РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

14.11.2025Справа № 910/9774/25

За позовомФізичної особи-підприємця Кислюка Олега Вікторовича
доФізичної особи-підприємця Логвіна Валерія Ігнатовича
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачаТовариство з обмеженою відповідальністю "Агент Трейд"
провитребування рухомого майна з чужого незаконного володіння
Суддя Смирнова Ю.М.

Секретар судового засідання Яніцький В.В.

Представники учасників справи:

від позивачаЛисенко С.В.
від відповідачаЛогвін В.І.
від третьої особиЛисенко С.В.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Фізична особа-підприємець Кислюк Олег Вікторович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Фізичної особи-підприємця Логвіна Валерія Ігнатовича, в якому просить суд витребувати з незаконного володіння відповідача на користь позивача шість кондиціонерів, а саме: кондиціонер побутовий "GREE" GWH12QE-K3DNB6G(с.н. НОМЕР_1 ), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н4), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н2), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н9), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н0), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н5).

Позовні вимоги обґрунтовані наявністю підстав для витребування майна позивача з чужого незаконного володіння відповідача.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.08.2025 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №910/9774/25, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі Товариство з обмеженою відповідальністю "Агент Трейд" третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, встановлено строк для подання відзиву на позов протягом 20 днів з дня вручення даної ухвали, встановлено строк для подання пояснень третьою особою щодо позову протягом 20 днів з дня вручення даної ухвали.

28.08.2025 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи №910/9774/25 в порядку загального позовного провадження.

29.08.2025 від третьої особи надійшли пояснення по справі, в яких третя особа повністю підтримала позовні вимоги позивача, стверджуючи про те, що кондиціонери належать позивачу на праві власності, були оплачені та встановлені за замовленням Фізичної особи-підприємця Кислюка Олега Вікторовича, а відповідач фактично незаконно заволодів ними, відмовляючись повернути.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання позивача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи №910/9774/25 вирішено проводити в судовому засіданні з повідомленням сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25.09.2025.

23.09.2025 від відповідача надійшло клопотання про видачу копії позовної заяви з додатками та надання додаткового строку для подання відзиву, мотивоване тим, що копію позовної заяви з додатками він не отримував.

У судовому засіданні 25.09.2025 позивач заперечив щодо клопотання відповідача про надання додаткового строку для подання відзиву.

Судом відмовлено у задоволенні вказаного клопотання відповідача в частині надання копії позовної заяви з додатками, оскільки відповідач не позбавлений можливості ознайомитися з матеріалами справи в приміщенні суду в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.09.2025 відкладено судове засідання у справі на 23.10.2025, продовжено відповідачу строк для подання відзиву на позов до 06.10.2025, встановлено відповідачу строк для подання заперечень на пояснення третьої особи до 06.10.2025.

25.09.2025 від третьої особи надійшли пояснення по справі.

08.10.2005 від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву на позов та заперечень на пояснення третьої особи.

13.10.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він проти заявлених позовних вимог заперечив, стверджуючи серед іншого про те, що позивач, який надав суду лише видаткову накладну без доказів оплати товару, не надав переконливих доказів та не довів, що кондиціонери належать на праві власності саме йому, а отже Фізична особа-підприємець Кислюк Олег Вікторович не є належним належим позивачем у справі.

21.10.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких він стверджував, що факт проведення розрахунків між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Забєліним Р.Є. не має значення для правильного та об`єктивного розгляду спору, оскільки виникнення права власності на рухоме майно не пов`язане із його оплатою та залежить виключно від передання такого майна.

23.10.2025 від відповідача надійшли письмові пояснення по суті спору.

У судовому засіданні 23.10.2025 судом відмовлено у задоволені клопотання відповідача про витребування доказів та оголошено перерву до 06.11.2025.

06.11.2025 від відповідача надійшов повний текст пояснень по справі та клопотання про витребування доказів.

Судове засідання, призначене на 06.11.2025, не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Смирнової Ю.М. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 призначено судове засідання на 14.11.2025.

14.11.2025 судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів з урахуванням того, що представник позивача зазначив про проведення розрахунків за кондиціонери готівковими коштами.

У судове засідання, призначене на 14.11.2025, представник позивача та третьої особи з`явився, позов підтримав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 14.11.2025 судом оголошено про перехід до стадії ухвалення рішення, вступну та резолютивну частину якого буде проголошено 14.11.2025 після оголошеної перерви.

