ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 Справа № 914/2079/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Гоменюк З.П., за участю секретаря судового засідання Мельник Б.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Приватного акціонерного товариства «АБІНБЕВ ЕФЕС Україна», місто Київ, Київська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛС АГРОТРЕЙД», місто Львів, Львівська область

про стягнення заборгованості за договором поставки №000533 від 18.11.2024 у розмірі 11598554,66 грн.

за участю представників:

від позивача: Куржумов М.О.

від відповідача: Огоновський О.Р.

ПРОЦЕС.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «АБІНБЕВ ЕФЕС Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛС АГРОТРЕЙД» про стягнення заборгованості за договором поставки №000533 від 18.11.2024 у розмірі 11598554,66 грн.

Ухвалою від 09.07.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачеві встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали.

У межах наданого судом строку від позивача через систему «Електронний суд» (документ сформовано 11.07.2025) надійшло клопотання (вх.№18590/25 від 11.07.2025), в якому зазначено запитувані відомості та до якого долучено необхідні докази.

Ухвалою суду від 15.07.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк у 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов та призначено підготовче засідання на 13.08.2025.

22.07.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 22.07.2025) від представника позивача надійшло клопотання про участь в судовому засіданні призначеному на 13.08.2025 в режимі відеоконференції, з використанням власних технічних засобів (вх.№19503/25).

Ухвалою від 24.07.2025 суд задовольнив клопотання представника позивача про участь в судовому засіданні призначеному на 13.08.2025 в режимі відеоконференції, з використанням власних технічних засобів.

30.07.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 30.07.2025) від представника відповідача надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (вх.№20198/25).

11.08.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 11.08.2025) від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи (вх.№21099/25).

13.08.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 13.08.2025) від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення процесуальних строків (вх.№21370/25).

Ухвалою від 13.08.2025, занесено до протоколу судового засідання від 13.08.2025, суд відклав підготовче засідання у справі на 10.09.2025.

25.08.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 25.08.2025) від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№22134/25).

09.09.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 09.09.2025) від представника позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№23707/25).

09.09.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 09.09.2025) від представника позивача надійшло клопотання про виклик свідка (вх.№23709/25)

У підготовче засідання 10.09.2025 з`явися представник позивача в режимі відеоконференції. Заяв, окрім раніше поданих на адресу суду не скерував.

У підготовче засідання 10.09.2025 з`явився представник відповідача. Додаткових заяв, клопотань окрім тих, що містяться в матеріалах справи суду не скерував.

Ухвалою суду від 10.09.2025 було продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів.

12.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив.

У судове засідання 29.10.2025 з`явилися представники позивача та громадянин ОСОБА_1 , якого позивач просив суд допитати у судовому процесі у якості свідка. Відповідач явку свого уповноваженого представника не забезпечив.

Водночас, суд звертає увагу на те, що судове засідання 29.10.2025 було призначено на 13:00 год. Однак, через поступлене на електронну пошту суду анонімного повідомлення про замінування будівлі суду, фактично судове засідання у даній справі було розпочато о 14 год 29 хв. після завершення перевірки приміщення уповноваженими органами.

Так, у судовому засіданні 29.10.2025 представники позивача просили суд у якості свідка допитати громадянина ОСОБА_1 щодо обставин даної справи. Зокрема, у матеріалах даної справи наявна посвідчена нотаріально заява свідка ОСОБА_1 щодо обставин даної справи у частині ведення попередніх переговорів між представниками сторін з приводу поставки продукції за договором.

Суд звертає увагу представників позивача на те, що згідно зі ст. 89 Господарського процесуального кодексу України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти. Суд має право зобов`язати учасника справи, який подав заяву свідка, забезпечити явку свідка до суду або його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Якщо свідок без поважних причин не з`явився в судове засідання або не взяв участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд не бере до уваги його показання. В ухвалі про виклик свідка суд попереджає свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання.

