РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.12.2025Справа № 910/11505/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши матеріали справи

За позовом Акціонерного товариства «Укрнафта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро-сантехнічно-монтажно-будівельна компанія «ЕСТМ-БУД»

про стягнення 321510,42 грн

Представники сторін:

від позивача: Козлова В.В.;

від відповідача: Лисенко В.М.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

12.09.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Укрнафта» з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро-сантехнічно-монтажно-будівельна компанія «ЕСТМ-БУД» про стягнення штрафу у розмірі 321510,42 грн.

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що відповідач в порушення умов укладеного між сторонами Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 прострочив виконання робіт, що є підставою для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 321510,42 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2025 відкрито провадження у справі №910/11505/25, задоволено клопотання позивача про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, постановлено здійснювати розгляд справи з правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (без проведення судового засідання), встановлено відповідачу строк для подання заяви із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

29.09.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та заява про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У відзиві на позовну заяву відповідач повідомив, що п 1.2. Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 визначено найменування робіт, які повинен виконати підрядник, а саме: Капітальний ремонт колії козлового крану, що полягає в заміні дерев`яних шпал на залізобетонні. Відповідно до підсумкової відомості ресурсів, яка є невід`ємною частиною договору, монтаж нових рейок на залізобетонних шпалах не передбачено. Таким чином, підрядник був змушений використовувати ті рейки від замовника, які були змонтовані на дерев`яні шпали. В ході виконання робіт підрядником було встановлено, що рейки, які надані замовником для монтажу на залізобетонні шпали були дефектні, а їх геометрія та профіль не відповідали вимогам, необхідними для укладки на бетонні шпали. Це пов`язано з тим, що після демонтажу з дерев`яних шпал, рейки мали залишковий ефект деформації, так як дерев`яні шпали окремо розташовані та не є монолітною конструкцією на відміну від залізобетонних шпал. Крім того такі рейки не відповідали технічним вимогам, зокрема щодо типу кріплення, стану рейок, сумісності з бетонними шпалами.

Як повідомив відповідач, щодо усунення недоліків він своїм листом №85 від 14.03.2025 наголосив на тому, що рейки після демонтажу з дерев`яних шпал мали залишковий ефект деформації та запропонував позивачу надати нові рейки. Згодом позивачем були поставлені нові рейки, а підрядником було здійснено їх заміну.

Отже, як вказує відповідач, позивачем з самого початку були надані дефектні матеріали, які унеможливлювали своєчасне виконання робіт підрядником, у зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними.

01.10.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 05.11.2025.

У підготовчому засіданні 05.11.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 12.11.2025.

05.11.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 12.11.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 10.12.2025.

У судовому засіданні 10.12.2025 представник позивача надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі; представник відповідача у судовому засіданні 10.12.2025 надав усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 23.04.2025 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

19.09.2024 між Акціонерним товариством «Укрнафта» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Електро-сантехнічно-монтажно-будівельна компанія «ЕСТМ-БУД» (підрядник) укладено Договір підряду №13/3792-р, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується на свій ризик виконати вказані в пункті 1.2. Договору роботи за завданням замовника, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити ці роботи на умовах, визначених даним договором.

Найменування робіт: «Капітальний ремонт колії козлового крану ККС-10Т25-32-У1 (заміна дерев`яних шпал на залізобетонні) (ДКБ-24095) вул. Дружби народів, 28 м. Прилуки Чернігівської обл. (код 45450000-6 за ДК 021:2015, Інші завершальні будівельні роботи)» (далі по тексту - Роботи) (п. 1.2 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024).

Згідно з п. 1.3 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 перелік, строк виконання робіт, а також їх вартість за взаємною згодою сторін можуть коригуватися в процесі виконання робіт шляхом оформлення сторонами додаткових угод до цього договору, з урахуванням вимог Закону України «Про публічні закупівлі» та особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України «Про публічні закупівлі», на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 12 жовтня 2022 р №1178(зі змінами).

Відповідно до п. 2.1 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 загальна вартість робіт по цьому договору становить 2700000,00 грн., крім того ПДВ 540000,00 грн., всього з ПДВ 3240000,00 грн.

У п. 3.4 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 сторони визначили, що перегляд строків виконання робіт може здійснюватися, зокрема при виникненні обставин, що не залежать від підрядника, перешкоджають виконанню робіт у встановлені строки, за умови, якщо підрядник без затримки письмово сповістить замовника про виникнення таких обставин.

