РІШЕННЯ

Іменем України

29 грудня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/1030/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши матеріали справи у порядку спрощеного позовного провадження

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфінансгруп»,

, вул. Незалежності, 15, м. Чернігів, 14003

Відповідач: Комунальне підприємство «Зеленбуд» Чернігівської міської ради,

, пр-т Грушевського Михайла, 168-А, м. Чернігів, 14034

Предмет спору: про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 213 987,45 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтерфінансгруп» звернулось до суду з позовом до Комунального підприємства «Зеленбуд» Чернігівської міської ради, у якому позивач просить стягнути з відповідача 213 987,45 грн шкоди, завданої внаслідок падіння дерева на автомобіль позивача.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 20.10.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Також ухвалою від 20.10.2025 встановлено сторонам строки для подання заяв по суті, а саме:

- відповідачу - п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали для подання до суду та позивачу відзиву на позов з доданими до нього документами;

- позивачу - п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання до суду та відповідачу відповіді на відзив з доданими до неї документами;

- відповідачу - п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду та позивачу заперечень з доданими до них документами.

Ухвала суду від 20.10.2025 була доставлена відповідачу в його Електронний кабінет у підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС 20.10.2025 о 18:54, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Отже, останнім днем для подання відповідачем відзиву є 05.11.2025.

23.10.2025 представник позивача подав до суду клопотання, у якому просить здійснювати розгляд справи з викликом та за участю сторін, у задоволенні якого відмовлено ухвалою суду від 27.10.2025.

28.10.2025 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до суду відзив на позовну заяву з доданими до нього документами.

30.10.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив.

06.11.2025 відповідач через підсистему «Електронний суд» подав до суду заперечення з доданими до них документами.

Суд прийняв до розгляду подані сторонами заявами по суті (відзив, відповідь на відзив та заперечення), як такі, що подані у порядку та строк, встановлені ГПК України та судом, а спір вирішується з їх урахуванням.

Згідно з ч. 2 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Короткий зміст позовних вимог та узагальнені доводи учасників справи.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків із благоустрою населених пунктів, 17.07.2024 на проспекті Перемоги, біля будинку №39, у м. Чернігові відбулось падіння дерева на припаркований автомобіль, який належить позивачу. Внаслідок пошкодження транспортного засобу позивачу завдано майнової шкоди на суму 213 987,45 грн, яку він просить стягнути з відповідача.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні, враховуючи таке:

- КП «Зеленбуд» не є балансоутримувачем зелених насаджень та не є відповідальною особою за станом зелених насаджень в м. Чернігові, а відтак і за завдання позивачу шкоди;

- як свідчить фотодокази позивача, зроблені у день падіння дерева, стан дерева не можна назвати аварійним, оскільки гілки, що впали, мали густе листове покриття, отже, падіння не викликано незадовільним (аварійним, сухим) станом;

- 17.07.2024 у м. Чернігові були пориви вітру, злива, град, внаслідок чого відбулось падіння дерев. Крім того, позивач порушив правила стоянки автомобіля, оскільки розташування транспортного засобу було на пішохідному тротуарі та газоні, на відстані менш ніж 10 м від виїзду з прилеглої території. Отже, шкода автомобілю була завдана не тільки наслідками негоди, а також внаслідок недбалості самого позивача.

Позивач заперечує проти доводів відповідача, викладених у відзиві, та зазначає, що саме КП «Зеленбуд» є особою, відповідальною за стан зелених насаджень у м. Чернігові.

У своїх запереченнях відповідач наголошує, що він не є балансоутримувачем зелених насаджень у м. Чернігові.

Обставини, які є предметом доказування у справі. Докази, якими сторони підтверджують або спростовують наявність кожної обставини, яка є предметом доказування у справі.

У позовній заяві позивач зазначає, що 17.07.2024 в м. Чернігові на проспекті Перемоги, біля будинку №39 було пошкоджено автомобіль марки Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_1 , внаслідок падіння дерева.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 власником автомобіля Toyota RAV-4 2017 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ТОВ «Інтерфінансгруп».

Позивач надав фотографії, на яких зафіксоване падіння дерева породи верба на автомобіль марки Toyota, д.н.з. НОМЕР_1 .

У листі Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області №58490-2025 від 17.09.2025 та у довідці №14440 від 24.07.2024 про результати перевірки інформації, викладеної у зверненні, зазначено, що 17.07.2024 було зареєстровано звернення Дорошка О. М. з приводу пошкодження авто в результаті падіння дерева

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Дорошок О. М. є керівником ТОВ «Інтерфінансгруп».

