ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 року м.Дніпро Справа № 904/2537/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач),

суддів: Верхогляд Т.А., Мороз В.Ф.,

при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.

представники учасників провадження:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Бобиль В.В. (в залі суду);

від третьої особи: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 (суддя Бажанова Ю.А., повний текст якого підписаний 11.11.2024) у справі №904/2537/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ", м. Дніпро

до ОСОБА_1 , м. Дніпро

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "РБТ", м. Дніпро

про стягнення 219 936,00 грн. -

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Дніпропетровської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" з позовом до Солодкого Олега Олеговича про стягнення 219 936,06 грн. збитків.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2022 відповідач з рахунку позивача, відкритому в АТ "Укрсиббанку" код банку 351005, здійснив безготівковий банківський платіж № 2624 та перерахував належні підприємству грошові кошти у розмірі 219936 (двісті дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 06 коп. на рахунок НОМЕР_1 , що належить ТОВ "БК "РБТ" , відкритий в ПАТ "БАНК ВОСТОК" 307123, призначення платежу: "Перераховується за будівельні матеріали згідно рах. № 68 від 15.09.2022р., у т.ч. ПДВ 20% -36656.01 грн.", що підтверджується банківською випискою (копія в додатках) та після свого звільнення із вказаного підприємства з посади директора, діючи недобросовісно і не в інтересах позивача, кошти та/або товар що належить позивачу, за який сплачені кошти, позивачу не повернув, товар привласнив, номенклатура оплаченого товару підтверджується податковою накладною № 5, відсутність товару на складі позивача підтверджується актом інвентаризації.

04.03.2024 позивачем на адресу відповідача поштовим відправленням - рекомендованим листом з описом вкладення, а також за допомогою соцмережі "Вайбер" на його номер, був направлений лист з вимогою повернення майна або коштів, на який позивач від відповідача відповіді не отримав, товар та кошти не повернув.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 у справі №904/2537/24 у задоволенні позову відмовлено.

Витрати по сплаті судового збору покладено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ".

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг «ДІЯ», в якій просить скасувати оскаржуване рішення повністю і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позов.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник вказує на те, що відповідач не виконав вимоги ухвали Господарського суду від 19.09.2024 та не надав інформацію куди були витрачені будівельні матеріали, вказані у видатковій накладній № 56 від 15.09.2022, якими документами це підтверджується, хто приймав цей товар, де він був складований, де знаходиться зараз.

Відповідач у своєму поясненні надав неправдиву інформацію щодо того, що засновник Товариства ОСОБА_2 ніколи не звертався до нього з проханням про складання акту прийому передачі документів фінансово-господарської діяльності підприємства, а тому позивач надав до суду копію листа вимоги від 03.05.2023 та доказів направлення відповідачу, що підтверджує зворотнє, де позивач просив про наступне: повернути печатку товариства, первинні документи підприємства, реєстри бухобліку, фінансову звітність, технічну та проєктну документацію де підприємство виступало розробником, оригінал свідоцтва та обладнання вимірювальної електролабораторії, документацію з охорони праці, програму 1С і т.д. Відповідач отримав його і відповів на нього, про що зазначає в своєму поясненні, але жодних документів не повернув.

Позивач вважає, що наявні докази у справі, невиконання відповідачем ухвали суду та надання недостовірної інформації суду є підставами для задоволення позову.

Відповідач у відзиві просить суд апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 по справі 904/2537/24 без змін.

Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог, та зазначає, що з 13.09.2022 відповідач був призначений на посаду директора позивача.

З 06.01.2023, на думку відповідача, за необґрунтованим рішенням власника ТОВ Центр протипожежних послуг Дія ( ОСОБА_2 ) ОСОБА_1 був відсторонений від керівництва з забороною приходити на підприємство.

20.09.2022 позивач здійснив попередню оплату за будівельні матеріали на банківський рахунок ТОВ «БК «РБТ», вказані матеріали були поставлені на адресу ТОВ «Центр протипожежних послуг «Дія», таким чином, не зрозуміло чому Позивач, який отримав продукцію, вимагає від Відповідача повернення коштів попередньої оплати.

Відповідач вважає, що позивач не надав доказів неналежного виконання ним обов`язків чи неправомірної поведінки. Акт інвентаризації складено через місяць після відсторонення з посади керівника та без участі відповідача, а виклику на інвентаризацію позивач не надав.

