ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2305/25

Розглянувши матеріали справи за позовом Міністерства оборони України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріан-Трейд»

про стягнення 10 618 230,00 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: Заведій В.І.;

від відповідача: не з`явився.

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Міністерства оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріан-Трейд» про стягнення 10 618 230,00 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 04.08.2025 відкрито провадження у справі № 911/2305/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 10.09.2025.

Позивач у позовній заяві заявив клопотання про проведення розгляду справи у закритому судовому засіданні, обґрунтовуючи це тим, що відкритий судовий розгляд справи № 911/2305/25 може мати наслідком завдання значної шкоди інтересам національної безпеки та оборони України внаслідок відображення службової інформації з обмеженим доступом в оприлюдненому судовому рішенні (включаючи, але не обмежуючись, найменування і кількості Товару, ідентифікаційних даних Виконавця, адреси потужностей Виконавця, місць відвантаження Товару тощо).

Відповідно до ч. 8-12 ст. 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи у закритому судовому засіданні проводиться у випадках, коли відкритий судовий розгляд може мати наслідком розголошення таємної чи іншої інформації, що охороняється законом, необхідності захисту особистого та сімейного життя людини, а також в інших випадках, установлених законом.

Про розгляд справи у закритому судовому засіданні постановляється ухвала. Суд ухвалою може оголосити судове засідання закритим повністю або закритою його частину.

Розгляд справи та вчинення окремих процесуальних дій у закритому судовому засіданні проводяться з додержанням правил здійснення судочинства в господарських судах. Під час такого розгляду можуть бути присутні лише учасники справи, а в разі необхідності - свідки, експерти, спеціалісти, перекладачі. Суд попереджає зазначених осіб про обов`язок не розголошувати інформацію, для забезпечення захисту якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувається в закритому судовому засіданні.

Використання систем відеоконференц-зв`язку та транслювання перебігу судового засідання в мережі Інтернет у закритому судовому засіданні не допускаються.

Якщо під час закритого судового засідання буде встановлено, що інформація, для забезпечення нерозголошення якої розгляд справи або вчинення окремих процесуальних дій відбувалися в закритому судовому засіданні, вже є публічно доступною або обмеження доступу до інформації є безпідставним чи не відповідає закону, суд постановляє ухвалу про подальший розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

Таким чином, судом задоволено заявлене у позовній заяві клопотання Міністерства оборони України щодо розгляду справи № 911/2305/25 у закритому судовому засіданні.

В ході підготовчого провадження у справі № 911/2305/25 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

В ході підготовчого провадження позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, відповідач в ході підготовчого провадження подав відзив, у якому позовні вимоги заперечував, просив зменшити штрафні санкції. Також сторони зазначили і про те, що ними повідомлено про всі обставини справи, які їм відомі, та надані суду всі наявні у них докази.

На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 911/2305/25 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 22.10.2025.

У судовому засіданні 22.10.2025 позивач позовні вимоги підтримав, відповідач у судове засідання не прибув, в ході розгляду спору проти позову заперечував, просив зменшити штрафні санкції.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 22.10.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Міністерством оборони України подано позов про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріан-Трейд» штрафних санкцій за порушення строків поставки та якості товару за Договором про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09210000-4) для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/23/27 від 31.05.2023 в загальному розмірі 10 618 230,00 грн, з яких: 1 920 450,00 грн. штрафу за прострочення поставки понад 30 днів, 5 193 180,00 грн. пені за прострочення поставки товару, 3 504 600,00 грн. штрафу за порушення умов договору щодо якості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 31.05.2023 між Міністерством оборони України (позивач, Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аріан-Трейд» (відповідач, Постачальник) укладено Договір про постачання для державних потреб нафти і дистилятів (09210000-4), для техніки спеціального призначення (за кошти Державного бюджету України) № 286/1/23/27 (далі - Договір).

Предмет Договору визначено в п.1.1, згідно з яким Постачальник зобов`язується постачати у 2023 році мастильні засоби (09210000-4) (далі Товар) для потреб Міністерства оборони України згідно Специфікації, а Замовник забезпечити приймання Товару та його оплату в асортименті, кількості, у строки і за цінами згідно з нижчевикладеною специфікацією.

Первісна специфікація визначала, що ТОВ «Аріан-Трейд» зобов`язується поставити Замовнику Товар в кількості 80,0 тонн до 20.06.2023 та 120,0 тонн до 30.06.2023 (включно), а загалом 200,0 тонн на загальну суму в розмірі 35 400 000,00 грн. (з ПДВ).