24.10.2024 експерт-автотоварознавець Громовий А. М. на замовлення ТОВ «Інтерфінансгруп» склав висновок №150 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу (далі Висновок №150).

У Висновку №150 зазначено, що:

- вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу автомобіля легкового «Toyota RAV-4 Hybrid», реєстраційний № НОМЕР_1 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих внаслідок падіння дерева 17.07.2024, з урахуванням суми ПДВ 20% - 35 664,58 грн, у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 17.07.2024 складає 213 987,45 грн;

- вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу автомобіля легкового «Toyota RAV-4 Hybrid», реєстраційний № НОМЕР_1 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих внаслідок падіння дерева 17.07.2024, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складників, з урахуванням суми ПДВ 20% - 21 763,62 грн, у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 17.07.2024 складає 130 581,70 грн;

- вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу автомобіля легкового «Toyota RAV-4 Hybrid», реєстраційний № НОМЕР_1 , через його пошкодження внаслідок падіння дерева 17.07.2024, у тому числі з урахуванням розміру втрати товарної вартості у сумі 0 грн, станом на дату оцінки - 17.07.2024 складає 130 581,70 грн.

Додатками до Висновку №150, зокрема, є акт технічного огляду колісного транспортного засобу (дефектна відомість) №150 від 25.07.2024, де зазначено назви деталей та опис пошкоджень; ремонтна калькуляція від 24.10.2024 №188 24.

Відповідно до листа Управління земельних ресурсів Чернігівської міської ради від 19.09.2025 №799/2-08/25 земельна ділянка, яка зазначена на графічних матеріалах (м. Чернігів, проспект Перемоги, 39) не сформована та не зареєстрована, перебуває в межах територіальної громади м. Чернігова.

КП «Зеленбуд» у відповідь на адвокатський запит щодо дерева, яке впало на проспекті Перемоги, 39, 17.07.2024, у листі від 22.09.2025 №330 повідомило:

- інформація про падіння дерева на автомобіль за вказаною адресою надійшло до КП «Зеленбуд» від колл-центру 17.07.2024;

- працівники підприємства були залучені до усунення недоліків негоди;

- інформація щодо наявності аварійних дерев на проспекті Перемоги, 39, та ордери на знесення зелених насаджень до 17.07.2024 до підприємства не надходили.

У довідці КП «Зеленбуд» Чернігівської міської ради від 28.10.2025 №401 зазначено, що:

- об`єкти благоустрою зелені зони вздовж проспекту Перемоги на балансі КП не перебувають;

- зелена зона прибудинкової території, у тому числі зелені насадження прибудинкової території на проспекті Перемоги, 39, на балансі КП не перебувають;

- житловий будинок №39, що по проспекту Перемоги, на балансі КП не перебуває.

Також відповідач надав суду:

- копію розпорядження Виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів від 14.10.1994 №215-р щодо затвердження статуту та реєстрації Державного комунального ремонтно-будівельного підприємства «Зеленбуд» Чернігівської міської ради народних депутатів;

- копію розпорядження Чернігівської міської ради від 14.02.2002 №40-р про затвердження статуту та перереєстрацію Державного комунального ремонтно-будівельного підприємства «Зеленбуд» в Чернігівське комунальне ремонтно-будівельне підприємство «Зеленбуд» Чернігівської міської ради;

- копію статуту КП «Зеленбуд» у новій редакції;

- копію договору №6030/9 від 26.03.2024, укладеного між Управління житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради та КП «Зеленбуд» Чернігівської міської ради, щодо надання послуг з озеленення територій та утримання зелених насаджень з додатками;

- копію листа Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 05.08.2025 №234/2-03, у якому зазначено, що конкурс на визначення балансоутримувача дерев у місті Чернігів, міською радою та її виконавчими органами не проводився. Вказані зелені насадження на балансі Чернігівської міської ради, її виконавчих органів та комунальних підприємств не обліковуються;

- скріншоти з вебсайтів інтернет-видань з публікаціями: «Через негоду на Чернігівщині знеструмлено 49 населених пунктів» (дата публікації 18.07.2024); «Відучора енергетики долають наслідки негоди на Чернігівщині. Сьогодні робіт побільшало» (дата публікації 18.07.2024); «Повалені дерева та обірвані дроти: на Чернігівщині електрики долають наслідки негоди (ФОТО)» (дата публікації 18.07.2024);

- скріншот (фото) з вебсервісу «Гугл Карти», на якому відмічено місце стоянки пошкодженого автомобіля біля дерева породи верба на проспекті Перемоги між будинками №35 та наступним будинком (№39) біля проїзної смуги (дата знімку червень 2015 року).