Первинна документація 05.01.2023 була вилучена власником ( ОСОБА_2 ) без згоди відповідача, що підтверджується його листом від 23.03.2023 і свідченнями свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2024 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді Іванова О.Г. (доповідач), судді Мороз В.Ф., Верхогляд Т.А.

З огляду на відсутність в суді апеляційної інстанції матеріалів справи на час надходження скарги, ухвалою суду від 27.11.2024 здійснено запит матеріалів справи №904/25375/24 із Господарського суду Дніпропетровської області та відкладено вирішення питання про рух апеляційної скарги до надходження матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

02.12.2024 матеріали справи №904/2537/24 надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.12.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та розгляд справи постановлено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку письмового провадження.

Водночас, дослідивши матеріали справи та приймаючи до уваги, що за приписами ч.3 ст. 247 Господарського процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті, зокрема, справи у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій), колегія суддів вирішила необхідним розглядати справу №904/2537/24 у судовому засіданні; судове засідання призначено на 12.05.2025.

12.05.2025 суддя Верхогляд Т.А. перебувала у відпустці, з огляду на що, колегія суддів визначила нову дату судового засідання - 09.06.2025.

09.06.2025 суддя Верхогляд Т.А. перебувала у відпустці, з огляду на що, колегія суддів визначила нову дату судового засідання 20.08.2025.

20.08.2025 суддя Мороз В.Ф. перебував у відпустці; у зв`язку з виходом з відпустки судді Мороза В.Ф. колегія суддів визначила нову дату судового засідання - 22.12.2025.

В судовому засіданні 22.12.2025 представник відповідача доводи скарги заперечив; представник позивача та третьої особи в судове засідання не з`явились.

У судовому засіданні 22.12.2025 оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.

Рішенням одноособового учасника № 1/2022 Товариства про призначення Солодкого О.О. директором № 1/2022 від 12.09.2022 звільнено з посади директора товариства ОСОБА_2 з 12.09.2022 та призначено на посаду директора товариства ОСОБА_1 з 13.09.2022.

Рішенням учасника № 1/09/2023 товариства від 04.09.2023 вирішено у зв`язку з виявленням обставин, передбачених пунктом 13.66 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ", у редакції, яка затверджена рішенням учасника товариства № 4 від 01.08.2022 з 04 вересня 2023 року, призначити директором товариства ОСОБА_3 , з 05 вересня 2023 року.

Відповідно до пункту 13.61 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" підприємства директор товариства може діяти від імені товариства без довіреності.

Відповідно до пункту 13.63 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" директор товариства повинний діяти добросовісно і розумно в інтересах товариства.

Відповідно до пункту 13.64 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" директор товариства несе відповідальність перед Товариством за збитки, заподіяні товариству його винними діями або бездіяльністю.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" зазначає, що 20.09.2022 відповідач з рахунку позивача, відкритому в АТ "Укрсиббанку" код банку 351005, здійснив безготівковий банківський платіж № 2624 та перерахував належні підприємству грошові кошти у розмірі 219936 (двісті дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 06 коп. на рахунок НОМЕР_1 , що належить ТОВ "БК "РБТ" , відкритий в ПАТ "БАНК ВОСТОК" 307123, призначення платежу: "Перераховується за будівельні матеріали згідно рах. № 68 від 15.09.2022р., у т.ч. ПДВ 20% -36656.01 грн.".

Актом №1 від 20.02.2023 про результати інвентаризації товарно-матеріальних цінностей комісією було встановлено відсутність товарно-матеріальних цінностей на суму 2 717 100,00 грн, відсутність печатки підприємства.

04.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" направило на адресу ОСОБА_1 вимогу до 08.03.2024 повернути посадовим особам Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" матеріали або перерахувати їх повну вартість. Вказану вимогу направлено рекомендованим листом з описом вкладеного.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" посилається на те, що після свого звільнення, ОСОБА_1 , діючи недобросовісно і не в інтересах позивача, кошти та/або товар що належить позивачу, за який сплачені кошти, позивачу не повернув, товар привласнив, чим спричинив збитки у розмірі 219 936,00 грн., проти чого заперечує відповідач, що і є причиною виникнення спору.