В судовому засіданні 14.11.2025 на підставі ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників учасників справи, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агент Трейд" як орендарем та Фізичною особою-підприємцем Логвіним Валерієм Ігнатовичем як орендодавцем було укладено договір оренди згідно якого орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення площею 265 кв.м, що знаходиться за адресою: м.Київ, Харківський провулок, буд.1А/1.

Також 18.11.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Агент Трейд" та Фізичною особою-підприємцем Логвіним Валерієм Ігнатовичем підписано акт приймання-передачі зазначеного приміщення в оренду.

22.11.2021 між Фізичною особою-підприємцем Кислюком Олегом Вікторовичем як стороною-2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Агент Трейд" як стороною-1 укладено договір про співпрацю, згідно умов якого позивач зобов`язався сприяти укладенню угод з придбання послуг третьої особи та збільшенню обсягів реалізації послуг, а третя особа виконує по відношенню до сторони-2 інші зобов`язання, які передбачені цим договором (п.1.1), місцем надання послуг є: м.Київ, Харківський провулок, буд.1А/1 (п.1.2).

Відповідно до додаткової угоди №1 від 01.11.2024 сторони договору про співпрацю домовилися припинити укладений між ними договір з 01.11.2024 (п.1), визначили, що Фізичною особою-підприємцем Кислюком Олегом Вікторовичем було встановлено у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 наступне обладнання: кондиціонер побутовий "GREE" GWH12QE-K3DNB6G(с.н. НОМЕР_1 ), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н. НОМЕР_2 ), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н2), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н9), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н0), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н5) (п.2), домовилися, що сторона-1 має право користуватися цим обладнанням до моменту отримання вимоги сторони-2 про його повернення (п.3), сторона-2 зобов`язується сплатити стороні-1 плату за користування кондиціонерами у розмірі 10% їх вартості, а саме 15715,00 грн після повернення цього обладнання стороні-1 (п.4).

Листом від 13.05.2025 Фізична особа-підприємець Кислюк Олег Вікторович звернувся до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агент Трейд" з вимогою про повернення перелічених вище кондиціонерів.

Листом від 19.05.2025 №19052025 на адресу Фізичної особи-підприємця Логвіна Валерія Ігнатовича Товариство з обмеженою відповідальністю "Агент Трейд", зокрема, вимагало надати доступ до зовнішніх блоків кондиціонерів, які знаходяться на території відповідача з метою їх демонтажу.

Згідно листа від 22.05.2025 Фізична особа-підприємець Логвін Валерій Ігнатович погодив зустріч із третьою особою на запропоновану нею дату, а саме: 23.05.2025.

Листом від 19.06.2025 №19062025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Агент Трейд" повідомило Фізичну особу-підприємця Кислюка Олега Вікторовича про відсутність доступу до зовнішніх блоків, встановлених за адресою: м.Київ, Харківський провулок, буд.1А/1, кондиціонерів.

Як стверджує позивач у позовній заяві, 23.11.2021 на об`єкті оренди за домовленістю з Товариством з обмеженою відповідальністю "Агент Трейд" та відповідачем, за замовленням позивача Фізичною особою-підприємцем Забєліним Р.Є. були встановлені шість кондиціонерів, а саме: кондиціонер побутовий "GREE" GWH12QE-K3DNB6G(с.н. НОМЕР_1 ), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н. НОМЕР_2 ), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н2), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н9), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н0), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н5), загальною вартістю 157154,00 грн, які були придбані позивачем у Фізичної особи-підприємця Забєліна Р.Є., що підтверджується підписаними між позивачем та Фізичною особою-підприємцем Забєліним Р.Є. договором купівлі-продажу рухомого майна №18 від 22.11.2021, видатковою накладною №18 від 23.11.2021 на суму 157154,00 грн, актом надання послуг №18 від 23.11.2021 на суму 20778,00 грн.

Як вказує позивач, згідно п.6.1 договору купівлі-продажу рухомого майна №18 від 22.11.2021, укладеного між позивачем, як покупцем, та Фізичною особою-підприємцем Забєліним Р.Є., як продавцем, право власності на товар за даним договором перейшло від продавця до покупця з моменту передачі товару покупцю, шляхом підписання видаткової накладної до цього договору.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач стверджував, що жодних претензій чи заборон щодо монтажу спірних кондиціонерів протягом періоду оренди відповідач не висловлював, адже питання встановлення кондиціонерів було узгоджено з ним особисто і він проти цього не заперечував, а кондиціонери були встановлені таким чином, що їх зовнішні блоки закріплені на зовнішніх стінах орендованого приміщення, які виходять на приватну територію відповідача, доступ до якої у позивача відсутній, потрапити до зовнішніх блоків кондиціонерів можна лише з дозволу власника, якого відповідач не надає.