Оцінка суду.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відповідно до ч. 1 та пункту 1 ч. 2 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно із частинами 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України, яка регулює загальні підстави відповідальності за завдану недоговірну (деліктну) шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові, як:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що необхідно та невідворотно спричинила шкоду;

- вина заподіювача шкоди, як суб`єктивного елемента відповідальності, що полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1 та 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, при поданні позову про відшкодування заподіяної майнової шкоди, на позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Водночас зі змісту частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу України вбачається, що цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди, яка полягає в тому, що наявність вини заподіювача шкоди не підлягає доведенню позивачем, а саме відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків.

Предметом позову у цій справі є стягнення шкоди, заподіяної майну позивача, внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків із благоустрою населених пунктів.

Як зазначає позивач у позовній заяві, 17.07.2024 в м. Чернігові на проспекті Перемоги, біля будинку №39 внаслідок падіння дерева було пошкоджено автомобіль марки Toyota RAV-4, д.н.з. НОМЕР_1 , що не заперечується відповідачем.

Позивач вважає, що саме КП «Зеленбуд» ЧМР є особою, відповідальною за стан зелених насаджень на території м. Чернігова, натомість відповідач заперечує проти зазначеної обставини.

Правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини визначає Закон України «Про благоустрій населених пунктів».

Поняття благоустрою населених пунктів визначене у ч. 1 ст. 1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», відповідно до положень якого - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також інших заходів, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

До повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить затвердження місцевих програм та заходів з благоустрою населених пунктів (п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Пунктами 5, 9 частини другої статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо; залучення на договірних засадах коштів і матеріально-технічних ресурсів юридичних та фізичних осіб для здійснення заходів з благоустрою населених пунктів.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.

До об`єктів благоустрою населених пунктів належать території загального користування, в тому числі вулиці, дороги, провулки, узвози, проїзди, пішохідні та велосипедні доріжки (п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях (п. 2 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів»).

Згідно з ч. 1 ст. 15 вказаного Закону органи державної влади та органи місцевого самоврядування можуть утворювати підприємства для утримання об`єктів благоустрою державної та комунальної власності. У разі відсутності таких підприємств органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень визначають на конкурсних засадах відповідно до закону балансоутримувачів таких об`єктів.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» підприємства, установи, організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію; утримувати в належному стані закріплені за ними на умовах договору з балансоутримувачем об`єкти благоустрою (їх частини); відшкодовувати збитки та іншу шкоду, завдану ними внаслідок порушення законодавства з питань благоустрою та охорони навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.

За приписами ч. 1 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом.

Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105 (далі - Правила), передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами; комплекси та об`єкти монументального мистецтва; обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.

Відповідно до пункту 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво, - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.

Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.

Рішенням Чернігівської міської ради від 24.12.2019 № 49-VIІ затверджено Правила благоустрою території міста Чернігова (далі - Правила благоустрою).

Відповідно до п. 2.14 Правил благоустрою відповідальними суб`єктами за утримання, належний санітарний та технічний стан об`єктів благоустрою є:

2.14.1. Виконавчі органи Чернігівської міської ради або комунальні підприємства Чернігівської міської ради, яким передано речові права (право оперативного управління, право господарського віддання, право користування тощо) на об`єкти благоустрою.

2.14.2. Комунальні підприємства, які утримують чи обслуговують об`єкти благоустрою (у разі, якщо речові права на об`єкти благоустрою не передано конкретному суб`єкту).

2.14.3. Підприємства, установи, організації щодо об`єктів благоустрою, які перебувають у їх власності, користуванні тощо.

За положеннями п.п. 3.4.8 п. 3.4 Правил благоустрою підприємства, установи, організації, інші суб`єкти у сфері благоустрою на власних, закріплених та прилеглих територіях повинні здійснювати увесь комплекс робіт, спрямованих на забезпечення та постійне підтримання чистоти і порядку, збереження зелених насаджень, зокрема, регулярне знищення бур`янів, скошення трави заввишки більше, ніж 10 см, видалення сухостійних дерев та чагарників, видалення сухого та пошкодженого гілля та забезпечення їх видалення.