Обставинами, які перешкоджають виконанню робіт у встановлені договором строки, що не залежать від підрядника і дають право на перегляд сторонами цих строків, є такі: - форс-мажор, про який зазначено у розділі 10 Договору: - внесення змін до проектної документації; - дії третіх осіб, що унеможливлюють належне виконання робіт, за винятком випадків, коли ці дії зумовлені залежними від підрядника обставинами (п. 3.5 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024)

Відповідно до п. 3.6 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 рішення сторін про перегляд строку виконання робіт оформляється у відповідності до п. 1.3 даного Договору.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 31.12.2024 року, але у будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (п. 14.1 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024).

Як зазначає позивач у позовній заяві, під час проведення попереднього випробування колії козлового крану ККС-10Т25-32-У1 за проміжними актами виконаних робіт за лютий 2025 року, ним виявлено відхилення розмірів рейкових колій вантажопідіймальних кранів під час проведення нівелювання рейкової колії козлового крану ККС-10Т25-32-У1.

Про факт виявлених недоліків позивачем було складено Акт приймання-передачі виконаних робіт (далі Акт від 10.03.2025), до якого додано фотофіксацію недоліків, Протокол нівелювання рейкової колії № 2 від 10.03.2025 та направлено Листа від 12.03.2025 вих. №01/01/12/16/05/09-02/01/3386 відповідачу з вимогою виправити в найкоротший термін виявлені недоліки, які було виявлено підчас приймання робіт.

Відповідачем 14.03.2025 направлено листа вих. №85, в якому зазначено, що всі зауваження виправлено, але, як вказує позивач, така інформація не відповідала дійсності.

Так, у листі від 20.03.2025 вих. № 01/01/12/16/05/09-02/01/3783 позивач зазначив, що після усунення відповідачем недоліків було повторно проведено нівелювання рейкової колії, та виявлено відхилення розмірів від вимог НПАОП 0.00-1.80-18 «Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання», про що складено Протокол нівелювання рейкової колії №3 від 20.03.2025.

Крім того, залишилися неусунутими зауваження, відображені у пункті 10 Акту від 10.03.2025.

Після усунення всіх недоліків, 04.04.2025 позивачем було прийнято виконанні роботи за Договором підряду №13/3792-р від 19.09.2024, підписано Акт №1 приймання-передачі будівельних робіт (форма № КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) за квітень 2025 року.

За таких обставин, як вказує позивач, відповідач прострочив виконання робіт на 36 днів, що є підставою для стягнення з відповідача штрафу у розмірі 321510,42 грн.

Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач повідомив, що п 1.2. Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 визначено найменування робіт, які повинен виконати підрядник, а саме: Капітальний ремонт колії козлового крану, що полягає в заміні дерев`яних шпал на залізобетонні. Відповідно до підсумкової відомості ресурсів, яка є невід`ємною частиною договору, монтаж нових рейок на залізобетонних шпалах не передбачено. Таким чином, підрядник був змушений використовувати ті рейки від замовника, які були змонтовані на дерев`яні шпали. В ході виконання робіт підрядником було встановлено, що рейки, які надані замовником для монтажу на залізобетонні шпали були дефектні, а їх геометрія та профіль не відповідали вимогам, необхідними для укладки на бетонні шпали. Це пов`язано з тим, що після демонтажу з дерев`яних шпал, рейки мали залишковий ефект деформації, так як дерев`яні шпали окремо розташовані та не є монолітною конструкцією на відміну від залізобетонних шпал. Крім того такі рейки не відповідали технічним вимогам, зокрема щодо типу кріплення, стану рейок, сумісності з бетонними шпалами.

Як повідомив відповідач, щодо усунення недоліків він своїм листом №85 від 14.03.2025 наголосив на тому, що рейки після демонтажу з дерев`яних шпал мали залишковий ефект деформації та запропонував позивачу надати нові рейки. Згодом позивачем були поставлені нові рейки, а підрядником було здійснено їх заміну.

Отже, як вказує відповідач, позивачем з самого початку були надані дефекті матеріали, які унеможливлювали своєчасне виконання робіт підрядником, у зв`язку з чим позовні вимоги є безпідставними.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 1 ст. 837 Цивільного кодексу України унормовано, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч. 2 ст. 837 Цивільного кодексу України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно з ч. 1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 3.1 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 строк виконання робіт становить - 150 (сто п`ятдесят) календарних днів з дати початку робіт та закінчується датою підписання кінцевого Акту приймання виконаних будівельних робіт (№КБ-2В). Початок робіт оформляється двостороннім Актом про початок виконання робіт, складений між замовником та підрядником. Акт про початок виконання робіт підписується між замовником та підрядником не пізніше ніж через 10 календарних днів здати підписання договору.