Оскільки відповідач незаконно, тобто без відповідної правової підстави заволодів майном позивача, а саме шістьма кондиціонерами, загальна вартість яких складає 157154,00 грн, позивач звернувся до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, адже добровільно відповідач спірне майно не повертає.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог відповідач, зокрема, зазначив про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що право власності на спірне майно належить саме позивачу, а отже і не доведено, що він є належним позивачем у справі.

Дослідивши матеріали справи, оцінюючи надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.5 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси юридичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно ч.2 ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

З огляду на положення ст.20 Цивільного кодексу України та принцип диспозитивності господарського судочинства, позивач має право вільно обирати способи захисту порушеного права чи інтересу.

Способи захисту права власності врегульовано главою 29 Цивільного кодексу України, яка передбачає, зокрема, право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння (ст.387 Цивільного кодексу України).

Витребування майна із чужого незаконного володіння (віндикація) є одним із речово-правових способів захисту права власності.

Цей спосіб захисту полягає у відновленні становища, що існувало до порушення права власності, шляхом повернення майна у володіння власника (титульного володільця) із метою відновлення у власника усього комплексу його правомочностей.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується якщо між власником і володільцем майна немає зобов`язальних (договірних) відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного із власником договору.

Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яким вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ч.1 ст.317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України).

Згідно ч.1 ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Аналіз норми ст.387 Цивільного кодексу України та зміст позовних вимог за даним позовом свідчить про те, що даний позов відноситься до віндикаційних позовів (витребування майна з чужого незаконного володіння).

Віндикаційним позовом захищаються права власності в цілому, оскільки він пред`являється в тих випадках, коли порушені права володіння, користування та розпорядження одночасно. Однак право власності за власником зберігається, тому що може бути підтвердженим правовстановлюючими документами, або іншими письмовими доказами.

Позивачем за віндикаційним позовом є неволодіючий власник. Відповідачем за віндикаційним позовом виступає незаконний володілець майна, який може і не знати про неправомірність і незаконність свого володіння та утримання такого майна. Незаконним володільцем визнається така особа, яка здійснює володіння майном без належних правових підстав.

Володіння - це фактичне, фізичне панування над майном, яке передбачає повний фізичний контроль його власника чи законного володільця.

Власник має право витребувати своє майно від особи, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений.

Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують (1) право власності на витребуване майно, (2) вибуття його з володіння позивача, (3) перебування його в натурі у відповідача та інше.

Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння, зокрема факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, знаходження його в натурі у відповідача, які і становлять предмет доказування.

Аналіз ст.387 Цивільного кодексу України свідчить про те, що віндикаційний позов ґрунтується передусім на тому, що право власності на річ є абсолютним і слідує за річчю, зберігаючись навіть у випадку незаконного вибуття з володіння власника та в період перебування в незаконному володінні іншої особи. Тому віндикаційна вимога може бути заявлена щодо витребування лише індивідуально-визначеної речі.

Таким чином, звертаючись з даним позовом, позивач має надати докази на підтвердження права власності на спірне майно, має довести індивідуальні ознаки майна, що витребовується, наявність майна у незаконному володінні відповідача, а також відсутність в останнього правових підстав для володіння цим майном.

Позивач просить суд витребувати у відповідача рухоме майно, яке, як він стверджує, належить йому на праві приватної власності, а саме: кондиціонер побутовий "GREE" GWH12QE-K3DNB6G(с.н.4Н7), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н4), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н2), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н9), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н0), кондиціонер побутовий "GREE" GWH24QE-K3DNB6G(с.н.4Н5).

Обставини справи свідчать про те, що між відповідачем та третьою особою існували правовідносини щодо оренди приміщення, яке належить відповідачу. Власне, в цьому приміщенні і встановлені спірні кондиціонери.

Обґрунтовуючи наявність права власності на спірне майно позивач посилається на договір купівлі-продажу рухомого майна №18 від 22.11.2021, укладеним з Фізичною особою-підприємцем Забєліним Романом Євгеновичем. За умовами цього договору право власності на товар переходить до позивача як покупця з моменту передачі такого товару за видатковою накладною. На підтвердження факту передачі товару позивач посилається на видаткову накладну від 23.11.2021 №18.