Також суд зауважує, що відповідно до ст. 87 Господарського процесуального кодексу України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків. Сторони, треті особи та їх представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи.

У підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста (п. 8 ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України).

Порядок допиту свідків і використання свідком письмових записів регламентовані ст. ст. 211, 212 Господарського процесуального кодексу України, які вміщені у § 3 «З`ясування обставин справи та дослідження доказів» глави 6 «Розгляд справи по суті» Господарського процесуального кодексу України.

Тобто, допит свідка здійснюється на стадії розгляду справи по суті, зокрема, на стадії дослідження доказів.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку заяву позивача про виклик та допит свідка розглянути на стадії дослідження доказів.

Ухвалою суду від 29.10.2025 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12.11.2025.

Розгляд справи по суті відкладався з підстав викладених у відповідних ухвалах суду від 12.11.2025 та 26.11.2025.

03.12.2025 на розгляд суду від представника відповідача поступило клопотання про призначення у справі судової почеркознавчої експертизи.

03.12.2025 від представника позивача надійшли письмові заперечення на клопотання про призначення експертизи.

Розглянувши подане клопотання представника відповідача судом було встановлено таке.

Як стверджує представник відповідача, одним із аргументів, на якому базується позиція позивача в даній справі є факт, нібито, підписання між сторонами додаткової угоди № 3 від 02.05.2025 року до договору поставки № 000533 від 18.11.2024 року, за якою, як стверджує позивач, відповідач, начебто, погодився повернути суму боргу, що є предметом спору в даній справі, відповідачу у строк до 30.05.2025 року.

Однак, відповідач зазначає, що ніколи не підписував із позивачем додаткову угоду № 3 від 02.05.2025 року та не брав на себе жодних зобов`язань, які передбачені цією угодою. На вказаній додатковій угоді міститься підпис, який візуально схожий із підписом директора відповідача, однак вона ніколи не підписувала даної додаткової угоди від імені ТОВ «Галс Агротрейд». Як наслідок, у відповідача є обґрунтовані сумніви у правдивості та достовірності долученої позивачем додаткової угоди № 3.

З огляду на наведене, відповідач вважає, що існують підстави призначення у справі судової почеркознавчої експертизи та пропонує на її вирішення поставити наступне питання: чи підпис у додатковій угоді № 3 від 02.05.2025 року до договору поставки № 000533 від 18.11.2024 року біля реквізитів «С.В. Грінченко» належить директору Товариства з обмеженою відповідальністю «Галс Агротрейд» Грінченко Світлані Вікторівні чи іншій особі?

В той же час, відповідач просив суд вважати відсутність у відповідача оригіналу додаткової угоди № 3 від 02.05.2025 року до договору поставки № 000533 від 18.11.2024 року станом на дату закінчення підготовчого провадження в даній справі поважною причиною пропуску строку для заявлення клопотання про проведення експертизи.

У письмових запереченнях на клопотання позивач зазначив, що не погоджується з відповідачем стосовно наявності підстав для призначення експертизи у даній справі.

Так, підготовче провадження у справі було закрито 29.10.2025, а під час підготовчого провадження відповідач такого клопотання у відповідності до ст. 182 ГПК України не заявляв. Відтак, позивач вважає, що такими діями відповідач зловживає своїми правами та намагається затягнути судовий процес задля уникнення відповідальності за невиконання договірних вимог.

Розглянувши подане клопотання про призначення експертизи, суд дійшов висновку відмовити в його задоволенні з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 1 статті 181 ГПК України, для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання.

Як передбачено нормами статті 182 ГПК України, саме у підготовчому засіданні суд, з`ясовує, зокрема, і чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста; вирішує заяви та клопотання учасників справи; призначає справу до розгляду по суті, визначає дату, час і місце проведення судового засідання (декількох судових засідань у разі складності справи) для розгляду справи по суті; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 80 ГПК України учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання.

