ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"11" грудня 2025 р. Cправа № 902/1340/25

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Тварковського А.А.,

за участю секретаря судового засідання Литвиненко О.Р.,

представника позивача - Бохана С.О.

у відсутності представників відповідачів,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів (пн), Київська область, 08702)

до: Фізичної особи-підприємця Сауляк Ольги Андріївни ( АДРЕСА_1 )

до: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )

про солідарне стягнення 629441,24 грн,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд Господарського суду Вінницької області в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" про солідарне стягнення з Фізичної особи-підприємця Сауляк Ольги Андріївни та ОСОБА_1 629441,24 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на укладення Фізичною особою-підприємцем Сауляк Ольгою Андріївною (відповідач 1) із Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (позивач) Договору поставки №184/25-ТН від 02.05.2025, у забезпечення зобов`язань за яким між позивачем та гр. ОСОБА_1 (відповідач 2) 02.05.2025 укладено Договір поруки № П/184/25-ТН.

У зв`язку з невиконанням відповідачем 1 умов Договору поставки, позивач звернувся до відповідачів з позовом про солідарне стягнення з них 629441,24 грн, з яких: 428524,4 грн - основного боргу; 52381,65 грн - пені; 60830,31 грн - 36% річних та 87704,88 грн - штрафу.

Судом у порядку, передбаченому частиною восьмою ст. 176 ГПК України, отримано інформацію про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача 2 згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру.

Ухвалою суду від 01.10.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №902/1340/25 в порядку загального позовного провадження та призначено у ній підготовче засідання на 04.11.2025 о 10:00 год.

Під час підготовчого провадження у справі, строк якого ухвалою суду від 04.11.2025 продовжено на 30 днів на підставі ч. 3 ст. 177 ГПК України, учасникам справи забезпечено можливість на реалізацію прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, зокрема на подання заяв по суті спору. Однак учасники справи таким правом не скористалися. Поряд з цим на підставі відповідного клопотання представнику позивача забезпечено участь у судових засіданнях у справі № 902/1340/25 в суді першої інстанції в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Виконавши завдання підготовчого провадження, позаяк учасникам справи надано достатньо часу для вчинення процесуальних дій, судом закрито таку стадію господарського процесу та призначено справу до розгляду по суті на 11.12.2025 о 09:30 год.

В підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" надійшла заява представника позивача про солідарне стягнення з відповідачів 47740, 62 грн витрат на професійну правничу допомогу з додатком доказів на підтвердження таких витрат.

На визначений час у судове засідання 11.12.2025 з`явився представник позивача, відповідачі правом участі у судовому засіданні не скористалися.

Відповідачів про дату, час та місце розгляду справи повідомлено ухвалою суду 20.11.2025, вручення якої підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями.

Представник позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі з підстав та обставин, викладених у позовній заяві.

Відзиву відповідачів на позовну заяву до суду не надійшло.

За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.

Оскільки відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів частини 9 статті 165 та частини 2 статті 178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

02.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (Постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Сауляк Ольгою Андріївною укладено Договір поставки №184/25-ТН товарів дрібного фасування на умовах відстрочення кінцевого розрахунку (Договір), відповідно до п. 1.1. якого на умовах, визначених Договором, Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію виробничо-технічного призначення (надалі - Товар), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і оплатити його вартість, сплативши за нього визначену Договором грошову суму.

Згідно із п. 1.2 Договору найменування Товару, його кількість, ціна за одиницю, термін поставки Покупцю, інші умови, визначені в видаткових накладних, які вважаються специфікаціями у розумінні положень ст. 266 Господарського кодексу України. Загальна кількість та вартість Товару, що поставляється за даним Договором визначається як сума кількості і вартості всіх поставлених партій Товару за даним Договором (п. 1.2. Договору).

