ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р. Справа №914/2221/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

без виклику учасників процесу

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БВБ-груп" від 06.10.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2919/25 від 07.10.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 16.09.2025 (повний текст рішення складено та підписано 29.09.2025, суддя Петрашко М.М.)

у справі № 914/2221/25

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС"

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "БВБ-груп"

про: стягнення 124365,75 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Приватного акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" (далі ПрАТ "Страхова група "ТАС", позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "БВБ-груп" (далі ТОВ "БВБ-груп", відповідач) про стягнення 124 365,75 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем на підставі договору №FO-0114104 від 03.09.2021 добровільного страхування наземного транспорту (автомобіля Lexus UX250H д.н. НОМЕР_1 ) у зв`язку з настанням страхової події - дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджено застрахований автомобіль, виплачено страхове відшкодування в сумі 254 365,75грн. Оскільки дорожньо-транспортна пригода спричинена з вини працівника відповідача, який перебував за кермом належного відповідачу транспортного засобу (ТЗ DAF FT XF 105.460, д.н. НОМЕР_2 ), а страховиком відповідача (ТДВ «СК «КРЕДО») відшкодовано 130 000,00 грн, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу решту 124 365,75 грн відповідно до ст.ст.993, 1172, 1187,1194 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 16.09.2025 у справі №914/2221/25 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з ТОВ "БВБ-Груп" на користь ПрАТ "Страхова група "ТАС" 124365,75 грн матеріальної шкоди в порядку суброгації та 3028,00 грн витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду мотивоване тим, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність підстав для задоволення позовних вимог, а відповідачем не заперечуються обставини справи та не спростовано розмір страхового відшкодування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

ТОВ "БВБ-груп" подало апеляційну скаргу від 06.10.2025, в якій просить рішення Господарського суду Львівської області від 16.09.2025 у справі №914/2221/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апелянта обгрунтовані неповним встановленням судом першої інстанції обставин справи, неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначає, що розмір виплаченого позивачем страхового відшкодування, а отже і розмір вимоги, що перейшла до позивача в порядку суброгації, є необгрунтованим та не підтверджений належними та допустимими доказам ( висновком суб`єкта оціночної діяльності або судового експерта).

ПрАТ "Страхова група "ТАС" відзиву на апеляційну скаргу не подало.

Відповідно до ч.3 ст. 263 ГПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2025 справу №914/2221/25 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "БВБ-груп" на рішення Господарського суду Львівської області від 16.09.2025 у справі № 914/2221/25, вирішено розглядати таку без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом.

03.09.2021 між ПрАТ "Страхова група "ТАС" (страховик) та ОСОБА_1 (страхувальник) укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №FO-01141043 (далі Договір), а саме: автомобіля Lexus UX250H 2019 року випуску (реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

22.07.2022 о 14:42 год. на автодорозі Київ-Харків-Довжанський 319 км сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів Lexus UX250H д.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та DAF FT XF 105.460 д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.08.2022 у справі №545/3176/22 визнано ОСОБА_2 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

25.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до страховика з заявою про настання страхової події.

Відповідно до акта огляду транспортного засобу (дефектної відомості) від 25.07.2022 та ремонтної калькуляції №12177_13 від 29.07.2022 вартість ремонту автомобіля Lexus UX250H д.н. НОМЕР_1 склала 254365,75 грн.

05.08.2022 страхувальник звернувся до страховика з заявою про виплату страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на рахунок СТО ФОП Ткаченко В.В.

11.08.2022 позивач склав страховий акт №14945/13/922, згідно з яким розмір страхового відшкодування за страховою подією, що сталася 22.07.2022 з автомобілем Lexus UX250H, становить 254365,75 грн.