Згідно з п. 4.4.1 Правил благоустрою відповідальність за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними покладається: щодо насаджень, які знаходяться на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності, на спеціалізовані підприємства зеленого господарства виконавців відповідних послуг згідно з укладеними договорами, або на балансоутримувачів цих об`єктів.

До обов`язків власників і користувачів зелених насаджень належить: видалення сухостійних дерев та чагарників, вирізування сухих і поламаних гілок самостійно або за договорами зі спеціалізованими суб`єктами господарювання (п.п. 4.5.4 п. 4.5 Правил благоустрою).

Пунктом 9.1.11.3 Правил передбачено, що під час проведення щорічних обстежень зелених насаджень потрібно виявляти аварійні дерева.

Відповідно до розділу 12 Правил з метою контролю за станом міських зелених насаджень здійснюють їх загальні, часткові та позачергові огляди. Загальні огляди проводяться двічі на рік навесні та восени. При загальному огляді обстежують усі елементи об`єктів благоустрою, а при частковому лише окремі елементи. Позачергові огляди проводять після злив, ураганів, сильних вітрів, снігопадів, паводків тощо. Огляд проводять: балансоутримувач об`єкта, власник чи користувач земельної ділянки, а за даними обстежень складають відповідні акти.

Згідно з розпорядженням Виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів № 215-р від 14.10.1994 зареєстровано Державне комунальне ремонтно-будівельне підприємство «Зеленбуд» Чернігівської міської Ради народних депутатів.

Розпорядженням Чернігівської міської ради від 14.02.2002 40-р затверджено статут та перереєстровано Державне комунальне ремонтно-будівельне підприємство «Зеленбуд» в Чернігівське комунальне ремонтно-будівельне підприємство «Зеленбуд» Чернігівської міської ради.

Відповідно до п. 1.1 статуту КП «Зеленбуд», затвердженого рішенням Виконавчого комітету ЧМР від 06.02.2024 №59, КП «Зеленбуд» створено на базі відокремленої частини майна спільної власності територіальної громади м. Чернігова і є правонаступником Чернігівського комунального ремонтно-будівельного підприємства «Зеленбуд», створеного згідно з рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради народних депутатів № 215-р від 14 жовтня 1994 року, перереєстрованого розпорядженням міського голови від 14 лютого 2002 року № 40-р.

Пунктом 2.1 Статуту визначено, що підприємство створено з метою здійснення господарської діяльності у сфері виконання робіт зі створення, утримання, відновлення, організації, підтримання, реконструкції та санітарного очищення об`єктів благоустрою, враховуючи об`єкти благоустрою зеленого господарства. Підприємство здійснює свою діяльність на комерційній основі з метою одержання прибутків в інтересах Власника і трудового колективу.

28.02.2024 Управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради на вебпорталі публічних закупівель «Prozorro» розміщено оголошення № UA-2024-02-28-009350-a про проведення відкритих торгів із закупівлі 77310000-6 Послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень (Благоустрій озеленених територій), переможцем яких визнано КП «Зеленбуд» Чернігівської міської ради.

26.03.2024 Управлінням житлово-комунального господарства Чернігівської міської ради (далі Замовник) та КП «Зеленбуд» Чернігівської міської ради (далі Виконавець) уклали договір №6030/9 (далі Договір №6030/9), за умовами п. 1.1 якого Виконавець зобов`язується з власних матеріалів, своїми засобами та на свій ризик, у передбачений Договором строк надати послуги відповідно до предмету закупівлі: ДК 021:2015- 77310000-6 Послуги з озеленення територій та утримання зелених насаджень (Благоустрій озеленених територій), відповідно до тендерної пропозиції, а Замовник - прийняти і оплатити вказані послуги, у порядку визначеному Договором та чинним законодавством України.

Строк надання послуг: з березня по грудень 2024 року включно, з правом передчасного виконання (п. 5.1 Договору №6030/9).

У п. 5.5 Договору №6030/9 визначено місце надання послуг, у тому числі, проспект Перемоги у м. Чернігові.

В додатку №1 до Договору №6030/9 зазначені найменування послуг та їх вартість, зокрема така послуга як видалення дерев.

Додатком №2 до Договору №6030/9 є перелік об`єктів та елементів благоустрою м. Чернігова, у якому зазначений проспект Перемоги.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що саме КП «Зеленбуд» Чернігівської міської ради є особою, яка відповідає за стан зелених насаджень на проспекті Перемоги у м. Чернігові вздовж проїзної смуги.

