РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2025Справа № 910/10721/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., розглянувши у спрощеному позовному провадженні господарську справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг»

до Християнської релігійної громади «Корпус Маяк Армії Спасіння» у Подільському районі м. Києва

про стягнення 151 617,49 грн

без повідомлення учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва з позовом звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (далі - ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», позивач) до Християнської релігійної громади «Корпус Маяк Армії Спасіння» у Подільському районі м. Києва (далі - Релігійна громада, відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 151 617,49 грн за договором постачання природного газу № 2301050-РО від 10.01.2023.

Позов обґрунтований тим, що відповідач неналежно виконав свої зобов`язання за вказаним договором в частині своєчасної сплати вартості поставленого газу, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість. У позові ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» просить cтягнути з відповідача основний борг у сумі 101 015,15 грн, пеню в сумі 20 981,57 грн, інфляційні втрати в сумі 24 054,61 грн та 3 % річних у сумі 5 566,16 грн, що разом складає 151 617,49 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.09.2025 за вказаною позовною заявою було відкрите провадження, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, учасникам справи надана можливість реалізувати свої процесуальні права та обов`язки.

10.11.2025 відповідач надав суду відзив на позов із пропуском визначеного судом процесуального строку.

Згідно зі ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ГПК України, якою унормовано особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні, визначено, що відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Господарського суду міста Києва про відкриття провадження від 12.09.2025 відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позов - не менше 15 днів з дня вручення даної ухвали. Указана ухвала була направлена до рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача (відправлення № 261). Проте вказане поштове відправлення повернулося за зворотньою адресою 02.10.2025, у графі причин повернення зазначено: "за закінченням терміну зберігання".

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 25.04.2018 у справі № 800/547/17, від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Отже днем вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у даній справі суд вважає 02.10.2025, відтак, відповідач повинен був надати відзив на позов у строк до 17.10.2025, однак, відзив надійшов до суду 10.11.2025.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165 ГПК України).

За таких обставин, зважаючи на те, що частиною першою статті 251 ГПК України закріплено строк на подання відзиву, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, і те, що від відповідача не надійшло клопотання про поновлення строку на подання відзиву, суд приходить до висновку, що відзив слід залишити без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Розглянувши позовні вимоги та дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Установлено, 10.01.2023 між ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (постачальник) та Релігійною громадою (споживач) був укладений договір постачання природного газу № 2301050-РО (далі - договір), за умовами якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ за ДК 021:2015 код 09120000-6 «Газове паливо» (природний газ), а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (п. 1.1 договору).

Пунктом 2.1 договору сторони погодили, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з січня 2023 по грудень 2023 (включно), в кількості 11,0 тис. куб. метрів, в тому числі по місяцях (розрахункові періоди).

Додатковою угодою № 1-24 від 30.12.2023 до договору сторони передбачили, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з січня 2024 року по 15.04.2024 (включно) в кількості 4,5 куб. метрів, в тому числі по місяцях: січень 2024 - 2,0 тис. куб.м.; лютий 2024 - 1,5 куб.м.; березень 2024 - 0,5 куб.м.; квітень 2024 - 0,5 куб.м.

Відповідно до п. 3.5 договору приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

Згідно з п. 3.5.1 договору споживач зобов`язується надати постачальнику не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, завірену належним чином копію відповідного акта надання послуг з розподілу/транспортування газу за такий період, що складений між оператором(ами) ГРМ та/або оператором ГТС та споживачем, на підставі даних комерційного вузла обліку споживача, відповідно до вимог Кодексу ГТС/Кодексу ГРМ.

Пунктами 3.5.2-3.5.4 договору визначено, що на підставі отриманих від споживача даних та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС постачальник готує та надає споживачу два примірники акта приймання-передачі за відповідний розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника. Споживач протягом 2-х робочих днів з дати одержання акта зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта, підписаний уповноваженим представником споживача, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від його підписання. У випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акта до 15-го числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, а також у випадку розбіжностей між даними, отриманими від споживача відповідно до підпункту 3.5.1 цього пункту, та даних щодо остаточної алокації відборів споживача на Інформаційній платформі Оператора ГТС, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу, а вартість поставленого протягом відповідного розрахункового періоду газу розраховується з урахуванням цін, визначених в розділі 4 цього договору.

Згідно з п. 4.1 договору ціна та порядок зміни ціни на природний газ, який постачається за цим договором, встановлюється наступним чином: ціна природного газу за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,33 грн, крім того, податок на додану вартість за ставкою 20%, ціна природного газу за 1000 куб.м. з ПДВ - 16 390,00 грн; крім того, тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн, крім того ПДВ 20% - 27,315 грн, всього з ПДВ - 163,89 грн за 1000 куб. м. Всього ціна газу за 1000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн.

У п. 4.3 договору (в редакції додаткової угоди № 1-24 від 30.12.2023) визначено, що загальна фактична вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування, що підтверджуються актами приймання-передачі природного газу.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що оплата за природний газ за відповідний розрахунковий період (місяць) здійснюється споживачем виключно грошовими коштами в наступному порядку: 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу. Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акта приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 % грошових коштів за відповідний розрахунковий період. У разі відсутності акта приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.4 п. 3.5 цього договору. Споживач має право здійснити оплату та/або передоплату за природний газ протягом періоду поставки або до початку розрахункового періоду.

Відповідно до п. 5.3 договору оплата за природний газ здійснюється споживачем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 14 цього договору. Споживач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі розрахуватися за поставлений природний газ відповідно до пункту 5.1 цього договору. Кошти, які надійшли від споживача, зараховуються як передоплата за умови оплати споживачем 100% вартості природного газу, замовленого на попередній розрахунковий період, та 100% оплати вартості фактично переданого природного газу у попередні розрахункові періоди.