26.09.2024 сторони оформили Акт-допуск (про початок виконання робіт) за Договором підряду №13/3792-р від 19.09.2024, в якому встановили кінцевий термін виконання робіт 26.02.2025.

Згідно з п. 4.1.3 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024, якщо при прийманні-передачі виконаних робіт виявляються недоліки (дефекти), замовник має право не приймати такі роботи до усунення недоліків.

Відповідно до п. 5.1 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 виконання робіт оформляється шляхом підписання сторонами проміжних та кінцевого акту приймання виконаних будівельних робіт (№КБ-2В), надалі Акт, який датується останнім днем виконання робіт, і Довідки про вартість виконаних будівельних робіт (№КБ-3), надалі - Довідка. В Проміжному акті та Довідці відображаються обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджені замовником і виконавцем, які є первинними обліковими документами. В Акті та Довідці відображаються обсяги виконаних робіт та їх вартість, підтверджені замовником і підрядником, які є первинними обліковими документами. Акт та Довідка складаються підрядником в 2 (двох) оригінальних примірниках, які мають бути підписані, скріплені печаткою підрядника та надані замовнику не пізніше 2 (двох) робочих днів з дати підписання. На підставі зазначених документів замовник проводить розрахунки з підрядником.

Відповідно до п. 5.2 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 замовник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати одержання від підрядника відповідного акту підписати його або направити підряднику письмову відмову від прийняття виконаних робіт та підписання акту, із зазначенням переліку зауважень та виявлених недоліків у виконаних роботах та/або викладенням обставин, які унеможливлюють підписання акту. У своїй мотивованій відмові замовник має право визначити строк для усунення зазначених ним недоліків. При цьому визначений замовником строк є обов`язковим для підрядника.

Приймання-передача закінчених робіт проводиться у разі позитивного результату попереднього випробування (якщо нормативними актами та проектно-кошторисною документацією передбачено проведення попередніх випробувань закінчених робіт або таке випробування викликане характером цих робіт) (п. 5.3 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024).

У п. 5.4 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 визначено, що у разі виявлення в процесі приймання-передачі закінчених робіт недоліків, допущених з вини підрядника, він у визначений замовником термін зобов`язаний усунути їх і повторно повідомити замовника про готовність до передачі закінчених робіт. Якщо підрядник не бажає чи не може усунути такі недоліки замовник може, попередньо повідомивши підрядника, усунути їх своїми силами або із залученням третіх осіб. Витрати, пов`язані з усунення недоліків замовником, компенсуються підрядником.

Позивач долучив до позовної заяви копію листа від 12.03.2025 адресованого відповідачу, в якому зазначено, що при перевірці наданих відповідачем актів виконаних робіт за лютий 2025 року, 04.03.2025 маркшейдерським відділом департаменту капітального будівництва було проведено нівелювання рейкової колії.

Як видно з акту приймання-передачі виконаних робіт від 10.03.2025, складеного комісією замовника та додатку до нього протоколу нівелювання №2 від 10.03.2025 на вимогу НПАОП 0.00-1.80-18 «Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання», виявлені суттєві порушення при виконанні робіт.

У вказаному листі позивач вимагав відповідно до п. 5.4 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 в найкоротші терміни виправити вище вказані недоліки та надати акт про усунення для повторного контролю замовником граничних відхилень від проектного рішення.

Так, в Акті приймання-передачі виконаних робіт від 10.03.2025, який складено комісією замовника (позивача), зазначено, що були виявлені такі недоліки:

- різниця позначок головок рейок в одному поперечному перерізі складає min =6 мм, max = 152мм при допустимому 40 мм,

- звуження або розширення рейкової колії (відхилення величини прогону) min = - 20 мм, max = + 40 мм при допустимому 15 мм,

- взаємне зміщення торців рейок, що стикуються, у плані та за висотою, допустимо 2мм,

- зазори у стиках рейок, допустимо 6 мм, окремі стики взагалі незакріплені,

- відхилення рейки від горизонтальності (різниця висотних позначок головок рейок) min = 1 мм, max = 42 мм при допустимому 30 мм,

- відхилення рейки від прямолінійності на ділянці 10 м становить max = 42 мм при допустимому 20 мм,

- тормозні лінійки не змонтовані взагалі,

- щебенева подушка неспланована та неущільнена,

- монтаж заземлення може призвести до травмування,

- вирізана підошва рейки, такі рейки мають бути відбраковані та замінені на непошкоджені.