Відповідно до висновку №150 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 24.10.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля легкового «Toyota RAV-4 Hybrid», реєстраційний № НОМЕР_1 , необхідного для усунення пошкоджень, отриманих внаслідок падіння дерева 17.07.2024, з урахуванням суми ПДВ 20% - 35 664,58 грн, у вартості робіт, складників та ремонтних матеріалів, складників та ремонтних матеріалів, станом на дату оцінки 17.07.2024 становить 213 987,45 грн.

Відповідач стверджує про відсутність його вини у заподіянні шкоди автомобілю позивача, посилаючись на негоду та недбалість самого позивача, оскільки ним порушено правила стоянки автомобіля.

Щодо доводів відповідача про наявність 17.07.2024 несприятливих погодних умов (пориви вітру, злива, град).

Як докази на підтвердження зазначених обставин щодо негоди позивач надав скріншоти з вебсайтів інтернет-видань з публікаціями: «Через негоду на Чернігівщині знеструмлено 49 населених пунктів» (дата публікації 18.07.2024); «Відучора енергетики долають наслідки негоди на Чернігівщині. Сьогодні робіт побільшало» (дата публікації 18.07.2024); «Повалені дерева та обірвані дроти: на Чернігівщині електрики долають наслідки негоди (ФОТО)» (дата публікації 18.07.2024).

Разом з тим, лише одна із зазначених публікацій містить інформацію про те, що 17 липня Чернігів накрила злива з грозою, градом та шквальним вітром. При цьому ця публікація не містить офіційних метеорологічних даних про кількість опадів, швидкість вітру, пориви вітру тощо. Дві інші статті стосуються загальної ситуації на Чернігівщині, описуючи наслідки негоди на території області загалом, без конкретизації подій саме у м. Чернігові.

Отже, зазначені публікації не є належними доказами, які підтверджують наявність 17.07.2024 у м. Чернігові негоди, внаслідок якої було завдано шкоду довкіллю.

Будь-яких інших доказів, зокрема, довідки з Гідрометцентру, про наявність 17.07.2024 у м. Чернігові метеорологічних явищ І-ІІІ рівня небезпечності (гроза, град, зливи, шквали) із зазначенням відповідних показників кількості опадів, швидкості вітра, його поривів, відповідач суду не надав.

Відтак суд доходить висновку, що відповідач не довів належними доказами обставини щодо негоди 17.07.2024 у м. Чернігові та її наслідків.

Щодо аварійності дерева, яке впало на автомобіль.

Згідно з п. 9.1.12 Правил аварійним вважається дерево, яке може становити загрозу для життя і здоров`я пішоходів, транспортних засобів, пошкодити лінії електропередач, будівлі і споруди або перебуває у пошкодженому стані внаслідок снігопадів, вітролому, урагану та інших стихійних природних явищ чи за наявності гнилої серцевини стовбура, значної суховершинності, досягнення вікової межі.

Відповідач стверджує, що спірне дерево не було аварійним, про що свідчать гілки, які мали густе листове покриття.

При цьому будь-яких належних доказів, які підтверджують те, що спірне дерево було міцним, без ознак хвороб чи шкідників, тобто здоровим, зокрема акта обстеження чи висновку експерта, відповідач суду не надав.

Отже відповідач не довів, що це дерево впало виключно через вплив надзвичайних погодних умов, чого утримувач, проявляючи розумну обачність та належний контроль, дійсно не міг передбачити і запобігти.

Щодо порушення позивачем правил стоянки.

Відповідно до п. 15.10 Правил дорожнього руху стоянка забороняється:

а) у місцях, де заборонена зупинка;

б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м;

г) ближче 50 м від залізничних переїздів;

ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху;

д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів;

е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства;

є) на газонах.

При цьому згідно зі ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення порушення правил стоянки тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Належних доказів порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема стоянки автомобіля в забороненому місці або притягнення позивача до адміністративної відповідальності за це правопорушення, відповідач суду не надав.

Крім того, суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що автомобіль було припарковано з порушенням ПДР, що свідчить про вину водія, оскільки місце паркування водієм автомобіля не знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з падінням дерева.

При цьому, за порушення Правил дорожнього руху законодавством передбачена спеціальна відповідальність, і саме до такої, а не будь-якої іншої (якщо, звичайно, водій ТЗ своїми діями прямо або опосередковано не спричинив шкоди майновим інтересам інших осіб), має притягуватись водій транспортного засобу.