Завданнями розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (стаття 194 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено судом на стадії підготовчого провадження відповідачем було подано відзив на позовну заяву в якому, з поміж іншого, заперечення щодо позовних вимог зводилося також до того, що відповідач ставив під сумнів спірну додаткову угоду № 3 від 02.05.2025 року до договору поставки № 000533 від 18.11.2024 року. Однак, при цьому, не клопотав про призначення експертизи.

Крім того, покликання відповідача на поважність пропуску ним строку на заявлення такого клопотання тим, що у нього є відсутній оригінал даної додаткової угоди, суд відхиляє та вважає їх необгрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживання тими чи іншими процесуальними правами є недобросовісним здійсненням таких процесуальних прав.

За умовами ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на наведене суд дійшов висновку, що клопотання від 03.12.2025 про призначення експертизи задоволенню не підлягає.

Після розгляду клопотання відповідача суд повернувся до розгляду справи по суті, в ході якого сторони виступили зі своїми поясненнями та із заключними словами. Також, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення.

У судовому засіданні 03.12.2025, суд ухвалив рішення та відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України проголосив скорочене судове рішення, повідомивши про орієнтований час складення його повного тексту.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтуванні заявлених позовних вимог позивач зазначає про те, що між ним та відповідачем укладено договір поставки № 000533 від 18.11.2024, відповідно до якого продавець зобов`язався поставити, покупець купити 1300 метричних тон пивоварного ячменю врожаю 2024 року. Орієнтовна вартість товару за договором без ПД складає 10 500 000,00 грн, що разом з ПДВ складає 11 970 000,00 грн.

Як стверджує позивач, ним було оплачено виставлений відповідачем рахунок на оплату №243 від 16.12.2024 на суму 11 310 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 17.12.2024.

Однак, відповідач поставив позивачу товар лише частково на суму 1 365 900,00 грн. у кількості 157 000 кг, що стало підставою для укладення між сторонами додаткової угоди №3 від 02.05.2025 до договору поставки, якою було погоджено зобов`язання відповідача повернути позивачу суму непоставленого товару (попередню передоплату) у розмірі 9 944 088,34 грн. до 30.05.2025.

У зв`язку з неповерненням суми попередньої передоплати позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача 9944088,34 грн. (неповернутої відповідачем попередньої оплати за додатковою угодою №3 від 02.05.2025 до договору), 261815,58 грн. (пені за несвоєчасне повернення попередньої оплати за додатковою угодою № 3 від 02.05.2025), 25336,99 грн. (трьох процентів річних від простроченої суми попередньої оплати за додатковою угодою № 3 від 02.05.2025 до договору), 1367313,75 грн. (пені за прострочку з поставки 1143 тон ячменю), 79 552,71 грн. інфляційних втрат, та 186 894,38 грн. упущеної вигоди.

Аргументи відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечив щодо заявлених позовних вимог у повному обсязі, зважаючи на те, що такі є безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне.

Насамперед, відповідач наголосив на тому, що відповідно до п. 7.1 договору поставки сторони погодили можливість використання електронної форми документів, до яких, зокрема, але не виключно, належать також і договори, додаткові угоди, додатки та специфікації до них.

Згідно з п. 7.3, 7.4 договору електронні документи підписуються за допомогою кваліфікованого електронного підпису (КЕП), який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису та базується на сертифікаті відкритого ключа. Обмін електронними документами здійснюється за допомогою програмного комплексу (комп`ютерної програми) «M.E.Doc», або програмних комплексів СОТА, FlyDoc, API, FREDO або іншого належного і припустимого програмного комплексу, який працює на платформі ПТАХ).

Паперова форма документа є обов`язковою у випадках неможливості однієї із сторін сформувати, підписати або відправити іншій стороні електронний

документ, а також у випадку ненадходження від іншої сторони повідомлення про отримання електронного документа.