Зважаючи на те, що Товар виробляється за кордоном та імпортується на територію України, Сторони домовились, що вказані у рахунках та в підписаних Сторонами видаткових накладних в гривнях ціни на Товар та загальна сума договору не є фіксованими і можуть бути відкориговані Постачальником в залежності від зміни комерційного курсу гривні до іноземної валюти. Ціна Товару заокруглюється до 0,01 грн. Зважаючи на те, що Сторони погодились із тим, що ціна Товару за цим Договором є договірною (може визначатися за згодою Сторін), то процедуру коригування ціни Товару Постачальником у порядку, передбаченому даним пунктом Договору, Сторони домовились вважати погодженою на увесь час чинності цього Договору та не вважати таке коригування односторонньою зміною умов Договору, що потребує окремого погодження Сторін (п. 2.2. Договору).

Відповідно до п. 2.4.1 Договору Постачальник складає рахунок на оплату поставленого Товару та надсилає його на адресу місцезнаходження Покупця. Покупець зобов`язується оплатити вартість Товару в строки, які вказані в рахунку на оплату Товару або в строки, вказані п. 2.4.3 Договору.

Пунктом 2.4.3 Договору сторони погодили, що якщо рахунок Постачальником не виставлявся або рахунком на оплату Товару не передбачений строк оплати поставленого Товару, то вартість поставленого Товару підлягає повній оплаті з врахуванням умов п.п. 2.2.-2.4. цього Договору, не пізніше наступного дня після його прийняття (ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Згідно із п. 2.6. Договору моментом переходу права власності на Товар від Постачальника до Покупця є дата складання видаткової накладної на Товар та/або, при необхідності, складання інших документів, що посвідчують факт передачі Товару Покупцю.

Відповідно до п. 7.2 Договору у випадках порушення умов даного Договору, Постачальник має право притягти Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов Договору Покупець:

A) сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання;

Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

B) сплачує на користь Постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

На виконання умов Договору відповідачу 1 був поставлений Товар на загальну суму 438 524,40 грн, що підтверджується обопільно підписаними та скріпленими печатками сторін видатковими накладними:

- № 127518 від 06.05.2025 на суму 98 823,60 грн;

- № 128027 від 07.05.2025 на суму 148 235,40 грн;

- № 132054 від 21.05.2025 на суму 191 465,40 грн.

Вартість поставленого товару відповідачем 1 оплачено частково на суму 10 000 грн відповідно до платіжної інструкції №@2PL021170 від 16.08.2025.

Окрім того, 02.05.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (Кредитор, позивач), ФОП Сауляк Ольгою Андріївною (Боржник, відповідач 1) та ОСОБА_1 (Поручитель, відповідач 2) укладено Договір поруки № П/184/25-ТН (Договір поруки), відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Поручитель поручається перед Кредитором за виконання Боржником всіх грошових зобов`язань за договором, передбаченим п. 2 цього Договору (надалі іменується "основний договір").

У випадку порушення Боржником обов`язку за основним договором, Боржник і Поручитель відповідають перед Кредитором як солідарні боржники (п. 1.2. Договору поруки).

Згідно із пп. 2.1., 2.2. Договору поруки під "Основним договором" в цьому Договорі розуміється Договір поставки № 184/25-ТН від 2 травня 2025 р., укладений між Кредитором (в основному договорі іменується "Постачальник") та Боржником (в основному договорі іменується "Покупець"). Строк дії Основного договору становить один рік із дня його підписання уповноваженими представниками сторін, крім зобов`язань Покупця по виконанню грошових зобов`язань та відповідальності, які припиняються лише їх належним виконанням, а в частині проведення розрахунків за Товар, по штрафним санкціям - до повного їх виконання.

Згідно із п. 3.1. Договору передбачений цим Договором обов`язок Поручителя перед Кредитором поширюється на cyму ycix, без винятку, грошових зобов`язань Боржника за Основним договором

Сторони договору поруки домовились, що Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність по всім зобов`язанням Боржника, вказаним вище, в тому числі по сплаті судових витрат та інших витрат Кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за Основним договором (п. 3.4. Договору).

Відповідно до п. 4.1. Договору поруки Поручитель зобов`язаний у разi порушення Боржником обов`язку за основним договором, самостiйно виконати зазначений обов`язок Боржника перед Кредитором в строк 3-х банкiвських днiв пiсля настання строку оплати за Основним договором, шляхом оплати грошових коштів на поточний рахунок Кредитора, вказаний в даному Договорі.

