ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

17.12.2025 Справа № 914/2578/25

м. Львів

За позовом Заступника керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області

в інтересах держави в особі:

Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача: Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-Автокар», м.Львів-Винники

про витребування майна (земельної ділянки) з незаконного володіння у комунальну власність

Суддя Олена ЩИГЕЛЬСЬКА

Секретар с/з Надія ВАШКЕВИЧ

Представників сторін:

прокурор: Максимовська С.С.;

від позивача: Коржевич У.Ф. представник;

від відповідача: Юнко М.В. представник

Суть спору: Заступник керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова Львівської області в інтересах держави в особі позивача Львівської міської ради звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-Автокар» про витребування з незаконного володіння Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар» у комунальну власність Львівської територіальної громади в особі Львівської міської ради земельної ділянки кадастровий номер :11:016:0087, площею 0,1984 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності: 41553900.

Ухвалою суду від 27.08.2025 прийнято справу до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08.10.2025.

Рух справи відображено у відповідних ухвалах та протоколах судового засідання, зокрема ухвалою суду від 05.11.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті на 03.12.2025.

05.11.2025 після проведення засідання відповідачем через систему «Електронний суд» подано заяву (яка зареєстрована в системі документообігу суду за вх.№29645/25 о 16:33) у якій ОК «ГБК «Львів-автокар» просить залишити позов без руху та зобов`язати прокуратуру надати оцінку спірної земельної ділянки, сплатити судовий збір та внести на депозитний рахунок суду кошти у сумі вартості спірної земельної ділянки .

07.11.2025 через систему «Електронний суд» прокурором подано заперечення проти клопотання про залишення позову без руху. (вх.№29847/25).

Судове засідання, призначене на 03.12.2025, не відбулося через технічні причини, які унеможливили здійснення технічної фіксації судового процесу та проведення засідання з використанням Підсистеми відеоконференцзв`язку (ВКЗ) ЄСІТС. Ухвалою суду від 03.12.2025 призначено розгляд справи на 17.12.2025.

17.12.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем подано заяву про зупинення провадження у справі №914/2578/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Касаційним Господарським судом у складі Верховного Суду судових рішень у справі №922/2555/21 та до перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку судового рішення у справі № 142/1/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

В підготовче засідання 17.12.2025 з`явилися прокурор та представник позивача, заперечили проти задоволення заяв відповідача про залишення позову без руху та про зупинення провадження у справі.

В підготовче засідання 17.12.2025 відповідач явки уповноваженого представника забезпечив, підтримав заяву про залишення позову без руху та про зупинення провадження у справі.

Розглянувши заяву відповідача про залишення позову без руху суд зазначає таке.

Заява відповідача мотивована тим, що в порушення вимог ч.6 ст. 164 ГПК України (в редакції Закону № 4292-IX) прокурором при зверненні з позовом не додано доказів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, як і експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки, чинної станом на дату подання позовної заяви.

Посилання прокурора на недобросовісність дій відповідача, не можуть бути оцінені судом на стадії прийняття позовної заяви. Питання добросовісності чи недобросовісності набувача майна повинно вирішуватись судом лише з урахуванням досліджених у межах конкретної справи доказів, що унеможливлює встановлення відповідних обставин на етапі відкриття провадження у справі.

Крім того Відповідач вважає, поданий прокурором витяг із нормативної грошової оцінки не може вважатися належним доказом вартості земельної ділянки, не забезпечує можливості суду перевірити правильність визначення ціни позову та розміру судового збору, а також не відповідає вимогам ч.6 ст. 164 ГПК України. На думку відповідача, позов подано без дотримання процесуальних вимог, що виключає можливість його належного розгляду, а відсутність експертної грошової оцінки свідчить про істотні недоліки позовної заяви, які не були усунуті прокурором.

Вимога ч.6 ст.164 ГПК України щодо подання разом із позовною заявою доказів внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна та чинної на момент подання позову експертної грошової оцінки такого майна має імперативний характер і не допускає розширювального тлумачення.