Предметом спору є стягнення з відповідача (звільненого директора товариства) на користь позивача (товариства) 219 936,00 грн. збитків, завданих перерахуванням на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "РБТ" як оплати за товар, якого не виявлено на товаристві.

Предметом доказування у справі є наявність / відсутність складу цивільного правопорушення в діях відповідача щодо завдання позивачу збитків у розмірі 219 936,06грн.; з`ясування правових підстав покладення на відповідача майнової відповідальності; наявність/відсутність обов`язку боржника відшкодувати збитки.

Відмовляючи в позові, суд виходив з того, що матеріалами справи не підтверджується протиправна поведінка відповідача щодо перерахування коштів чи розкрадання майна, вказаного у видатковій накладній № 56 від 15.09.2022. При цьому, доводи про те, що відповідач не надав інформацію куди були витрачені будівельні матеріали, вказані у видатковій накладній № 56 від 15.09.2022, якими документами це підтверджується, хто приймав цей товар, де він був складований, де знаходиться зараз також не підтверджують протиправної поведінки відповідача саме щодо перерахування коштів у сумі 219 936.00 грн. на користь третьої особи як оплату за матеріали та доводів щодо привласнення цих матеріалів.

Відтак, господарський суд дійшов до висновку про відсутність складу правопорушення (відсутність протиправної поведінки відповідача) та погоджується із доводами відповідача про відсутність підстав для задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з наступних мотивів.

Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. У разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов`язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Керівник підприємства без доручення діє від імені підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших організаціях, у відносинах з юридичними особами та громадянами, формує адміністрацію підприємства і вирішує питання діяльності підприємства в межах та порядку, визначених установчими документами. Керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом) відповідно до закону (ч.ч. 2-6 статті 65 ГК України, в редакції станом на дату виникнення спірних відносин).

Відповідно до ч.1 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 ГПК України).

До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 1 ст. 4 ГПК України).

Згідно із п. 12 ч. 1 ст. 20 ГПК України справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів) такої юридичної особи, поданим в її інтересах.

Майновий стан товариства не є байдужим для його учасників. Так, від такого стану може залежати як вартість частки учасника товариства, так і можливість прийняття товариством рішення про виплату учасникам дивідендів у тому чи іншому розмірі. Таким чином, хоча порушення прав товариства не є порушенням прав чи прямого (безпосереднього) інтересу учасника, але учасник може мати похідний інтерес у захисті прав товариства.

Похідний інтерес задовольняється через різні правові інститути.

Зокрема, до них належить інститут так званого похідного позову. Відповідно до частини 1 статті 54 Господарського процесуального кодексу України власник (власники), учасник (учасники), акціонер (акціонери) юридичної особи, якому (яким) сукупно належить 5 і більше відсотків статутного капіталу товариства (голосуючих акцій) або частка у власності юридичної особи якого (яких) сукупно становить 5 і більше відсотків, може (можуть) подати в інтересах такої юридичної особи позов про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою.

Згідно із ч. 2, 3 ст. 54 ГПК України у разі відкриття провадження за таким позовом зазначена юридична особа набуває статусу позивача, але не вправі здійснювати свої процесуальні права та обов`язки без згоди власника (власників), учасника (учасників), акціонера (акціонерів), який (які) подав (подали) позов. Посадова особа, до якої пред`явлений позов, не вправі представляти юридичну особу та призначати іншу особу для представництва юридичної особи в даній справі. До закінчення підготовчого засідання у справі інший співвласник (співвласники), учасник (учасники), акціонер (акціонери) цієї юридичної особи має (мають) право приєднатися до поданого позову шляхом подання до суду відповідної заяви, після чого він (вони) набуває (набувають) таких самих процесуальних прав та обов`язків, як і власник (учасник, акціонер), який подав позов.

Таким чином, власник (учасник, акціонер) юридичної особи є представником юридичної особи у такому спорі відповідно до норми закону (законне представництво) і для такого представництва йому не потрібні інші правові підстави (договір чи довіреність).

Аналогічні правові висновки наведені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі № 910/12217/19.

Отже, за похідним позовом учасник, член, акціонер набуває статусу процесуального представника юридичної особи, якій завдано збитків, але не має власного права на позов (у матеріальному значенні) до порушника.

Такі висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц.