Цей договір набуває чинності з дати його укладення і діє до моменту припинення поруки (п. 6.1. Договору поруки).

Згідно із п. 6.2. Договору порука припиняється (в залежності від того, який момент настав раніше):

- через 5 (п`ять) років з дати укладення даного Договору;

- з припиненням забезпеченого нею зобов`язання;

- якщо після настання строку виконання зобов`язання Кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване Боржником або Поручителем;

- у раз переведення боргу на іншу особу, якщо Поручитель не поручився за нового Боржника.

Неналежне виконання відповідачем 1 обов`язку зі своєчасної оплати товару, отриманого за Договором поставки поставки №184/25-ТН від 02.05.2025, слугувало підставою для звернення позивача до суду із позовом про солідарне стягнення з обох відповідачів 428524,4 грн - основного боргу; 52381,65 грн - пені; 60830,31 грн - 36% річних та 87704,88 грн - штрафу.

З огляду на встановлені обставини справи, суд враховує таке.

За своєю правовою природою правовідносини між позивачем та відповідачем 1 в межах даного спору врегульовано положеннями глави 54 Цивільного кодексу України, враховуючи укладений між сторонами Договір поставки №184/25-ТН від 02.05.2025.

Згідно із ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Як передбачено п. 2 ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 632 ЦК України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України у разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі.

В силу положень ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Матеріалами справи підтверджено та ФОП Сауляк Ольгою Андріївною не спростовано, що нею не виконано обов`язку щодо сплати вартості поставленого Товару на суму 428524,4 грн, обов`язок оплати за який встановлено не пізніше 01.12.2020 згідно із п. 2.5. Договору поставки №281/20-В від 04.05.2020. Відтак із 02.12.2023 таке зобов`язання є простроченим.

Поряд з цим суд враховує позицію, викладену у постанові КГС ВС від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати заборгованості, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Окрім того, з матеріалів справи слідує, що виконання зобов`язання у сумі 428524,4 грн забезпечено порукою відповідача 2 відповідно до Договору поруки № П/184/25-ТН від 02.05.2025.

Частиною 1 ст. 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Згідно із ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України).

Відповідно до ст. 555 ЦК України у разі одержання вимоги кредитора поручитель зобов`язаний повідомити про це боржника, а в разі пред`явлення до нього позову - подати клопотання про залучення боржника до участі у справі. Якщо поручитель не повідомить боржника про вимогу кредитора і сам виконає зобов`язання, боржник має право висунути проти вимоги поручителя всі заперечення, які він мав проти вимоги кредитора. Поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов`язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг.

З аналізу вище наведених норм, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Матеріали справи не містять доказів виконання ФОП Сауляк Ольгою Андріївною як боржником своїх зобов`язань за Договором поставки в сумі 428524,4 грн. Водночас пунктом 4.1. Договору поруки сторони погодили, що Поручитель зобов`язаний у разi порушення Боржником обов`язку за основним договором, самостiйно виконати зазначений обов`язок Боржника перед Кредитором в строк 3-х банкiвських днiв пiсля настання строку оплати за Основним договором, шляхом оплати грошових коштів на поточний рахунок Кредитора, вказаний в даному Договорі.

Отже, судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наявність заборгованості відповідача 1 перед позивачем за Договором поставки №281/20-В від 04.05.2020 в сумі 428524,4 грн. Поряд з цим, з урахуванням взятих на себе зобов`язань відповідачем 2 на підставі Договору поруки № П/184/25-ТН від 02.05.2025, вказана сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів.

Визначаючись щодо позовних вимог про солідарне стягнення з відповідачів 52381,65 грн - пені; 60830,31 грн - 36% річних та 87704,88 грн - штрафу, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом) не має характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним утримуваними коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно із п. 3 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За приписами ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч. 1 ст. 550 Цивільного кодексу України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Частиною шостою статті 232 Господарського кодексу України (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Пунктом 7.2 Договору поставки №281/20-В від 04.05.2020 сторони погодили, що у випадках порушення умов даного Договору, Постачальник має право притягти Покупця до відповідальності за несвоєчасне виконання будь-яких грошових зобов`язань за Договором. За порушення даних умов Договору Покупець:

C) сплачує на користь Постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період прострочення, від суми боргу, за кожен день прострочення виконання грошового зобов`язання;

Б) у випадку прострочення оплати більше ніж на 5 банківських днів, сплачує штраф в розмірі 20 % від несплаченої суми, яка склалася на наступний день після прострочення виконання грошового зобов`язання;

D) сплачує на користь Постачальника 36 (тридцять шість) відсотків річних від простроченої суми та індекс інфляції за весь час прострочення (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України).

Дослідивши здійснений позивачем розрахунок пені, 36 % річних та штрафу, судом встановлено помилковість початку періодів прострочення виконання грошового зобов`язання. Так, за відсутності в матеріалах справи доказів направлення відповідачу 1 рахунків на оплату вартості поставленого товару, така вартість в силу п. 2.4.3. Договору поставки підлягає повній оплаті з врахуванням умов п.п. 2.2.-2.4. цього Договору, не пізніше наступного дня після його прийняття (ч.1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Здійснивши розрахунок пені та 36% річних за допомогою калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних "LІGA 360" (за періоди прострочення: з 07.05.2025 до 07.05.2025 на суму 98823,6 гр; з 08.05.2025 до 20.05.2025 на суму 247059 грн; з 21.05.2025 до 16.08.2025 на суму 438524,4 грн; з 17.08.2025 до 26.09.2025 на суму 428524,4 грн) судом встановлено правомірність нарахування пені в загальному розмірі 50 508,96 грн та 36% річних в розмірі 58 655,58 грн.

Оскільки заявлена позивачем пеня становить 52381,65 грн та її обґрунтованість підтверджується в загальному розмірі 50 508,96 грн, тому у стягненні 1 872,69 грн пені слід відмовити як заявленій безпідставно. Поряд з цим із заявлених позивачем 60830,31 грн 36% річних обґрунтованість такої складової підтверджується в розмірі 58 655,58 грн, тому у стягненні 2174,73 грн 36% річних слід відмовити як заявлених безпідставно.

Арифметичною перевіркою правильності нарахованого позивачем штрафу в розмірі 20% від несплаченої суми, що загалом становить 87704,88 грн помилок не виявлено (98823,6 х 20% =19764,72 грн; 148235,4 х 20% = 29647,08 грн; 191 465,4 х 20% = 38293,08).

Статтею 14 ГПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 2 вказаної статті).

Як визначає ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ст. 76, 77, 78, 79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Судом кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, в т.ч. подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, скористатись іншими процесуальними правами.

Згідно із ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На підставі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, факт існування заборгованості відповідачів перед позивачем слідує з умов укладених між сторонами договорів, положень чинного законодавства та підтверджується матеріалами справи.

Всупереч наведеним вище нормам відповідачі не подали до суду відзиву, доказів в спростування позовних вимог, власного контррозрахунку заборгованості чи доказів погашення заборгованості.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позову частково, з урахуванням мотивів щодо безпідставного нарахування 1 872,69 грн - пені та 2 174,73 грн - 36% річних. Поряд з цим урахуванням взятих на себе зобов`язань відповідачем 2 на підставі Договору поруки № П/184/25-ТН від 02.05.2025, окрім основного боргу, підлягають солідарному стягненню з відповідачів у встановлених судом сумах пеня, 36% річних та штраф.

В силу приписів п. 2 ч.1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав - покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. Аналогічної позиції притримується КЦС ВС у постанові від 24.03.2021 у справі №462/2077/17.

Поряд з цим як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають не лише у встановлених законом випадках, але й у випадках, встановлених договором.

Так, згідно із п. 3.4. Договору поруки сторони домовились, що Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність по всім зобов`язанням Боржника, в тому числі по сплаті судових витрат та інших витрат Кредитора, пов`язаних з одержанням виконання грошового зобов`язання за Основним договором.

Отже, враховуючи часткове задоволення позову, витрати зі сплати судового збору в сумі 189926,44 грн підлягають солідарному стягненню з відповідачів в силу Договору поруки. В решті сплачений судовий збір в сумі 48,55 грн залишається за позивачем. При обчисленні ставки судового збору відповідно до частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" застосовано коефіцієнт 0,8, оскільки позовну заяву подано в електронній формі в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд".