Відтак, на думку відповідача, позовна заява підлягає залишенню без руху та зобов`язати прокуратуру надати експертно-грошову оцінку спірної земельної ділянки, сплатити судовий збір та внести на депозитний рахунок суду кошти у сумі вартості спірної земельної ділянки.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху, зокрема, зазначив, що звертаючись із позовом, він у позовній заяві вказав, що відповідач є недобросовісним набувачем. Звернення прокурора до суду відповідає критерію законності, оскільки здійснюється на підставі норм ст. 387 ЦК України, яка відповідає вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційний текст якої є публічним та загальнодоступним.

На переконання прокурора, відсутні підстави для внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна.

Крім цього, прокурор зазначив, що у випадку, якщо в процесі розгляду справи судом буде встановлено, що наведена прокурором ціна позову не відповідає дійсній вартості земельної ділянки, прокурором у разі необхідності, у встановленому законом порядку, буде здійснено сплату недоплаченої суми судового збору.

За наведеного вище прокурор вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху.

Згідно з ч.6 ст. 164 ГПК України разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

Прокурор у позовній заяві вказав, що Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Львів-автокар», на його думку, є недобросовісним набувачем права власності на земельну ділянку. Прокурор звернувся з позовом в порядку, який встановлено ст. 387 ЦК України, тоді як правовий інститут витребування майна у добросовісного набувача врегульовано нормами ст. 388 ЦК України.

Суд зазначає, що вирішення питання щодо добросовісності/недобросовісності відповідачів у спірних правовідносинах має здійснюватися судом на стадії ухвалення рішення і суд не вправі відхиляти ці твердження прокурора на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі і залишати позов без руху.

Посилання відповідача на приписи ч. 5 ст. 12 ЦК України у даному випадку безпідставні. В силу ч. 6 ст. 164 ГПК України та ст. 390 ЦК України внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна та компенсація вартості такого майна добросовісному набувачеві пов`язується не з правовим інститутом здійснення права власності, а з обраним стороною способом захисту права власності, який вона просить суд визначити у рішенні. Такі кошти вносяться на депозитний рахунок суду лише у випадку звернення з позовом про витребування майна від добросовісного набувача. Нормами Глави 29 ЦК України (Захист власності) встановлено право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст. 387) та право власника на витребування майна від добросовісного набувача (ст. 388). Це різні правові інститути. Прокурором в інтересах позивача обрано спосіб захисту права власності, який встановлено ст. 387 ЦК України, і у такому випадку внесення грошових коштів на депозитний рахунок суду Законом не вимагається.

В силу ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Тому аргументи відповідача про те, що подаючи позов про витребування майна із чужого незаконного володіння прокурор фактично просить витребувати це майно від добросовісного набувача, жодним чином не можуть змінити обраний прокуратурою спосіб захисту права власності. Такі аргументи не спростовують й факту відсутності у прокуратури та позивача обов`язку вносити на депозитний рахунок суду кошти у розмірі вартості спірного майна.

Що стосується відсутності грошової оцінки, то відповідно до Витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, який сформовано 16.07.2025р., нормативна грошова оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :11:016:0087 становить 1319092,19грн.

В свою чергу Відповідач, який вважає себе власником майна, іншої грошової оцінки суду не подав, наявної у матеріалах справи грошової оцінки земельної ділянки не спростував.

При поданні позовної заяви прокуратурою сплачено 15829,11 грн. судового збору, як з позовної заяви майнового характеру (1319092,19*1,5%*0,8).

За таких обставин, у суду відсутні підстави для задоволення клопотання відповідача про залишення позову без руху з підстав не внесення прокурором на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна та несплати судового збору.

Розглянувши заяву відповідача про зупинення провадження у справі, суд зазначає таке.