За наведених обставин у їх сукупності, суд доходить висновку, що відповідач не надав доказів відсутності своєї вини та наявності вини позивача у заподіянні шкоди автомобілю внаслідок падіння дерева.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень внаслідок падіння частини дерева, як елемента об`єкта благоустрою, за стан якого відповідає КП «Зеленбуд».

При цьому протиправність поведінки КП «Зеленбуд» у разі падіння дерева, що спричинило шкоду, полягає у невиконанні або неналежному виконанні покладених на нього обов`язків щодо утримання та догляду за зеленими насадженнями, а також щодо забезпечення безпеки на території, за яку воно відповідає.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою полягає в тому, що відповідач не обстежив дерево і не виявив його аварійного стану, що призвело до його падіння та заподіяння шкоди.

За наведених обставин у їх сукупності, суд доходить висновку про наявність усіх складових цивільного правопорушення, а відтак і підстав для покладення на відповідача відповідальності у вигляді стягнення шкоди у розмірі 213 987,45 грн, завданої внаслідок падіння дерева на автомобіль позивача.

Висновки суду.

Доказами у справі, відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Інші докази та пояснення учасників справи судом до уваги не приймаються, оскільки не спростовують вищевикладені висновки суду.

За змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Судом було вжито усіх заходів для забезпечення реалізації сторонами своїх процесуальних прав та з`ясовано усі питання, винесені на його розгляд.

За наведених у їх сукупності обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач за подання цього позову сплатив судовий збір у розмірі 3209,81 грн, який підлягає стягненню з відповідача.

Частиною 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно з ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, у розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У позовній заяві позивач зазначив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 20 000,00 грн.

Як докази витрат на професійну правничу допомогу позивач до позовної заяви додав: копію договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 11.09.2025, укладений з адвокатом Шаповаловим М. С. (далі Договір від 11.09.2025); копію квитанції до прибуткового касового ордера №20/25 від 11.09.2025 про сплату коштів адвокату у розмірі 20 000,00 грн; копію акта виконаних робіт з описом від 09.10.2025; копію ордеру на надання правової допомоги СВ №1027039 від 11.09.2025.

Відповідно до п. 1.1 Договору від 11.09.2025, укладеного між позивачем (далі - Замовник) та адвокатом Шаповаловим М. С. (далі Виконавець), Виконавець надає Замовнику юридичну допомогу (послуги), пов`язану з представництвом та захистом інтересів Замвоника з приводу спору, який виник між Замовником та КП «Зеленбуд» ЧМР, пов`язаного зі стягненням матеріальної шкоди внаслідок події (падіння дерева на автомобіль) від 17.07.2024.

За умовами п. 4.1, 4.2 Договору від 11.09.2025 вартість юридичних послуг за даним договором визначається за домовленістю сторін та погоджується з рекомендаціями щодо застосування мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області, у відповідні роки і становить 20 000,00 грн, яка за природою свого походження є гонораром.

Сума гонорару в розмірі 20 000,00 грн виплачується Виконавцю з дня підписання даного договору в готівковому вигляді, на підтвердження чого Виконавець видає Замовнику квитанцію про оплату послуг.

Отже, ціну (вартість) правничої допомоги у Договорі від 11.09.2025 визначено у фіксованому розмірі (незалежно від кількості часу (годин), який адвокат витратить на надання правничої допомоги, та від кількості наданих послуг).

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №20/25 від 11.09.2025 позивач сплатив адвокату кошти у розмірі 20 000,00 грн.

09.10.2025 позивач та адвокат Шаповалов М. С. підписали акт виконаних робіт з описом, відповідно до якого ТОВ «Інтерфінансгруп» були надані послуги з правничої допомоги на суму 20 000,00 грн.

У постанові від 16.11.2022 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновків, що у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Разом з тим, заяви про неспівмірність або клопотання про зменшення витрат позивача на професійну правничу допомогу від відповідача не надходило.

Таким чином, розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, який підтверджений належними доказами, становить 20 000,00 грн та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Усього розмір судових витрат позивача, які підлягають стягненню з відповідача, становить 23 209,81 грн (3209,81 + 20 000,00).

Керуючись ст. 14, 73-80, 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального підприємства «Зеленбуд» Чернігівської міської ради (, пр-т Грушевського Михайла, 168-А, м. Чернігів, 14034) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтерфінансгруп» (, вул. Незалежності, 15, м. Чернігів, 14003) 213 987,45 грн шкоди та 23 209,81 грн судових витрат.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Вебадреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун