ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"19" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5382/24

Господарський суд Одеської області у складі :суддя Рога Н.В., секретар судового засідання Граненко М.М., розглянув скаргу Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія (вх.№2-1939/25 від 10.12.2025р.) на дії (бездіяльність) державного виконавця у справі №916/5382/24

За позовом: Фізичної особи підприємця Браславської Олени Олександрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Фонд комунального майна Ізмаїльської міської ради (68600, м.Ізмаїл, просп.Незалежності, буд.62, )

До відповідача: Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія (68600, м.Ізмаїл, просп.Суворова, буд.33, )

про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням шляхом виселення

За участю представників сторін:

Від позивача: не з`явився;

Від третьої особи: не з`явився;

Від відповідача (скаржника): не з`явився;

Від приватного виконавця : не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.04.2025р. у справі №916/5382/24 №916/5382/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2025р., позовну заяву Фізичної особи підприємця Браславської Олени Олександрівни до Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія про виселення з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд 33-а, задоволено повністю. Виселено Ізмаїльське товариство ім.Кирила та Мефодія з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд 33-а на користь Фізичної особи підприємця Браславської Олени Олександрівни. Стягнуто з Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія на користь Фізичної особи підприємця Браславської Олени Олександрівни витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

17 листопада 2025р. судом видано накази про примусове виконання на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.04.2025р.

10 грудня 2025р. до суду від Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія надійшла скарга (вх.№2-1939/25 від 10.12.2025р.) на дії (бездіяльність) державного виконавця Діордієвої Надії Володмирівни, у якій відповідач просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Їзмаїльському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України ( м.Ізмаїл) Діордієвої Надії Володмирівни у виконавчому провадженні №79655833 згідно наказу №916/5382/24 від 17.11.2025р., через те, що не запропонувала ФОП Браславській Олені Олександрівні перед виселенням Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд. 33-а на її користь, надати рівноцінне нежитлове приміщення.

Також, скаржник зазначив: державному виконавцю Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Їзмаїльському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України ( м.Ізмаїл) Діордієвої Надії Володмирівни у виконавчому провадженні №79655833 згідно наказу №916/5382/24 від 17.11.2025р. відстрочити виконання виселення Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд. 33-а, до вирішення судом питання про надання ФОП Браславською Оленою Олександрівною рівноцінного нежитлового приміщення Ізмаїльському товариству ім.Кирила та Мефодія.

В обгрунтування скарги Ізмаїльське товариство ім.Кирила та Мефодія зазначає, що листом від 06.12.2025р. ним було запропановано державному виконавцю Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Їзмаїльському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Ізмаїл) Діордієвій Н.В. розглянути питання про надання Ізмаїльському товариству ім.Кирила та Мефодія у встановлений строк нежитлового приміщення, яке рівноцінне приміщенню, що складає 7/20 будівлі за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд. 33-а, але 08.12.2025р. державний виконавець надала вимогу для виконання судового наказу №916/5382/24 від 17.11.2025р. із зазначенням дати виселення Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд. 33-а - 11.12.2025р. о 10:00.

Скаржник вважає, що бездіяльність державного виконавця Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Їзмаїльському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Ізмаїл) Діордієвої Надії Володмирівни по наданню Ізмаїльському товариству ім.Кирила та Мефодія рівноцінного приміщенню після його виселення суперечить діючому законодавству, адже Товариство є суб`єктом діяльності у сфері культури, а відповідно до ч.4 ст.20 Закону України «Про культуру» забороняється виселення закладів культури (театрів, філармоній, бібліотек, музеїв, архівів, художніх галерей (виставок), кінотеатрів, мистецьких шкіл, центрів дозвілля дітей та юнацтва, клубних закладів тощо) з приміщень без надання їм іншого рівноцінного приміщення.

Крім того, скаржник послався на ч.9 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої у разі, якщо особі, яка підлягає виселенню, має бути надано інше житлове приміщення, державний виконавець надсилає органу, який відповідно до судового рішення зобов`язаний надати боржнику інше житлове приміщення, повідомлення про строк виконання рішення про надання такого приміщення. У разі ненадання у визначений строк іншого житлового приміщення державний виконавець складає відповідний акт і звертається до суду з поданням про встановлення порядку подальшого виконання рішення. До вирішення судом зазначеного питання виконавчі дії не проводяться.

Але, як зазначає скаржник, державним виконавцем Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Їзмаїльському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Ізмаїл) Діордієвою Н.В. не було вчинено дій, передбачених ч.9 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження», що також свідчить про її бездіяльність.

Позивач у справі ФОП Браславська О.О. своїх міркувань щодо скарги до суду не надала, явку свого представника у судове засідання не забезпечила.

Державний виконавець Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Їзмаїльському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Ізмаїл) Діордієва Н.В. в судове засідання не з`явилася, письмових міркувань щодо скарги до суду не надала.

Розглянув матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Як вже зазначалося вище, рішенням Господарського суду Одеської області від 17.04.2025р. у справі №916/5382/24 №916/5382/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2025р., позовну заяву Фізичної особи підприємця Браславської Олени Олександрівни до Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія про виселення з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд 33-а, задоволено повністю. Виселено Ізмаїльське товариство ім.Кирила та Мефодія з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд 33-а на користь Фізичної особи підприємця Браславської Олени Олександрівни. Стягнуто з Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія на користь Фізичної особи підприємця Браславської Олени Олександрівни витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

17 листопада 2025р. судом видано накази про примусове виконання рішення Господарського суду Одеської області від 17.04.2025р.