Згідно з пунктом 2.1. Договору якість Товару повинна відповідати вимогам визначеним фізико-хімічним властивостям ГОСТ 25770-83 та підтверджуватись документально в установленому порядку (паспортами, сертифікатами відповідності).

Однак, Постачальником до військових частин поставлено 99,0 тонн (50 тонн неякісного Товару та 49 тонн заміна - теж неякісна), а саме:

- до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) 5,0 тонн неякісного Товару відповідно до Акту приймання оливи для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 згідно з ГОСТ 25770-83 за якістю від 11.08.2023 № 36/1345 (паспорти якості № 2440 від 04.08.2023 та № 2523 від 10.08.2023);

- до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) 10,0 тонн неякісного Товару відповідно до Акту № 1944 приймання нафтопродуктів за якістю від 14.08.2023 (паспорти якості № 2451 від 04.08.2023 та № 2550 від 10.08.2023);

- до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) 20,0 тонн неякісного Товару відповідно до Акту № 17 приймання нафтопродуктів за якістю від 18.08.2023 (паспорти якості № 2502 від 14.08.2023 та № 2667 від 18.08.2023);

- до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_4 ) 10,0 тонн неякісного Товару відповідно до Акту № 2 приймання нафтопродуктів за якістю від 09.08.2023 (паспорти якості № 2410 від 28.07.2023 та № 2474 від 09.08.2023);

- до військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 ) 10,0 тонн неякісного Товару відповідно до Акту приймання нафтопродуктів за якістю № 193/ООВ від 28.08.2023 (паспорти якості № 2411 від 28.07.2023 та № 2499 від 09.08.2023);

- до військової частини НОМЕР_5 ( АДРЕСА_3 ) 10,0 тонн неякісного Товару відповідно до Акту приймання нафтопродуктів за якістю № 268/ООВ від 23.10.2023 (паспорти якості № 3075 від 29.09.2023 та № 3218 від 17.10.2023);

- до військової частини НОМЕР_4 ( АДРЕСА_4 ) 10,0 тонн неякісного Товару відповідно до Акту № 3 приймання нафтопродуктів за якістю від 18.10.2023 (паспорти якості № 3063 від 29.09.2023 та № 3193 від 17.10.2023);

- до військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) 10,0 тонн неякісного Товару відповідно до Акту № 2471 приймання нафтопродуктів за якістю від 19.10.2023 (паспорти якості № 3049 від 29.09.2023 та № 3234 від 17.10.2023);

- до військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_3 ) 9,0 тонн неякісного Товару відповідно до Акту № 19 приймання нафтопродуктів за якістю від 17.10.2023 (паспорти якості № 3067 від 29.09.2023 та № 3223 від 17.10.2023);

- до військової частини НОМЕР_6 ( АДРЕСА_1 ) згідно з актом приймання нафтопродуктів за якістю № 695/1/12/06 від 12.06.2024 за результатами проведеного повторного випробування ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно з паспортом якості № 1001 від 17.05.2024 олива моторна для швидкохідних дизелів транспортних машин М-16ИХП-3 у кількості 5000 кг не відповідає вимогам ГОСТ 25770-83 за показниками кінематична в`язкість при 40 С, зольність сульфатна та термоокислювальна стабільність.

Відповідно до рознарядки (додаток 12.2. до Договору) Товар постачається в запломбованій тарі виробника ємністю 200 л (±10%), яка забезпечує надійне збереження фізико-хімічних властивостей протягом гарантійного терміну.

Згідно паспорту якості, виданого заводом технічних масел «Аріан» від 20.07.2023 № 295 гарантійний термін зберігання становить 5 років з дня виготовлення (23.06.2023).

Відповідно до пункту 7.3.1. Договору за порушення умов Договору щодо якості Товару Постачальник сплачує Замовнику штраф у розмірі 20 відсотків вартості Товару, що визнаний неякісним.

У зв`язку з поставкою відповідачем неякісного Товару позивачем нараховано та заявлено до стягнення у позові 3 504 600,00 грн. штрафу у розмірі 20% від вартості поставки неякісного Товару.

Також, відповідно до умов Договору передбачена пеня за порушення строків постачання Товару у розмірі 0,1% за кожен день прострочення та за прострочення постачання понад 30 днів 7% від вартості простроченої поставки.