Відтак, виходячи із вищенаведеного, усі відносини сторін у рамках спірного договору відбувались на основі електронного документообігу. Договір разом із додатками та додатковими угодами № 1 та № 2 до договору були підписані сторонами саме у програмного комплексі «M.E.Doc». Натомість, позивач надав до суду додаткову угоду № 3 від 02.05.2025 року в паперовому (не електронному) вигляді, яка підписана підписом, який схожий на власноручний підпис директора відповідача.

Відповідно, відповідач просив суд звернути увагу на те, що відповідач ніколи не підписував із позивачем додаткову угоду № 3 від 02.05.2025 року та не брав на себе жодних зобов`язань, які передбачені цією угодою. Так, на електронну адресу відповідача дійсно надходив проєкт даної додаткової угоди від позивача, однак, відповідачем запропоновані умови були розцінені як неприйнятні, наслідком чого стала відмова від підписання вказаної додаткової угоди.

Відтак, відповідач не визнає підписання ним додаткової угоди №3 до договору поставки, а так і свого обов`язку перед позивачем щодо сплати 9 944 088,34 грн. до 30.05.2025.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

Між ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА» (покупець, позивач) та ТОВ «ГАЛС АГРОТРЕЙД» (постачальник, продавець, відповідач) було укладено договір поставки №000533 від 18.11.2024, відповідно до пункту 1.1 якого продавець зобов`язувався поставити, а покупець купити 1 300 (одна тисяча триста), плюс / мінус 15% (за вибором покупця) метричних тон пивоварного ячменю (несоложенка) врожаю 2024 на умовах, визначених в додатку № 4 до договору.

Пунктом 3.2 договору (в редакції додаткової угоди №2 від 13.12.2024 до договору) визначено, що загальна орієнтовна вартість товару за договором без ПДВ складає 10 500 000,00 грн, що разом з ПДВ складає 11 970 000,00 грн.

Пунктом 6.1 договору передбачено, що платіж за цим договором здійснюється шляхом перерахування грошей на рахунок Продавця на умовах передоплати на підставі виставлених продавцем рахунків-фактур, передбачених п.6.3 цього договору.

Відповідач надав позивачу рахунок № 243 від 16.12.2024 на оплату 11310000,00 грн. за ячмінь.

17 грудня 2025 року покупцем на банківський рахунок продавця було перераховано попередню оплату у розмірі 11310000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № від 17.12.2024.

16 січня 2025 року продавцем за актом приймання-передачі №0000-000002 від 16.01.2025 було передано покупцю ячмінь пивоварний 2 клас, в кількості 157000 кг на загальну суму 1 365 900,00 грн. з ПДВ.

Вказані вище факти визнаються сторонами та не оспорюються.

В подальшому, позивач та відповідач уклали до договору поставки додаткову угоду №3 від 02.05.2025, за умовами якої відповідач зобов`язався повернути позивачу попередню оплату у розмірі 9 944 088,34 грн (в тому числі ПДВ) до 30.05.2025.

Однак, відповідачем відповідно до вказаної додаткової угоди № 3 кошти в сумі 9 944 088,34 грн сплачено не було, що стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Крім того, позивачем за порушення строків виконання грошового зобов`язання та умов договору було нараховано відповідачу, з урахуванням заяви про зміну предмета спору від 01.08.2025, 261 815,58 грн. (пені за несвоєчасне повернення попередньої оплати за додатковою угодою № 3 від 02.05.2025), 25 336,99 грн. (трьох процентів річних від простроченої суми попередньої оплати за додатковою угодою № 3 від 02.05.2025 до договору), 1367313,75 грн. (пені за прострочку з поставки 1143 тон ячменю), 79 552,71 грн. інфляційних втрат та 186 894,38 грн. упущеної вигоди.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 174 Господарського Кодексу України визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Судом встановлено, між позивачем та відповідачем виникли господарські зобов`язання на підставі укладеного договору поставки, який часткового сторонами виконано. Однак, спірні правовідносини між сторонами пов`язані з укладенням додаткової угоди №3 від 02.05.2025 до даного договору поставки.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Аналогічне положення містить ст. 193 Господарського кодексу України, де зазначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з нормою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) в зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Договір, відповідно до ст. 638 Цивільного кодексу України, є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено судом, відповідач не визнає укладення між сторонами спірної додаткової угоди №3 від 02.05.2025 та заперечує її підписання директором, про що у ході розгляду справи по суті подавав клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, однак судом було відмовлено у задоволенні клопотання з підстав викладених вище у даному судовому рішенні.

