitz, у межах непогашеної заборгованості, встановленої судовими рішеннями, що набрали законної сили.

ІV. МОТИВИ СУДУ

1. Норми права, які застосував суд

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 528 Цивільного кодексу України виконання обов`язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов`язання не випливає обов`язок боржника виконати зобов`язання особисто. У цьому разі кредитор зобов`язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою.

Згідно із частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюються на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Право застави поширюється на плоди, продукцію та доходи, одержані від використання заставленого майна, у випадках, встановлених договором (стаття 576 Цивільного кодексу України).

Частиною першою статті 583 Цивільного кодексу України визначено, що заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель); відповідні положення наведено також у частині другій статті 11 Закону України "Про заставу", за якою заставодавцем може бути як сам боржник, так і третя особа (майновий поручитель).

Згідно зі статтею 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

За змістом частини першої статті 584 Цивільного кодексу України, частини першої статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода.

За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором застави (частина друга статті 589 Цивільного кодексу України, стаття 19 Закону України "Про заставу").

Статтею 3 Закону України "Про заставу" передбачено, що заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про заставу" у договорі застави визначаються суть, розмір та строк виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, опис предмета застави, а також інші умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. Опис предмета застави в договорі застави може бути поданий у загальній формі (вказівка на вид заставленого майна тощо). При укладанні договору застави за згодою сторін або на вимогу однієї із сторін може бути проведена аудиторська перевірка достовірності та повноти балансу або фінансового стану відповідної сторони договору застави та оцінка предмета застави відповідно до законодавства.

Згідно із статтею 13 Закону України "Про заставу" договір застави повинен бути укладений у письмовій формі. Угодою сторін може бути передбачено нотаріальне посвідчення договору застави і в тих випадках, коли це є не обов`язковим в силу законодавства України, але на цьому наполягає одна із сторін.

Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Статтею 590 Цивільного кодексу України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає: 1) відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; 2) сплату процентів і неустойки; 3) сплату основної суми боргу; 4) відшкодування збитків, завданих порушенням боржником забезпеченого зобов`язання або умов обтяження; 5) відшкодування витрат на утримання і збереження предмета обтяження.

Згідно зі статтею 23 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, а також в інших випадках, встановлених законом чи договором, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Згідно зі статтею 24 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється па підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов`язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.

Статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; 5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; б) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610 Цивільного кодексу України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін

17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 № 132-IX, яким було, зокрема, внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів, на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення та Селянсько-фермерським господарством "Савойя" укладено договір про надання фінансової підтримки на поворотній основі №31ФГ-2017 від 18.12.2017, за яким третій особі надано 400 000,00 грн, однак зобов`язання щодо повернення коштів у визначені строки належним чином не виконано.

Наявність простроченої заборгованості та її розмір підтверджені рішеннями Господарського суду Дніпропетровської області у справах №904/8251/21 та №904/36/24, які набрали законної сили, а встановлені ними обставини відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України не підлягають повторному доказуванню у цій справі.

Водночас у ході розгляду даної справи судом установлено факт часткового погашення заборгованості, що підтверджується матеріалами справи та стало підставою для зменшення розміру заявлених позовних вимог і закриття провадження у відповідній частині, з урахуванням сплачених сум у загальному розмірі 271 982,32 грн. Отже, станом на момент вирішення спору предметом судового захисту є непогашений залишок заборгованості у відповідній частині.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за договором №31ФГ-2017 між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та ОСОБА_1 укладено договір застави №31ФГ-2017 від 18.12.2017, предметом якого є автомобіль MAN 14.255L та напівпричіп SCHMITZ S01, які сторони оцінили у 704 405,00 грн. Судом установлено, що договір застави укладений у належній формі, містить істотні умови, доказів його недійсності, розірвання або припинення права застави матеріали справи не містять.

За змістом статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк. У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель відповідно до статті 589 Цивільного кодексу України та статті 20 Закону України "Про заставу" набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 590 Цивільного кодексу України).

Оскільки боржником (Селянсько-фермерським господарством "Савойя") основне зобов`язання належним чином не виконано, а заборгованість не погашено у повному обсязі, суд доходить висновку, що наявні правові підстави для застосування забезпечувального способу захисту, у вигляді звернення стягнення на предмет застави, у межах непогашеного залишку заборгованості, встановленого судовими рішеннями, що набрали законної сили.

При цьому суд враховує, що часткове погашення боргу не припиняє дії застави та не усуває права заставодержателя на звернення стягнення у частині невиконаного зобов`язання, а зменшення розміру заявлених вимог забезпечує співмірність обраного способу захисту фактичному обсягу непогашеної заборгованості.