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу, суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16).

На підтвердження витрат позивача на професійну правову допомогу в матеріалах справи містяться в копіях: договір №32 про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2025; детальний опис робіт, наданих адвокатом послуг у справі №902/1340/25; Акт №138 здачі-приймання виконаних правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги від 04.12.2025; довіреність на представництво інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" адвокатом Боханом С.О., свідоцтво про право Бохана С.О. на заняття адвокатською діяльністю серії КС №6846/10 від 05.09.2018.

За правову допомогу, передбачену в п. 1.2. Договору Замовник сплачує Адвокату винагороду в розмірі, визначеному додатками до цього Договору (п. 3.1. Договору №32 про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2025).

Згідно із Додатком №7 від 22.09.2025 до Договору №32 про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2025 сторони домовились, що розмір оплати професійної правничої допомоги за годину роботи Адвоката становить 50 % прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день укладення даного Додатку (3028,00 грн : 2 = 1514,00 грн).

Відповідно до пп. 4.1. Додатку №7 від 22.09.2025 до Договору №32 про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2025 оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється в наступному порядку: 100 % вартості послуги сплачується Замовником Адвокату протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції.

Відповідно до обопільно підписаного та скріпленого печатками сторін Акту здачі-приймання виконаних правових послуг за договором надання правової (правничої) допомоги від 02.04.2024 (Акт) сторони підтвердили факт надання правової допомоги на загальну суму 47740,62 грн, що включає:

1. Зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, по якій надається професійна правнича допомога у спірних правовідносинах - кількість витраченого часу - 1 год. за ставкою 1514 грн, що становить 1514 грн;

2. Підготовка позовної заяви (правовий аналіз наданих клієнтом документів, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту позовної заяви та розрахунків позовних вимог) - 1 документ вартістю 20000 грн;

3. Збір та підготовка письмових доказів (додатків до позовної заяви) - кількість витраченого часу - 1 год. за ставкою 1514 грн, що становить 1514 грн;

4. Підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів та відправка Відповідачу-2 - кількість витраченого часу - 0,5 год. за ставкою 1514 грн, що становить 757 грн;

5. Подання позову (завантаження тексту позовної заяви та доданих до неї документів до ЄСІТС "Електронний суд", підписання КЕП та відправка до суду) - кількість витраченого часу - 1 год. за ставкою 1514 грн, що становить 1514 грн;

6. Складання заяв, клопотань і заперечень з процесуальних питань - 1 документ вартістю 3000 грн;

7. Оплата професійної правничої допомоги за прийняття рішення на користь клієнта - 1,5 % від стягненої суми 629 441,24 грн. що становить 9441,62 грн.

8. Складання зави про розподіл судових витрат -1 документ вартістю 10000 грн.

Згідно із ч.ч. 1-2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Частиною 4 ст. 126 ГПК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки, зокрема, викладено у додатковій постанові ВП ВС від 07.07.2021 у справі №910/12876/19 (провадження №12-94гс20).

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, а також підтримано у постанові Верховного Суду від 22.10.2025 у справі № 761/415/24.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду по справі №908/2702/21 від 12.01.2023 викладено висновок, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд може з власної ініціативи застосовувати критерії, що визначені у частинах п`ятій-сьомій статті 129 ГПК України.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Враховуючи зміст норм статей 2, 11, 15 Господарського процесуального кодексу України питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження понесення витрат на правову допомогу, враховуючи характер спору по даній справі, ступінь її складності, незначний обсяг матеріалів у справі, керуючись принципами справедливості та верховенства права, суд вважає завищеним розмір таких витрат.

Так, позиції 3,4, 5 Акту (збір та підготовка письмових доказів (додатків до позовної заяви) - кількість витраченого часу - 1 год. за ставкою 1514 грн, що становить 1514 грн; підготовка копії позовної заяви та доданих до неї документів та відправка Відповідачу-2 - кількість витраченого часу - 0,5 год. за ставкою 1514 грн, що становить 757 грн; подання позову (завантаження тексту позовної заяви та доданих до неї документів до ЄСІТС "Електронний суд", підписання КЕП та відправка до суду) - кількість витраченого часу - 1 год. за ставкою 1514 грн, що становить 1514 грн) цілком поглинаються пунктом 2 такого акту, що включає підготовку позовної заяви (правовий аналіз наданих клієнтом документів, пошук та аналіз законодавства та актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах, складання тексту позовної заяви та розрахунків позовних вимог).