Разом з тим, суд також критично оцінює доводи та заперечення відповідача з наступних підстав.

По-перше, як було встановлено судом, для організації процесу підписання різного роду договорів у позивача працюють відповідні спеціалісти, які займаються укладанням з контрагентами угод. Вказані спеціалісти комунікують з контрагентами з адреси електронної пошти . Також за кожним контрагентом закріпляється відповідний менеджер, який в подальшому супроводжує такого контрагента в ході взаємовідносин. З боку позивача з відповідачем в рамках договору №000533 від 18.11.2024 комунікував та супроводжував менеджер з розвитку виробництва та постачання ячменю ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА» ОСОБА_1 (адреса електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1). Як зазначено ОСОБА_1 , який приймав безпосередню участь у процесі погодження та підписання сторонами додаткової угоди №3 від 02.05.2025 до договору №000533 від 18.11.2024 року у нотаріальній заяві свідка, оформленої відповідно до вимог ст. 88 ГПК України (копія міститься у матеріалах справи), процес погодження та підписання між позивачем та відповідачем додаткової угоди №3 від 02.05.2025 до договору №000533 від 18.11.2024 відбувався наступним чином:

02.05.2025 з адреси електронної пошти ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА» на адресу електронної пошти ТОВ «ГАЛС АГРОТРЕЙД» (вказана адреса електронної пошти зазначена в договорі №000533 від 18.11.2024 року, як адреса електронної пошти ТОВ «ГАЛС АГРОТРЕЙД») було надіслане повідомлення щодо погодження тексту додаткової угоди №3 від 02.05.2025 до договору №000533 від 18.11.2024 року.

Вкладенням до цього повідомлення електронної пошти додавався файл формату Microsoft Word з проектом додаткової угоди №3 від 02.05.2025 до договору №000533 від 18.11.2024 року.

02.05.2025 з адреси електронної пошти ТОВ «ГАЛС АГРОТРЕЙД» на електронну пошту ПРАТ "АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА" було отримано повідомлення від представника ТОВ «ГАЛС АГРОТРЕЙД» Грінченко Станіслава, в якому зазначалося про погодження умов угоди та очікування на підпис документа.

В той же час, відповідач у відзиві зазначив про неприйняття умов угоди, хоч і не заперечив щодо отримання проекту на електронну пошту.

Крім того, суд наголошує на тому, що у договорі поставки немає застереження щодо укладення договору та додаткових угод до нього виключно в електронний спосіб. Так, дійсно можливість укладення між сторонами договору електронним способом передбачена розділом 7 договору поставки, однак відповідно до п. 7.7 розділу 7 цього договору, у випадку відправлення документа в електронній формі, відправлення цього ж документа в паперовій формі не є обов`язковим. Водночас, як вбачається з матеріалів справи суду не було надано доказів того, що при укладенні спірної додаткової угоди №3 судом використовувалась саме електронна форма укладення, оскільки у судове засідання для огляду суду було надано оригінал додаткової угоди з підписами та печатками сторін і жодних сумнівів у достовірності підписаної угоди у суду не виникло.

Більше того, сам відповідач після огляду оригіналу додаткової угоди не заявив клопотання щодо призначення експертизи підпису відповідача, а лише на стадії розгляду справи по суті (у третьому судовому засіданні) клопотав про це суд.