Як зазначає позивач та відображено у наданому ним розрахунку, Товар поставлявся з простроченням від 28 до 90 днів у кількості 50 тонн на суму 8 850 000,00 грн., за що нарахована пеня у сумі 307 980,00 грн.

Крім того, з простроченням понад 90 днів було поставлено товар на суму 885 000,00 грн. (поставка 19.09.2023), тому за умовами Договору було нараховано штраф у розмірі 7% у сумі 61 950,00 грн.

До 20.06.2023 Міноборони було поставлено лише 50 тонн з необхідних 80 тонн товару, а 120 тонн товару до 30.06.2023 поставлено не було, у зв`язку з чим, нараховано штраф та пеню за непоставлений товар у межах 6 місяців. Всього за непоставлений Товар нараховано пеню в сумі 4 885 200,00 грн. та штраф в сумі 1 858 500,00 грн.

З огляду на викладене, позивач у позові просить стягнути з відповідача штрафні санкції всього у сумі 10 618 230,00 грн., з яких штраф за поставку неякісного товару - 3 504 600,00 грн., штраф за прострочення поставки понад 30 днів 1 920 450,00 грн., пеня 5 193 180,00 грн.

Відповідачу направлялися претензії, проте в добровільному порядку кошти Міноборони сплачені не були.

Позивач зазначає, що відповідачем допущено порушення строків поставки Товару за Договором та поставлено неякісний товар, а частина Товар так і залишається недопоставленою, що вкрай негативно відобразилося на забезпеченні угрупувань військ (сил) Збройних Сил України, які проводять відсіч збройній агресії російської федерації, тому з відповідача мають бути стягнути штрафні санкцій, які передбачені законом та умовами Договору.

Також щодо строків позовної давності позивач зауважив, що за змістом положень п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, серед іншого, статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а також п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупинявся на строк дії такого стану (на момент заявлення позовних вимог).

В ході розгляду справи відповідач подав відзив, у якому позовні вимоги заперечував та просив зменшити штрафні санкції, посилаючись на їх не співмірність. В обґрунтування заперечень проти позову відповідач у відзиві описує обставини виготовлення, поставки та виправлення недоліків поставлених паливно-мастильних матеріалів для потреб оборони, посилається на зміну логістичних зв`язків, винайдення/відтворення необхідної формули ПММ, проведення випробовувань та виправлення недоліків.

Однак, укладаючи Договір, відповідач мав усвідомлювати та реально оцінювати власні спроможності і не приймати на себе непосильних зобов`язань, не будучи взмозі гарантувати якісний та належний результат.

У разі ж безальтернативної необхідності укладення Договору, сторони мали заздалегідь обумовити та врахувати ризики і їх правові наслідки.

Суд не приймає посилання відповідача на проведені з позивачем наради, оскільки такі наради відбувались після поставки неякісного товару та після прострочення термінів поставки.

У відповіді на відзив позивач наголошує, що відповідач прийняв на себе зобов`язання за Договором, за порушення яких умовами Договору передбачалась відповідальність.

Позивач заперечував проти клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, посилаючись на особливий характер поставок за Договором та зауважуючи, що спірні відносини стосуються забезпечення обороноздатності країни у період дії особливого періоду. Водночас, неналежне виконання своїх зобов`язань відповідачем має негативний вплив на обороноздатність країни.

Згідно з ч. 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Як передбачено ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 673 Цивільного кодексу України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Якщо продавець при укладенні договору купівлі-продажу був повідомлений покупцем про конкретну мету придбання товару, продавець повинен передати покупцеві товар, придатний для використання відповідно до цієї мети.

Якщо законом встановлено вимоги щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, який відповідає цим вимогам.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Враховуючи, що відповідач в порушення умов Договору своєчасно, у повному обсязі та належної якості не здійснив поставку Товару за Договором, що створило ризики негативного впливу на обороноздатність країни, відповідач є таким, що порушив договірне зобов`язання, що є підставою для застосування до нього обумовленої Договором та чинним законодавством відповідальності.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 193 Господарського кодексу України (який діяв у період порушення зобов`язання та нарахування штрафних санкцій) порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

У відповідності до ч. 1 ст. 218 Господарського кодексу України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно зі ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Суб`єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у статті 2 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 231 Господарського кодексу України

1. Законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

2. У разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

- за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

- за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

3. Законом може бути визначений розмір штрафних санкцій також за інші порушення окремих видів господарських зобов`язань, зазначених у частині другій цієї статті.