Споживач зобов`язаний прийняти газ на умовах цього договору, своєчасно оплачувати вартість поставленого природного газу в розмірі та порядку, що передбачені цим договором (п. 6.2 договору).

Постачальник має право отримати оплату за переданий цим договором природний газ в розмірі та в строки, визначені цим договором (п. 6.3 договору).

Відповідно до п. 13.1 договору (в редакції додаткової угоди № 1-24 від 30.12.2023) даний договір набирає чинності з дати його укладання і діє в частині поставки газу до 15.04.2024 (включно), а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору.

Правові засади функціонування ринку природного газу України регламентовані Законом України «Про ринок природного газу».

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором.

Згідно з ч. 1 ст. 265 ГК України (що діяв на час спірних правовідносин) за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у обумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина шоста ст. 265 ГК України).

Частиною першою ст. 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина друга ст. 712 ЦК України).

Положеннями ст. 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

За змістом ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору позивач у період з січня 2023 по квітень 2024 передав, а відповідач - прийняв природний газ на загальну суму 229 239,93 грн, що підтверджується актами приймання-передачі від 31.01.2023 на суму 20 953,91 грн, від 28.02.2023 на суму 27 018,42 грн, від 31.03.2023 на суму 23 340,16 грн, від 30.04.2023 на суму 11 769,82 грн, від 31.05.2023 на суму 16,56 грн, від 30.06.2023 на суму 16,56 грн, від 31.07.2023 на суму 16,56 грн, від 31.08.2023 на суму 16,56 грн, від 30.09.2023 на суму 16,56 грн, від 31.10.2023 на суму 16,56 грн, від 30.11.2023 на суму 6 704,32 грн, від 31.12.2023 на суму 20 079,86 грн, від 31.01.2024 на суму 119 224,40 грн, від 29.02.2024 на суму 16,56 грн, від 31.03.2024 на суму 16,56 грн, від 30.04.2024 на суму 16,56 грн.

Вказані акти були направлені відповідачу на електронну адресу , що була зазначена у договорі, проте, відповідач ці акти не підписав та мотивованої відмови від їх підписання не надав, відтак, на підставі п. 3.5.4 договору обсяг спожитого відповідачем газу вважається встановленим (узгодженим) відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність споживачу.

Разом з тим відповідач, в порушення п. 5.1 договору, сплату вартості поставленого газу здійснив несвоєчасно та не в повному обсязі, що підтверджується інформацією про надходження від Релігійної громади коштів на рахунки ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», наданою АТ «Ощадбанк» № 77/4-09/95709/2025 від 22.07.2025 за період з 01.01.2023 по 01.06.2025.

Також встановлено, що на підставі заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог № 125/3/2-16711 від 21.05.2025 заборгованість Релігійної громади перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» склала 101 015,15 грн.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України)

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Водночас із матеріалів справи вбачається, що до відкриття провадження у справі - 10.09.2025 відповідач здійснив повну сплату вищевказаної заборгованості в сумі 101 015,15 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією № 130 від 10.09.2025.

Отже предмет спору припинив своє існування до відкриття провадження у даній справі (12.09.2025).

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі № 13/51-04 (постанова від 26.06.2019), Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 916/144/18 (постанова від 25.07.2019) якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив своє існування в процесі розгляду справи, це є підставою для закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. Однак, якщо ж предмет спору був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові, а не закриття провадження у справі.

За таких обставин позовні вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» в частині стягнення з відповідача основного боргу в сумі 101 015,15 грн задоволенню не підлягають як такі, що вже не існували на час відкриття провадження у справі.

Крім основного боргу позивач нарахував відповідачу пеню за прострочення зобов`язання в сумі 20 981,57 грн, інфляційні втрати в сумі 24 054,61 грн та 3% річних у сумі 5 566,16 грн.

Згідно з ч. 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частин 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання зобов`язання.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

У п. 7.2 договору сторони погодили, що у разі прострочення споживачем строків остаточного розрахунку згідно з пунктом 5.1 та/або строків оплати за пунктом 8.4 цього договору, споживач зобов`язується сплатити постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Оскільки відповідач допустив прострочення виконання грошового зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитого природного газу у заявлений період, то позивач правомірно здійснив нарахування пені на заборгованість за вказаним договором.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій, судом встановлено, що він здійснений арифметично правильно, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення з відповідача 20 981,57 грн пені підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

Нарахування на суму боргу 3 % річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, судом встановлено, що з відповідача підлягають стягненню інфляційні втрати в сумі 24 054,61 грн та 3% річних у сумі 5 566,16 грн, як заявлено позивачем.

За таких обставин позов ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» суд задовольняє частково.

Відповідно до ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. 73-79, 129, 236-238, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» до Християнської релігійної громади «Корпус Маяк Армії Спасіння» у Подільському районі м. Києва про стягнення 151 617,49 грн задовольнити частково.

Стягнути з Християнської релігійної громади «Корпус Маяк Армії Спасіння» (04215, м. Київ, вул. Світлицького, буд. 28, ідентифікаційний код 25835585) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ідентифікаційний код 42399676) пеню в сумі 20 981 (двадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят одну) грн 57 коп., інфляційні втрати в сумі 24 054 (двадцять чотири тисячі п`ятдесят чотири) грн 61 коп., 3% річних у сумі 5 566 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн 16 коп. та судовий збір у сумі 808 (вісімсот вісім) грн 48 коп.

У решті позовних вимог - відмовити.

Повне рішення складене 29 грудня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного рішення.

Суддя Головіна К.І.