Окрім того, результат вирішення спору у справі №902/1340/25 жодним чином не впливає на репутацію сторони позивача та не викликає публічного інтересу, позаяк характер спору є типовим. Тому включення "гонорару успіху" за результатами вирішення спору (п. 7 Акта) об`єктивно не можна вважати пропорційним до предмету спору. Схожих висновків притримується ВС КГС у постанові від 17.01.2024 у справі №906/462/22. При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі N 911/2737/17).

Завищеним є також надання послуги щодо складання заяв, клопотань і заперечень з процесуальних питань вартістю 3000 грн (п. 6 Акта), оскільки окрім позовної заяви адвокатом у справі подано заяву про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції та про відкладення підготовчого засідання, що є шаблонними та не потребують опрацювання додаткових матеріалів для їх складення та значних витрат часу. Тому загалом суд вважає співмірними такі витрати в сумі 1514 грн, що відповідає 0,5 год. витраченого часу.

Суд враховує, що Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 наголосила на тому, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Тому безпідставним є стягнення з відповідачів 10 000 грн згідно із п. 8 Акта.

З огляду на вищевикладене, виходячи із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи, суд вважає, що сукупно співмірні і розумні витрати позивача на професійну правничу допомогу у даній справі загалом складають 23028 грн (що включає пункти 1,2 Акта та п. 6 Акта з урахуванням зменшення розміру відповідних витрат до 1514 грн).

Оскільки доказів фактичної сплати відповідачем вартості витрат на правову допомогу матеріали справи не містять, позаяк сторони обумовили, що 100% вартості послуги сплачується Замовником Адвокату протягом 30-ти календарних днів з дня проголошення рішення суду першої інстанції (4.1. Додатку №7 від 22.09.2025 до Договору №32 про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2025), суд враховує, що в силу приписів п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу незалежно від того чи їх фактично сплачено чи має бути сплачено. Таку правову позицію викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Окремо суд звертає увагу на позицію Великої Палати Верховного Суду (постанова від 12.05.2020 у справі №904/4507/18), що домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання.

У відповідності до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки судом задоволено позовні вимоги частково, то відповідному частковому задоволенню підлягають і витрати позивача на професійну правову допомогу (у співвідношенні 99,36 % - задоволено та 0,64 % - відмовлено).

Отже, за рахунок відповідачів з урахуванням п. 3.4 Договору поруки солідарно підлягають відшкодуванню 22 880,62 грн витрат позивача на професійну правничу допомогу у відсотковому відношенні задоволених вимог. Водночас залишенню за позивачем підлягають витрати на адвоката в решті заявленої суми, що складає 24 860 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 18, 42, 45, 46, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 126, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Фізичної особи-підприємця Сауляк Ольги Андріївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Спектр-Агро" (вул. Промислова, буд. 20, м. Обухів (пн), Київська область, 08702, ) 428 524,4 грн - основного боргу; 50 508,96 грн - пені; 58 655,58 грн - 36% річних; 87 704,88 грн - штрафу; 7 504,74 грн - витрат на сплату судового збору та 22 880,62 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

3. В решті позову щодо стягнення з відповідачів 1 872,69 грн - пені та 2 174,73 грн - 36% річних відмовити, у зв`язку з чим витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви в сумі 48,55 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 24 860 грн залишити за позивачем.

4. Згідно із приписами ч.1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. Відповідно до положень ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Оскільки в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

6. Примірник повного судового рішення надіслати позивачу до Електронного кабінету ЄСІТС, відповідачам - рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.

Повне рішення складено 22 грудня 2025 р.

Суддя А.А. Тварковський

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - ФОП Сауляк О.А. - АДРЕСА_1 ;

3 - ОСОБА_1 - АДРЕСА_2 .