4. У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

5. У разі недосягнення згоди між сторонами щодо встановлення та розміру штрафних санкцій за порушення зобов`язання спір може бути вирішений в судовому порядку за заявою заінтересованої сторони відповідно до вимог цього Кодексу.

6. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

7. Розмір штрафних санкцій, що застосовуються у внутрішньогосподарських відносинах за порушення зобов`язань, визначається відповідним суб`єктом господарювання - господарською організацією.

Таким чином, позивачем правомірно нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 1 920 450,00 грн. штрафу за прострочення поставки понад 30 днів; 5 193 180,00 грн. пені за прострочення поставки; 3 504 600,00 грн. штрафу за порушення умов договору щодо якості товару.

Щодо клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, судом досліджено та встановлено наступне.

Відповідно до ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Як зазначено в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 916/469/19 наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013.

Господарський суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому, реалізуючи свої дискреційні повноваження передбачені статтями 551 Цивільного кодексу України та 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суди повинні забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2020 року у справі № 916/469/19.

Суд враховує, що здійснюючи підприємницьку діяльність, відповідач повинен самостійно нести всі ризики, як щодо дотримання норм чинного законодавства України, так і щодо належного виконання добровільно взятих на себе договірних зобов`язань, а також, самостійно нести юридичну відповідальність за допущені у своїй діяльності правопорушення.

В той же час, умови Договору мають відображати дійсну правову природу відповідальності, забезпечуючи реальне виконання зобов`язань без покладення на сторону непомірного фінансового тягаря, який не відповідає ні ступеню порушення, ні співмірності завданим збиткам.

З приводу наведених позивачем заперечень проти клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, суд зазначає, що позивач, усвідомлюючи очевидну неспроможність відповідача своєчасно поставити якісне пальне, своєю поведінкою зі зволікання з вирішенням питання про розірвання Договору з відповідачем та віднайдення іншого постачальника, також сприяв негативному впливу на обороноздатність країни.

У ситуації неможливості віднайдення постачальників, які б гарантовано були спроможні своєчасно поставити пальне належної якості, позивач також повинен був усвідомлювати реальний стан справ у відповідний період.

В будь-якому випадку, виходячи з обставин виконання Договору, є несправедливим покладати всю вину виключно на відповідача, оскільки позивач також сприяв створенню ризиків негативних наслідків для обороноздатності держави.

За наведених обставин, враховуючи значну вартість Договору та погоджені умовами Договору штрафні санкції, розміри яких значно перевищують гарантовані законодавством, з метою відновлення балансу інтересів сторін, суд вважає за можливе зменшити заявлені у справі штрафні санкції на 50%.

Зокрема, з заявлених заявлено до стягнення у позові задоволенню підлягають вимоги про стягнення: 960 225,00 грн. штрафу за прострочення поставки понад 30 днів (що складає 50% від заявлених 1 920 450,00 грн.); 2 596 590,00 грн. пені за прострочення поставки товару (що складає 50% від заявлених 5 193 180,00 грн.); 1 752 300,00 грн. штрафу за порушення умов договору щодо якості товару (що складає 50% від заявлених 3 504 600,00 грн.). В решті 50% заявлених до стягнення штрафних санкцій позов задоволенню не підлягає у зв`язку зі зменшення штрафних санкцій судом.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в сумі 960 225,00 грн. штрафу за прострочення поставки понад 30 днів, 2 596 590,00 грн. пені за прострочення поставки товару, 1 752 300,00 грн. штрафу за порушення умов договору щодо якості товару, в решті позов задоволенню не підлягає у зв`язку зі зменшенням судом штрафних санкцій.

Відшкодування витрат по сплаті судового збору відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються судом на відповідача в повному обсязі без врахування суми зменшення неустойки судом, оскільки спір у відповідній частині виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 123, 126, 129, 231, 233, 236-241, Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аріан-Трейд» (08500, Київська область, Фастівський район, м. Фастів, вул. Поліграфічна, 12, ) на користь Міністерства оборони України (03168, м. Київ, п-т Повітрофлотський, 6, ) 960 225,00 грн. штрафу за прострочення поставки понад 30 днів, 2 596 590,00 грн. пені за прострочення поставки товару, 1 752 300,00 грн. штрафу за порушення умов договору щодо якості товару та 127 418,76 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

4. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 26.12.2025.

Суддя Т.П. Карпечкін