Таким чином, з досліджених у сукупності доказів та матеріалів справи судом встановлено факт укладення між сторонами додаткової угоди №3 від 02.05.2025 до договору поставки №000533 від 18.11.2024 року, де відповідач взяв на себе зобов`язання до 30.05.2025 повернути позивачу передплату за договором у розмірі 9 944 088,34 грн.

Пунктом 3 додаткової угоди №3 від 02.05.2025 до договору передбачено, що у разі порушення постачальником своїх зобов`язань, визначених пунктом 2 цієї угоди, постачальник зобов`язується сплатити покупцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожний день прострочення.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розмір пені за період прострочки відповідача з повернення 9 944 088,34 грн. за період 31.05.2025 - 30.06.2025 становить 261 815,58 грн (розрахунок пені: 9 944 088,34 грн. (заборгованість) х 15,5% (облікова ставка НБУ) х 2 х 31 день (кількість днів прострочки) / 365 днів).

Розмір трьох процентів річних від простроченої суми (9 944 088,34 грн.) за період прострочки (31.05.2025 - 30.06.2025) становить 25 336,99 грн. (розрахунок трьох процентів річних: 9 944 088,34 грн. (заборгованість) х 3% х 31 день (кількість днів прострочки) / 365 днів).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що продавець здійснює поставку товару за цим договором тільки при наявності замовлення на закупку, зразок якого є додатком № 3 до цього договору. Замовлення надсилаються продавцю електронною поштою з електронної адреси покупця, що має доменне ім`я ab-inbev.com або abinbevefes.com на адресу електронної пошти постачальника, зазначену в цьому договорі, або вручається особисто (під розпис). Замовлення в цілях цього договору, визначається покупцем як офіційний документ ПРАТ "АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА", якому автоматично в кожному випадку надається унікальний номер і який є підставою для поставки товару.

Пунктом 5.5 договору передбачено таке: продавець організовує поставку товару у відповідності з графіком, що надається покупцем щомісяця та є невід`ємною частиною договору. Графік може бути наданий електронною поштою або під підпис постачальника.

В розділі 13 договору адресою електронної пошти продавця вказана така адреса: .

01.05.2025 позивач надіслав на адресу електронної пошти відповідача повідомлення електронної пошти (додається роздруківка та в електронній формі), у вкладенні якого знаходились:

- Замовлення № на поставку 06.05.2025 р. 1 143 000 кг ячменю на загальну суму 8 827 910 грн. (без ПДВ), а з ПДВ на загальну суму 9944100 грн.

- Графік поставок вказаних 1 143 000 кг ячменю - із вказівкою про поставку у строк до 06.05.2025.

Пунктом 4.2 договору передбачено таке: продавець протягом 2 (двох) робочих днів з моменту отримання замовлення повинен підтвердити його шляхом направлення електронною поштою покупцю і до відома визначеної в замовленні уповноваженої особи копію замовлення з відміткою про прийняття замовлення та передачі його до виконання, підписаного уповноваженою особою продавця та скріпленого його печаткою.

Пунктом 4.3 договору передбачено таке: у разі відмови від прийняття замовлення продавець зобов`язується надати покупцю в строки та спосіб, визначений у п. 4.2. договору, письмову відповідь щодо підстав, за якими замовлення не буде прийняте, і не пізніше, ніж наступного дня з моменту такої відмови, направити покупцю рекомендованим листом оригінал такого листа, скріпленого підписом уповноваженої особи та печаткою продавця.

Пунктом 4.4 договору передбачено таке: у випадку неотримання покупцем будь-якої відповіді від продавця щодо п.п. 4.2. та 4.3. договору, за умови належної відправки замовлення, замовлення покупця вважається прийнятим до виконання. В цілях цього договору, моментом отримання повідомлення, відправленого електронною поштою відповідно до п. 4.1. цього договору, вважається момент отримання покупцем електронного підтвердження про успішне отримання повідомлення адресатом.