Відповідно до ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Аналогічні норми містяться у ч.1 ст.18, ч.1 ст.326 ГПК України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно з ч.3 ст.327 Господарського процесуального кодексу України наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

За приписами ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ст.1 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Згідно ст.3 зазначеного Закону завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Законом України "Про виконавче провадження" регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За матеріалами справи, 21.11.2025р. державним виконавцем Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Їзмаїльському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України ( м.Ізмаїл) Діордієвою Н.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №79655833 з примусового виконання наказу №916/5382/24, виданого 17.11.2025р. Господарським судом Одеської області щодо виселення Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд 33-а, на користь Фізичної особи підприємця Браславської Олени Олександрівни. Для самостійного виконання боржником рішення суду було встановлено строк 10 календарних днів.

Згідно з вимогою державного виконавця від 08.12.2025р. рішення суду у добровільному порядку не виконано, про що складено акт державного виконавця від 08.12.2025р., та повідомлено Ізмаїльське товариство ім.Кирила та Мефодія та ФОП Браславську О.О. про те, що примусове виселення Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія з приміщень, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд 33-а, відбудеться 11.12.2025р. о 10 год. Боржник зобов`язаний звільнити приміщення та забрати своє майно до вказаного часу.

У вимозі також зазначено, що у разі відсутності представників боржника під час проведення виконавчих дій, виселення буде здійснено без його участі. У разі виявлення майна, буде проведено його опис. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем. Витрати, пов`язані зі зберіганням майна, покладаються на боржника.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020р. в справі №910/7221/17 зазначив, що в силу приписів законодавства виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України "Про виконавче провадження", а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується "правомірна поведінка" виконавця.

Відповідно до п.п.4,5 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх.

Згідно ч.6 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

За приписами ч.ч.1-5, 8 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно державний виконавець виконує його примусово.

Державний виконавець призначає день і час примусового виселення, про що письмово інформує боржника. Боржник вважається повідомленим про його примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем.

Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового виселення, під час виконання рішення про виселення боржника не є перешкодою для його виселення.

Примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Примусове виселення здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції.

Якщо виконання рішення здійснюється за відсутності боржника, державний виконавець зобов`язаний провести опис майна. Описане майно передається для відповідального зберігання стягувачу або іншій особі, визначеній державним виконавцем.

Про виконання рішення про виселення боржника державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове виселення.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (п.1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Суд звертає увагу на те, що чинне законодавство, зокрема, Закон України "Про виконавче провадження" встановлює певний порядок вчинення виконавчих дій та не надає виконавцю права вільного розсуду визначати "доцільно" чи "недоцільно" вживати їх взагалі. А тому він зобов`язаний вчиняти всіх необхідних заходів для повного та своєчасного виконання рішення суду відповідно до закону, а не крізь призму суб`єктивного сприйняття "доцільності" вирішувати питання: чи здійснювати виконання за виконавчим документом, чи ні. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.09.2021 року в справі № 905/2999/17.

У постанові Верховного Суду від 20.01.2021р. в справі №619/562/18 викладено правовий висновок про те, що належним доказом вжиття усіх передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дії, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, що набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дії, що є недопустимим з огляду на ст.129-1 Конституції України.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 № 18-рп/2012 та пункт мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Савіцький проти України" від 26.07.2012 зазначено, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін. Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження" рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За ст. 36 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" рішення, дії чи бездіяльність приватного виконавця можуть бути оскаржені у порядку, встановленому законом.

Згідно зі ст. 339-1 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Зі скарги на бездіяльність державного виконавця Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Їзмаїльському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Ізмаїл) Діордієвої Н.В. вбачається, що Ізмаїльське товариство ім.Кирила та Мефодія, посилаючись на положення ч. 9 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» вважає, що державний виконавець мав вчинити дії щодо пропозиції стягувачу- ФОП Браславській О.О., перед виселенням боржника - Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія, з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд. 33-а на її користь, надати рівноцінне нежитлове приміщення.

З цього приводу суд зазначає, згідно ч.9 ст.66 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо особі, яка підлягає виселенню, має бути надано інше житлове приміщення, державний виконавець надсилає органу, який відповідно до судового рішення зобов`язаний надати боржнику інше житлове приміщення, повідомлення про строк виконання рішення про надання такого приміщення. У разі ненадання у визначений строк іншого житлового приміщення державний виконавець складає відповідний акт і звертається до суду з поданням про встановлення порядку подальшого виконання рішення. До вирішення судом зазначеного питання виконавчі дії не проводяться.

Отже, зазначена норма стосується лише виселення з житлових приміщень, та лише тих випадків, у яких існує судове рішення щодо зобов`язання органу надати боржнику інше житлове приміщення.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що державним виконавцем Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Їзмаїльському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Ізмаїл) Діордієвою Н.В. у виконавчому провадженні № 79655833 вчинено бездіяльність у вигляді не пропонування стягувачу - ФОП Браславській О.О., перед виселенням боржника - Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія, з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд. 33-а на її користь, надати рівноцінне нежитлове приміщення.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст.ст. 233, 234, 339-1 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні скарги Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія (вх.№2-1939/25 від 10.12.2025р. ) на бездіяльність державного виконавця Ізмаїльського відділу Державної виконавчої служби в Їзмаїльському районі Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції України (м.Ізмаїл) Діордієвої Надії Володмирівни у виконавчому провадженні №79655833 згідно наказу №916/5382/24 від 17.11.2025р., через те, що не запропонувала ФОП Браславській Олені Олександрівні перед виселенням Ізмаїльського товариства ім.Кирила та Мефодія з нежитлових приміщень загальною площею 48,9 кв.м, що розташовані за адресою: м.Ізмаїл, пр. Незалежності (колишній пр.Суворова) буд. 33-а на її користь, надати рівноцінне нежитлове приміщення відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 235 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складення повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 24 грудня 2025р.

Суддя Н.В. Рога