Страхове відшкодування в сумі 254365,75 грн було перераховано позивачем на рахунок ФОП Ткаченка В.В., що підтверджується платіжною інструкцією № 283350 від 15.08.2022.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу DAF FT XF 105.460 д.н. НОМЕР_2 станом на момент скоєння ДТП була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Кредо» (поліс №ЕР/207386157 з лімітом за шкоду майну 130 000,00 грн) ПрАТ "Страхова група "ТАС" звернулось до Господарського суду Запорізької області з позовом про стягнення з ТДВ «Страхова компанія «Кредо», зокрема, 130 000 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 21.03.2023 у справі №908/200/23 стягнуто з ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь АТ «Страхова група «ТАС» 130 000,00 грн. страхового відшкодування, 2671,23 грн пені, 160,27 грн 3% річних, 2684,00 грн судового збору.

На виконання вказаного рішення, відповідно до платіжної інструкції №6017 від 07.04.2023, страхова компанія ТДВ «СК «Кредо» здійснила оплату суми страхового відшкодування в розмірі 130000,00 грн.

Оскільки позивачем виплачено страхове відшкодування в розмірі 254365,75 грн, а полісом №ЕР/207386157 покрито частину шкоди в розмірі 130000,00 грн, на підставі ст.ст. 1172, 1194 ЦК України АТ «Страхова група «ТАС» звернулось до суду з позовом про стягнення з ТОВ «БВБ-ГРУП» решту шкоди в розмірі 124365,75 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 3 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 21.08.2020 у справі № 905/1391/19 зазначив, що з аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

Так, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (ч. 1 ст. 1172 ЦК України).

Відповідно до ч.6 ст. 75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Вина водія транспортного засобу DAF FT XF 105.460 д.з. НОМЕР_2 працівника відповідача ОСОБА_2 у вчиненні ДТП 22.07.2022, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль Lexus UX250H д.н. НОМЕР_1 , встановлена постановою Полтавського районного суду Полтавської області від 10.08.2022 у справі №545/3176/22, яка набрала законної сили, та не заперечується відповідачем.

Як зазначалось вище, позивач (страховик) виконав зобов`язання перед своїм страхувальником за Договором та сплатив страхове відшкодування внаслідок зазначеної вище ДТП у сумі 254365,75 грн,.

Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 у справі № 910/7449/17 викладено правову позицію, що з виконанням страховиком на підставі договору добровільного майнового страхування свого обов`язку з відшкодування на користь потерпілого завданої йому внаслідок ДТП шкоди відповідно до приписів статті 512 ЦК України відбувається фактична заміна кредитора у таких зобов`язаннях: у деліктному зобов`язанні винуватця; у зобов`язанні страховика за договором (полісом) ОСЦПВВНТЗ здійснити відшкодування завданої шкоди, адже відповідні права потерпілого як кредитора переходять до страховика за договором добровільного майнового страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

Як зазначалось вище, ТДВ «СК «Кредо», яким застраховано цивільно-правову відповідальності власника транспортного засобу DAF FT XF 105.460 д.н. НОМЕР_2 , сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 130000,00 грн.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про обгрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 124 365,75 грн.

Щодо твердження апелянта про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження розміру страхового відшкодування колегія суддів зазначає наступне.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (абз. 2 ч. 1 ст. 1192 ЦК України).

Господарським процесуальним кодексом України закріплені основні засади господарського судочинства, зокрема у силу принципів рівності, змагальності та диспозитивності (статті 7, 13, 14 ГПК України) обов`язок з доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на таку сторону.

Частиною першою статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Водночас, збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.14 ГПК України).

Позивачем на підтвердження розміру збитків подано суду акт огляду транспортного засобу від 25.07.2022, ремонтну калькуляцію №12177_13 від 29.07.2025 та страховий акт №14945/13/922 від 11.08.2022.

Факт здійснення позивачем страхового відшкодування у сумі 254365,75 грн за Договором підтверджується платіжною інструкцією №283350 від 15.08.2022.

Водночас, відповідачем не подано суду жодних доказів, які б спростовували визначений позивачем розмір збитків, доводили неправильність або завищеність визначеної страховиком суми страхового відшкодування.

Відтак, доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції та відхиляються колегією суддів як безпідставні

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 16.09.2025 у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір за перегляд рішення в апеляційному порядку покладається на скаржника.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "БВБ-груп" від 06.10.2025 (вх. № ЗАГС 01-05/2919/25 від 07.10.2025) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 16.09.2025 у справі № 914/2221/25 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.