Позивач не отримував від відповідача щодо замовлення жодної відповіді, передбаченої пунктами 4.2 та 4.3 договору, а відтак, замовлення вважається прийнятим відповідачем до виконання.

В порушення вказаних вище умов договору та вимог законодавства України відповідач замовлення позивача не виконав - у строк до 06.05.2025 не здійснив поставку позивачу 1 143 000 кг (1143 тон) ячменю на загальну суму 9944100 грн. (з ПДВ).

Пунктом 9.1 договору передбачено таке: у випадку неналежного виконання продавцем своїх зобов`язань за цим договором та (або) порушення продавцем умов цього договору, продавець зобов`язується сплатити негайно на вимогу покупця прямі збитки, пов`язані з цим порушенням і неустойку у розмірі, вказаному нижче у відсотках від договірної вартості товару або його частини, по відношенню до якого продавцем порушені умови цього договору, а саме: за прострочення поставки частини товару або всього товару (партії товару) з вини продавця з порушенням строків, зазначених п.п. 1.2., 5.5. цього договору, продавець виплачує покупцю пеню у розмірі 0,25% від вартості несвоєчасно поставленого товару (партії товару) за кожен день прострочення.

Таким чином, у зв`язку з тим, що відповідач у встановлені договором, замовленням і графіком поставок не здійснив поставку позивачу 1143000 кг (1143 тон) ячменю на загальну суму 9 944 100 грн. (з ПДВ), відповідач повинен сплатити позивачу пеню, передбачену пунктом 9.1 договору.

Розмір пені за період прострочки відповідача з поставки 1143000 кг (1143 тон) ячменю на загальну суму 9 944 100 грн. (з ПДВ) за період 07.05.2025 - 30.06.2025 (55 днів прострочки) становить 1 367 313,75 грн. (розрахунок пені: 9 944 100 грн. (вартість з ПДВ непоставленого ячменю) х 0,25% (розмір пені за один день прострочки) х 55 днів (кількість днів прострочки)).

Розрахунок суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення (інфляційні втрати) (підстава - ч. 2 ст. 625 ЦКУ): 9944088,34 грн. x 1.00800000 - 9 944 088,34 грн. = 79 552,71 грн.

Таким чином, судом визнаються обгрунтовані позовні вимоги щодо стягнення з відповідача:

- 9 944 088,34 грн. (неповернутої відповідачем попередньої оплати за додатковою угодою №3 від 02.05.2025 до договору);

- 261 815,58 грн. (пені за несвоєчасне повернення попередньої оплати за додатковою угодою № 3 від 02.05.2025);

- 25 336,99 грн. (трьох процентів річних від простроченої суми попередньої оплати за додатковою угодою № 3 від 02.05.2025 до договору);

- 1 367 313,75 грн. (пені за прострочку з поставки 1143 тон ячменю);

- 79 552,71 грн. інфляційних втрат.

Щодо стягнення з відповідача 186 894,38 грн. упущеної вигоди, суд вважає таку вимогу необгрунтованою з наступних підстав.

За загальними положеннями, передбаченими статтею 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з покликань позивача, упущену вигоду він мотивує тим, що Між ПАТ «САН ІНБЕВ УКРАЇНА» (правонаступником якого є ПРАТ «АБІНБЕВ ЕФЕС УКРАЇНА» та ПАТ «Дойче Банк ДБУ» укладено договір про загальні умови розміщення депозитів №TD-1000003-01 від 09.02.2011.

Статтею 4 депозитного договору врегульовано процедуру розміщення позивачем депозитів у банку - шляхом подання позивачем заявок на розміщення депозиту, їх затвердження банком та подальшого списання банком суми депозиту з поточного або транзитного рахунку позивача у цьому ж банку.