В обгрунтування заяви відповідач зазначає, що Верховним Судом розглядається справа № 922/2555/21, в межах якої переглядаються ухвала Господарського суду Харківської області від 07 травня 2025 року та постанова Східного апеляційного господарського суду від 24 червня 2025 року у справі за позовом прокурора про витребування нерухомого майна.

Зазначеною ухвалою Господарського суду Харківської області, яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, позов прокурора залишено без розгляду у зв`язку з невиконанням прокурором вимог частини 6 статті 164 Господарського процесуального кодексу України при зверненні до суду з віндикаційним позовом. Суди виходили з тих мотивів, що прокурором не виконано обов`язку щодо надання суду експертно-грошової оцінки вартості спірного нерухомого майна, та надання документів, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна та доказів про доплату судового збору, з урахуванням експертно-грошової оцінки спірного майна.

Касаційний господарський суд в ухвалі від 10 вересня 2025 року у справі № 922/2555/21 зазначив, що порядок усунення прокурором такого недоліку, як подання експертно-грошової оцінки вартості спірного майна та підтвердження внесення відповідних коштів на депозитний рахунок суду, на цей час законодавчо і практично не врегульований. У зв`язку з цим суд касаційної інстанції визнав наявність виключної правової проблеми та передав відповідне питання на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

29.10.2025 Велика Палата Верховного Суду у справі №922/2555/21 повернула дану справу Верховному Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду для розгляду. Зокрема, з мотивів, що Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду не навів обґрунтування наявності виключної правової проблеми у справі № 922/2555/21, а тому справа може бути вирішена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду як належним судом у межах оцінки правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Водночас колегією суддів встановлено, що на розгляд Великої Палати Верховного Суду колегією суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду передано справу № 142/1/23 згідно з ухвалою від 12.11.2025 з мотивів необхідності тлумачення пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 4292-ІХ щодо можливості зворотного застосування Закону № 4292-ІХ.

З огляду на те, що висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 142/1/23 сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд касаційної інстанції зупинив провадження у справі № 922/2555/21, до перегляду Великою Палатою Верховного Суду у касаційному порядку судового рішення у справі № 142/1/23.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Згідно п. 11 ч. 1 ст. 229 ГПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених: пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Разом з тим, суд зазначає, що згідно із відкритими відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень станом на 17.12.2025 Великою Палатою Верховного Суду не прийняту таку справу №142/1/23 до розгляду.

Верховний Суд у постанові № 910/22479/17 від 09.12.2019 року, розглядаючи питання правомірності зупинення провадження на етапі прийняття судом касаційної інстанції рішення про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, дійшов висновку, що оскільки на час постановлення судом апеляційної інстанції ухвали від 23.10.2019 (про зупинення провадження) Велика Палата Верховного Суду ще не прийняла до свого розгляду справу № 910/22516/17, у суду апеляційної інстанції були відсутні правові підстави для зупинення апеляційного провадження у справі № 910/22479/17 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи № 910/22516/17.

Оскільки, відсутні підстави для зупинення провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України, то суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні означеної заяви відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 216 ГПК України якщо спір, розгляд якого по суті розпочато, не може бути вирішено в даному судовому засіданні, судом може бути оголошено перерву в межах встановлених цим Кодексом строків розгляду справи, тривалість якої визначається відповідно до обставин, що її викликали, з наступною вказівкою про це в рішенні або ухвалі.

З метою всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, суд вважає за необхідне оголосити перерву в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 2, 164, 174, 176, 216, 228, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні заяви відповідача про залишення позову без руху від 05.11.2025 (вх.№29645/25).

2. Відмовити в задоволенні заяви відповідача про зупинення провадження у справі від 17.12.2025 (вх.№5449/25).

3. Оголосити перерву в судовому засіданні 21.01.2026 о 11:15 год.

Засідання відбудеться в приміщенні господарського суду Львівської області за адресою: вул. Личаківська, 128, зал судових засідань (ІІ-й поверх).

4. Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України.

Суддя Щигельська О.І.