У листі від 14.03.2025 відповідач повідомив позивача про те, що капітальний ремонт передбачав заміну основи та дерев`яних шпал на залізобетонні конструкції і встановлення б/у рейок, як матеріал замовника. Рейки, як матеріал замовника, після демонтажу з дерев`яних шпал мали залишковий ефект деформації (так як дерев`яні шпали окремо розташовані), тому при монтажі на нові з.б. конструкції і виникають ці відхилення по рейці. Пропонуємо або залишити в даних допусках, або надати нові рейки, які ми змонтуємо на конструктив балок. Всі інші зауваження виправлені.

У листі від 20.03.2025 вих. №01/01/12/16/05/09-02/01/3783 позивач зазначив, що після усунення відповідачем недоліків було повторно проведено нівелювання рейкової колії, та виявлено відхилення розмірів від вимог НПАОП 0.00-1.80-18 «Правила охорони праці під час експлуатації вантажопідіймальних кранів, підіймальних пристроїв і відповідного обладнання», про що складено Протокол нівелювання рейкової колії №3 від 20.03.2025. Крім того, залишилися неусунутими зауваження, відображені у пункті 10 Акту від 10.03.2025.

Після усунення всіх недоліків, 04.04.2025 позивачем було прийнято виконанні роботи за Договором підряду №13/3792-р від 19.09.2024, підписано Акт №1 приймання-передачі будівельних робіт (форма № КБ-2в) та Довідку про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма № КБ-3) за квітень 2025 року.

Отже, наведені вище обставини справи свідчать про те, що відповідач допустив прострочення з виконання робіт за Договором підряду №13/3792-р від 19.09.2024.

Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Зазначене також кореспондується з положеннями статей 525, 526 Цивільного кодексу України.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з ч. 2 ст. 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

У відповідності до ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Згідно з п. 9.2 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 при порушенні строків виконання робіт, строків по усуненню виявлених недоліків (дефектів) підрядник на вимогу замовника сплачує йому штраф у розмірі 10 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Перевіривши розрахунки штрафу, суд дійшов висновку в його обгрунтованості, у зв`язку з чим позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрнафта» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро-сантехнічно-монтажно-будівельна компанія «ЕСТМ-БУД» про стягнення штрафу у розмірі 321510,42 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відносно ж заперечень відповідача, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 4.4.4 та 4.4.10 Договору підряду №13/3792-р від 19.09.2024 підрядник зобов`язаний повідомляти замовника не пізніше 1 (одного) робочого дня, а у разі вини замовника негайно, у письмовій формі про обставини, що ускладнюють виконання робіт якісно та своєчасно, що може призвести до збільшення строків виконання робіт в обумовлені цим договором строки та інформувати в установленому порядку замовника про хід виконання зобов`язання за договором, обставин, що перешкоджають його виконанню, а також про заходи, необхідні для їх усунення.

Однак, відповідач повідомив позивача про неякісні матеріали вже після встановлення факту неналежного виконання робіт.

При цьому, в Акті, складеному комісією, зафіксовані недоліки, пов`язані не лише з дефектами рейок. Зокрема, у п. 10 Акту вказано, що вирізана підошва рейки, такі рейки мають бути відбраковані та замінені на непошкоджені.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2019 зі справи № 902/761/18, від 20.08.2020 зі справи № 914/1680/18).

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Вимоги, як і заперечення на них, за загальним правилом обґрунтовуються певними обставинами та відповідними доказами, які підлягають дослідженню, зокрема, перевірці та аналізу. Все це має бути проаналізовано судом як у сукупності (в цілому), так і кожен доказ окремо, та відображено у судовому рішенні.

Крім того, відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Суд зазначає, що відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів виконання ним робіт за Договором підряду №13/3792-р від 19.09.2024 у строк до 26.02.2025, з огляду на що позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрнафта» підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Судовий збір покладається на відповідача (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Електро-сантехнічно-монтажно-будівельна компанія «ЕСТМ-БУД» (03040, м. Київ, вул. Деміївська, буд. 43, офіс 42; ідентифікаційний код: 33192357) на користь Акціонерного товариства «Укрнафта» (04053, м. Київ, провулок Несторівський, буд. 3-5; ідентифікаційний код: 00135390) штраф у розмірі 321510 (триста двадцять одна тисяча п`ятсот десять) грн 42 коп. та судовий збір у розмірі 3858 (три тисячі вісімсот п`ятдесят вісім) грн 13 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний рішення складено та підписано 22.12.2025.

Суддя О.М. Спичак