02 липня 2025 позивачем на підставі заявки від 02.06.2025 №77 було розміщено у АТ «Дойче Банк ДБУ» строковий депозит у розмірі 35 000 000,00 грн. з процентною ставкою 12,25% річних, що підтверджується довідкою №МО/250725/1/БТ від 25.07.2025 р. виданою АТ «Дойче Банк ДБУ», випискою по рахунку від 02.06.2025 р. та випискою з особового рахунку від 02.06.2025.

Як зазначав позивач, відповідач протиправно утримує кошти у розмірі 9944088,34 грн. з 31.05.2025, а тому якби зобов`язання відповідачем не було порушено, і він своєчасно повернув би позивачу кошти у розмірі 9944088,34 грн., позивач би розмістив їх на депозиті у банку та отримав би дохід у розмірі 12,25% річних на цю суму.

Отже, позивач вважає, що стягненню підлягає упущена вигода у розмірі 12,25% річних на суму 9 944 088,34 грн. за період прострочення, який тривав 56 днів, виходячи з розрахунку: 9 944 088,34 x 12,25% : 365 х 56 = 186 894,38 грн.

В той же час, суд не погоджується з такими твердженнями позивача, оскільки згідно усталеної практики Верховного Суду. При дослідженні підставності стягнення упущеної вигоди Верховний Суд роз`яснює, що стягнення упущеної вигоди можливе, якщо вона є ймовірним наслідком порушення, її можна довести з розумною впевненістю, вона була передбачувана сторонами, і позивач доведе наявність правовідносин, факт події та розмір вигоди. Ключовий стандарт доказування - ймовірність (факт скоріше відбувся, ніж ні), а не лише можливість. Потрібно довести: факт отримання доходу (якби не порушення), причинно-наслідковий зв`язок та розмір збитків.

В даному випадку суд наголошує на тому, що первинною метою сплати коштів відповідачу було отримання від нього товару, тобто спірні кошти спрямовувалися на виконання договору поставки і жодним чином не вбачається, що такі кошти мали б бути чи могли бути покладені на депозитний рахунок банку для отримання доходу у вигляді сплачених відсотків.

Отже, лише саме твердження позивача про те, що у випадку неукладення між сторонами спірного договору такі кошти позивача були б ним покладені на депозитний рахунок в банку, на переконання суду, не можуть свідчити про підставність стягнення упущеної вигоди.

В даному випадку, відмова у стягненні упущеної вигоди має місце у зв`язку з тим, що позивач не довів реальність цих доходів, не довів причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та не отриманою вигодою та, що ці доходи є абстрактними/недоведеними згідно з критеріями Верховного Суду (звичайні обставини, розумні витрати, компенсаційність).

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за звернення до Господарського суду Львівської області із позовною заявою сплатив судовий збір, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, у розмірі 177 975, 02 грн.

З огляду на те, що судом позовні вимоги задоволено в частково, з відповідача підлягає до стягнення 175 171,60 грн. судового збору грн відшкодування витрат на оплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73,74,76-80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАЛС АГРОТРЕЙД» (79041, м. Львів, вул. Окружна, 57а, офіс 216, ) на користь Приватного акціонерного товариства «АБІНБЕВ ЕФЕС Україна» (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, 30-В, ) - 9944088,34 грн. (неповернутої відповідачем попередньої оплати за додатковою

угодою №3 від 02.05.2025 до договору), 261815,58 грн. (пені за несвоєчасне повернення попередньої оплати за додатковою угодою № 3 від 02.05.2025), 25336,99 грн. (трьох процентів річних від простроченої суми попередньої оплати за додатковою угодою № 3 від 02.05.2025 до договору), 1367313,75 грн. (пені за прострочку з поставки 1143 тон ячменю), 79 552,71 грн. інфляційних втрат та 175 171,60 грн. судового збору.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 29.12.2025

Суддя Гоменюк З.П.