Якщо одна особа одночасно є і учасником товариства, і його керівником, то її неможливо розглядати ізольовано лише з одного аспекту діяльності (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі № 905/1076/16).

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії" від 28.10.1998).

При цьому, надмірний формалізм під час відмови у розгляді заяви скаржника, суттєво обмежує його право на звернення до суду, що є порушення пункту 1 статті 6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.12.2016 у справі "ТОВ "Фріда" проти України").

Як вбачається із матеріалів справи у даному випадку позивачем у спорі є Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ", позов підписано представником позивача адвокатом Романом Борисенком на підставі ордеру серії АЕ №1073868 від 04.03.2024, який видано на підставі договору на надання правничої допомоги від 04.03.2024, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" директором Мазаловою О.В.

Єдиним засновником Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" є Дяченко Андрій Петрович.

Відповідно до пункту 13.61 Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" директор товариства може діяти від імені товариства без довіреності.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" є Мазалова Оксана Василівна.

У постанові Верховного Суду від 05.12.2023 по справі № 917/178/23 наведена наступна правова позиція: враховуючи положення пункту 12 частини 1 статті 20 та статті 54 Господарського процесуального кодексу України з позовом про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі її посадовою особою, може звернутися як власник (власники), учасник (учасники), акціонер (акціонери) юридичної особи, якому (яким) сукупно належить 5 і більше відсотків статутного капіталу товариства (голосуючих акцій) або частка у власності юридичної особи якого (яких) сукупно становить 5 і більше відсотків, так і сама юридична особа.

Згідно з частиною другою статті 89 Господарського кодексу України, посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству. Відшкодування збитків, завданих посадовою особою господарському товариству її діями (бездіяльністю), здійснюється у разі, якщо такі збитки були завдані: діями, вчиненими посадовою особою з перевищенням або зловживанням службовими повноваженнями; діями посадової особи, вчиненими з порушенням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення подібних дій, встановленої установчими документами товариства; діями посадової особи, вчиненими з дотриманням порядку їх попереднього погодження або іншої процедури прийняття рішень щодо вчинення відповідних дій, встановленої товариством, але для отримання такого погодження та/або дотримання процедури прийняття рішень посадова особа товариства подала недостовірну інформацію; бездіяльністю посадової особи у випадку, коли вона була зобов`язана вчинити певні дії відповідно до покладених на неї обов`язків; іншими винними діями посадової особи.

Згідно з вимогами статті 92 Цивільного кодексу України, орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов`язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Статтею 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд повинен встановити наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, яке має містити такі складові:

- неправомірність поведінки особи, тобто її невідповідність вимогам, наведеним в актах цивільного законодавства;

- наявність шкоди, під якою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права, взагалі будь-яке знецінення блага, що охороняється законом, та її розмір;

- причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, який виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка конкретної особи (осіб), на яку покладається відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що невідворотно спричинила шкоду;

- вину заподіювача шкоди.

За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

За загальними правилами розподілу обов`язку доказування кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини перша та третя статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, при поданні позову про відшкодування заподіяної майнової шкоди, на позивача покладається обов`язок довести належними, допустимими та достовірними доказами неправомірність поведінки заподіювача шкоди, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою.

Господарським судом встановлено, що рішенням одноособового учасника № 1/2022 від 12.09.2022 призначено на посаду директора товариства Солодкого Олега Олеговича з 13.09.2022.

Рішенням учасника № 1/09/2023 товариства від 04.09.2023 вирішено у зв`язку з виявленням обставин, передбачених пунктом 13.66 Статуту Товариство з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ", у редакції, яка затверджена рішенням учасника товариства № 4 від 01.08.2022, з 04.09.2023 призначити директором товариства Мазалову Оксану Василівну з 05.09.2023.

Позивач у позові зазначає, що 20.09.2022 відповідач з рахунку позивача, відкритому в АТ "Укрсиббанку" код банку 351005, здійснив безготівковий банківський платіж № 2624 та перерахував належні підприємству грошові кошти у розмірі 219 936 (двісті дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять шість) гривень 06 коп. на рахунок НОМЕР_1 , що належить ТОВ "БК "РБТ" , відкритий в ПАТ "БАНК ВОСТОК" 307123, призначення платежу: "Перераховується за будівельні матеріали згідно рах. № 68 від 15.09.2022р., у т.ч. ПДВ 20% -36656.01 грн.".