В той же час, згідно положень п.3.2 даного правочину передбачений обов`язок позивача оплатити продавцю вартість товару протягом 30 банківських днів з моменту підписання цього договору у будь-який не заборонений законом спосіб.

Оплата товару, як зазначив представник позивача, здійснювалася готівкою.

Суд зазначає, що у 2021 році порядок розрахунків між фізичними особами-підприємцями за товар передбачав безготівкові розрахунки як основний спосіб, а готівкові розрахунки мали ліміт 10000,00 грн на день (згідно з постановою НБУ від 29.12.2017 №148), з обов`язковим застосуванням РРО/ПРРО та фіксацією в обліку товарів з первинних документів (накладних, актів, чеків), особливо для платників ПДВ та тих, хто продавав складну техніку, ліки тощо.

Ключовими аспектами розрахунків між фізичними особами-підприємцями за товар були: 1. Безготівкові розрахунки: основний спосіб, особливо для сум понад 10000,00 грн, через банківські рахунки (перекази); якщо оплата карткою (через термінал) це безготівка, але може вимагати РРО, залежно від еквайрингу, хоча часто це розглядається як безготівкова операція; 2. Готівкові розрахунки: ліміт: до 10000,00 грн в день за одним договором між двома фізичними особами-підприємцями (або фізичною особою-підприємцем та юридичною особою); суми понад ліміт обов`язково проводяться безготівково; обов`язкова видача розрахункового документа (чека) та ведення обліку.

Щодо документального оформлення цієї операції, то суд зауважує про необхідність як оформлення первинних документів: накладної, акту, видаткової накладної як основи для оприбуткування та списання товару, так і про необхідність застосування РРО/ПРРО: при продажу товарів за готівку або оплаті карткою (якщо це розрахункова операція) - обов`язковим була наявність фіскального чеку, навіть якщо оплата карткою іде через еквайри, а не прямий переказ з рахунку на рахунок.

Тобто у 2021 році фізичні особи-підприємці мали працювати з дотриманням лімітів готівки (10000,00 грн/день між собою), вести товарний облік на підставі первинних документів (накладні) та застосовувати РРО/ПРРО, видаючи чеки за кожну операцію.

Однак, жодних документів на підтвердження здійснення розрахунків за товар позивач суду не надав.

Із врахуванням того, що представник позивача повідомив суд про оплату позивачем спірного товару готівкою, що на думку суду є сумнівним твердженням з огляду на положення чинного на момент купівлі відповідного товару законодавства, а також того, що відповідач зазначав, що мав відповідні домовленості саме з третьою особою у справі щодо надання знижки по сплаті орендної плати за рахунок встановлення у приміщенні, яке орендувала у відповідача третя особа, спірних кондиціонерів, та зазначаючи, серед іншого про те, що як відомо відповідачу, спірний товар належав та був оплачений саме третьою особою у справі, то суд вважає, що наявними в матеріалах справи доказами права власності позивача на спірне майно не підтверджено. Поданими позивачем доказами не доведено реальної передачі йому спірного майна; на переконання суду мало місце лише формальне оформлення такої передачі.

На користь цього аргументу слугує і та обставина, що за умовами договору про співпрацю від 22.11.2021 та додаткової угоди від 01.11.2024 №1 до нього, укладених між позивачем та третьою особою, зазначено про обов`язок позивача у справі оплатити третій особі плату за користування спірним майном після повернення такого обладнання третій особі (п.4 додаткової угоди).

Тобто позивач та третя особа при укладенні додаткової угоди №1 від 01.11.2024 до договору про співпрацю від 22.11.2021 погодили, що за користування власним майном позивач має сплатити кошти третій особі.

За змістом частин 1, 2 ст.2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частин 1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За змістом частин 1, 2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 ст.74 цього Кодексу).

Оскільки в ході розгляду справи позивачем належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст.76, 77 Господарського процесуального кодексу України не доведено існування обставин, які могли б бути підставою для застосування до спірних правовідносин приписів ст.387 Цивільного кодексу України, зокрема, беззаперечно не доведено право власності на спірне майно, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Інші доводи та заперечення учасників справи судом розглянуті та відхилені як такі, що на результат вирішення спору відмову у задоволенні позову з наведених вище підстав, впливу не мають.

У відповідності до вимог ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.129, 236-238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити повністю.

2. Витрати по сплаті судового збору покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення, відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України, може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 24.12.2025

Суддя Ю.М.Смирнова