З огляду на наведене, а також беручи до уваги, що відповідач не надав суду відзиву та доказів, які б спростовували доводи позову або підтверджували виконання зобов`язання у повному обсязі, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та наявність підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Відповідно до статті 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження суд у рішенні визначає, зокрема, загальний розмір вимог, опис майна, спосіб реалізації та початкову ціну предмета обтяження. З огляду на встановлену сторонами оцінку предмета застави та з метою забезпечення реального виконання рішення, суд вважає за необхідне визначити спосіб реалізації предмета застави шляхом продажу на публічних торгах у порядку, встановленому Законом України "Про виконавче провадження", із зазначенням початкової ціни.

З огляду на встановлені судом обставини невиконання зобов`язання та наявність заборгованості Селянсько-фермерського господарства "Савойя" (ідентифікаційний код 30355599) перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (ідентифікаційний код 20029342) в особі Дніпропетровського відділення, за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі від 18.12.2017 №31ФГ-2017 у сумі 210 023,08 грн, суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет застави, визначений договором застави від 18.12.2017 №31ФГ-2017, укладеним між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме: автомобіль MAN 14.255L (2005 р.в., шасі № НОМЕР_2 , реєстраційний № НОМЕР_8 , свідоцтво серія НОМЕР_9 , видане ТСЦ 1247 01.12.2017) та напівпричіп SCHMITZ S01 (2002 р.в., шасі № НОМЕР_5 , реєстраційний № НОМЕР_10 , свідоцтво серія НОМЕР_11 , видане Центром 1245 22.02.2017), що належать заставодавцю на праві власності, шляхом продажу на публічних торгах у порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", із встановленням початкової ціни предмета застави для реалізації на торгах у сумі 704 405 грн.

V. Висновки Суду

Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.

Прокурор обрав належний спосіб захисту свого порушеного права відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України.

З На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

VІ. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на сторону, яка програла спір.

Як установлено судом, у ході розгляду справи третя особа здійснила часткове погашення заборгованості за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі №31ФГ-2017 від 18.12.2017, у зв`язку з чим ухвалами господарського суду від 19.11.2025 та 21.11.2025 розмір заявлених позовних вимог було зменшено на загальну суму 271 982,32 грн, а провадження у справі в цій частині закрито.

Разом із тим суд зазначає, що зменшення позовних вимог та закриття провадження у відповідній частині відбулося внаслідок добровільного виконання зобов`язання третьою особою після звернення прокурора до суду, тобто вже після відкриття провадження у справі.

За таких обставин відповідно до правової позиції Верховного Суду та положень частини 3 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати не підлягають перерозподілу пропорційно зменшенню позовних вимог, а покладаються на відповідача, як на особу, дії (бездіяльність) якої стали підставою для звернення до суду, що також визначено ухвалами суду від 19.11.2025 та 21.11.2025 у даній справі.

З огляду на викладене, витрати зі сплати судового збору у даній справі підлягають покладенню на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Керівника Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України та Українського державного фонду підтримки фермерських господарств в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарств до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Селянсько-фермерського господарства "Савойя" про звернення стягнення на предмет застави - задовольнити у повному обсязі.

В рахунок погашення заборгованості Селянсько-фермерського господарства "Савойя" (ідентифікаційний код 30355599) перед Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (ідентифікаційний код 20029342) в особі Дніпропетровського відділення Українського державного фонду підтримки фермерських господарства (ідентифікаційний код 20029342) за договором про надання фінансової підтримки на поворотній основі фермерському господарству від 18.12.2017 №31ФГ-2017, яка становить 210 023,08 грн (двісті десять тисяч двадцять три гривні нуль вісім копійок), звернути стягнення на предмет застави згідно з договором застави від 18.12.2017 №31ФГ-2017, укладеним між Українським державним фондом підтримки фермерських господарств (ідентифікаційний код 20029342) та ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ), а саме: на автомобіль MAN 14.255L спеціалізований вантажний фургон-рефрижератор, рік випуску 2005, шасі № НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_9 , видане ТСЦ 1247 01.12.2017, напівпричіп SCHMITZ S01 загальний н/пр-бортовий-Е, рік випуску 2002, шасі НОМЕР_5 , реєстраційний номер НОМЕР_10 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_11 , видане Центром 1245 22.02.2017, що належать ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на праві власності, шляхом продажу на аукціонах (публічних торгах) в порядку, визначеному Законом України "Про виконавче провадження", за початковою ціною для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження у сумі 704 405 грн (сімсот чотири тисячі чотириста п`ять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Дніпропетровської обласної прокуратури (49044, Дніпропетровська область, місто Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, будинок 38; ідентифікаційний код 02909938) 5 784,06 грн (п`ять тисяч сімсот вісімдесят чотири гривні нуль шість копійок) судових витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 19.12.2025

Суддя Т.В. Іванова