Актом №1 від 20.02.2023 про результати інвентаризації товарно-матеріальних цінностей комісією було встановлено відсутність товарно-матеріальних цінностей на суму 2 717 100,00 грн, відсутність печатки підприємства. На вимогу позивача повернути кошти або товар відповідач не повернув коштів та / або товар, чим спричинив збитки у розмірі 219 936,00 грн.

Матеріалами справи підтверджується, що 20.09.2022 з рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" здійснено безготівковий банківський платіж № 2624 та перераховані грошові кошти у розмірі 219 936 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "РБТ" як оплата за будівельні матеріали згідно рах. № 68 від 15.09.2022.

Відповідачем надано копію видаткової накладної №68 від 15.09.2022 про поставку Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "РБТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" матеріалів на загальну суму 219 936,06 грн.

Таким чином, матеріали, які зазначені у видатковій накладній №68 від 15.09.2022 були поставлені Товариству з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ", тому доводи позивача про протиправність дій щодо перерахування вказаних коштів є безпідставним.

Скаржник зазначає, що матеріали, які зазначені у видатковій накладній №68 від 15.09.2022, відсутні у товариства.

Водночас, не надає належних та допустимих доказів привласнення відповідачем зазначених матеріалів, неналежного чи недобросовісного виконання відповідачем своїх обов`язків при вчиненні дій від імені товариства, його неправомірної поведінки щодо товару.

Акт про результати інвентаризації № 1 від 20.02.2023, на який посилається Позивач, складено більше ніж через місяць з дня відсторонення Відповідача, сама інвентаризація проведена Позивачем в односторонньому порядку без участі Солодкого О.О., при цьому Позивач не надає навіть доказів виклику Відповідача для участі в інвентаризації. Крім того, в зазначеному акті інвентаризації не вказаний перелік товарно-матеріальних цінностей, які «розкрадені», не зрозуміло чи поставлені «відсутні» цінності саме ТОВ «БК «РБТ» відповідно до зробленої 20.09.2022 попередньої оплати.

Беручи до уваги все вищевикладене, матеріалами справи не підтверджується протиправна поведінка відповідача щодо перерахування коштів чи розкрадання майна, вказаного у видатковій накладній №56 від 15.09.2022.

При цьому, доводи про те, що відповідач не надав інформацію куди були витрачені товари, вказані у видатковій накладній №56 від 15.09.2022, якими документами це підтверджується, хто приймав цей товар, де він був складований, де знаходиться зараз також не підтверджують протиправної поведінки відповідача саме щодо перерахування коштів у сумі 219 936, 00 грн. на користь третьої особи-1, як оплату за матеріали, та доводів щодо привласнення цих товарів.

А тому господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, з яким погоджується суд апеляційної інстанції про відсутність складу правопорушення (відсутність протиправної поведінки відповідача) та зважає на доводи відповідача про відсутність підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 2, 3 статті 13 Цивільного кодексу України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Так, у пункті 10.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №910/16579/20, в пункті 76.1 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18(910/4866/21) та в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 450/2286/16-ц, від 04.08.2021 у справі №185/446/18 викладено такий висновок:

"Добросовісність є однією з основоположних засад цивільного законодавства та імперативним принципом щодо дій усіх учасників цивільних правовідносин (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України). Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість".

У свою чергу, в пункті 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2021 у справі №904/2104/19 вказується, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відтак, встановивши відсутність в матеріалах справи підтверджень протиправної поведінки відповідача щодо перерахування коштів чи розкрадання майна, Господарський суд підставно визнав відсутність складу правопорушення (відсутність протиправної поведінки відповідача).

Враховуючи викладене, господарський суд правомірно відмовив Товариству з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 275 та статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції, розглядаючи заяву, дав оцінку наданим сторонами доказам, правильно застосував норми права, що у відповідності до ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Зважаючи на відмову у задоволенні апеляційної скарги, судові витрати, понесені у зв`язку із апеляційним оскарженням, згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на заявника у скарзі і відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282-284 ГПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 у справі №904/2537/24 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 05.11.2024 у справі №904/2537/24 залишити без змін.

Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю "Центр протипожежних послуг "ДІЯ" за подання апеляційної скарги на рішення суду покласти на заявника апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено і підписано 25.12.2025.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя В.Ф. Мороз