УХВАЛА

м. Київ

23.12.2025Справа № 910/15724/25

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши заяву Демчук Юлії Несторівни ( АДРЕСА_1 ) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІС ТРЕЙД БУД" (03039, місто Київ, пр.Голосіївський, будинок 60, квартира 55) заборгованості у сумі 30 033,03 грн.,

Представники сторін не викликались.

ВСТАНОВИВ:

17.12.2025 в системі «Електронний суд» Демчук Юлією Несторівною сформовано заяву про видачу судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІС ТРЕЙД БУД" про стягнення заборгованості за договором - заявкою №325-006785 та за договором заявкою №325-006851 про надання транспортно-експедиційних послуг у розмірі 30 033,03 грн та передана 18.12.2025 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Подана заява обґрунтована тим, що 10.09.2025 року між Заявником ФОП Демчук Юлією Несторівною (Експедитор) та Боржником - ТОВ "АЛІС ТРЕЙД БУД" (Замовник) укладено Договір-заявку №325-006785 про надання транспортно-експедиційних послуг (далі Договір-заявка1), на виконання якого залучено транспортний засіб з д.н.з. НОМЕР_1 та 12.09.2025 року між Заявником ФОП Демчук Юлією Несторівною (Експедитор) та Боржником - ТОВ "АЛІС ТРЕЙД БУД" (Замовник) укладено Договір-заявку №325-006851 про надання транспортно-експедиційних послуг (далі Договір-заявка2), на виконання якого залучено транспортний засіб з д.н.з. НОМЕР_2 .

Заявник зазначає, що за заявкою №325-006785 Боржником здійснено часткову оплату за надані послуги у сумі 7000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями кредитового переказу коштів №1021 від 22.10.2025; №1033 від 30.10.2025.

За заявкою №325-006851 Боржником здійснено часткову оплату за надані послуги у сумі 7000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями кредитового переказу коштів №1020 від 22.10.2025; №1034 від 30.10.2025.

Заявник вказує, що факт належно наданих послуг підтверджується зокрема ЦМР №467784 від 11.09.2025 дата розвантаження 16.09.2025 та ЦМР №б/н від 15.09.2025 дата розвантаження 18.09.2025.

Розглянувши заяву Демчук Юлії Несторівни, суд дійшов висновку, що подана заява про видачу судового наказу не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір (ч. 2 ст. 148 ГПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 154 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника. За результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, зокрема, якщо: заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві повинно бути зазначено: вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців), вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються. До заяви про видачу судового наказу, зокрема, додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів.

З вступної частини заяви про видачу чудового наказу заявником не зазначено вказівку на статус фізичної особи - підприємця (для фізичних осіб - підприємців) у той же час в прохальній частині заяви ОСОБА_1 просить стягнути на користь фізичної особи-підприємця Демчук Юлії Несторівни заборгованість.

Також стягувачам долучено зокрема копію міжнародно товаро-транспортної накладної (CMR) №467784 від 11.09.2025 та б/н від 15.09.2025.

Відповідно до ст. 10 ГПК України господарське судочинство в судах здійснюється державною мовою.

Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій та статус судів» судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою.

За положеннями ст. 10 Конституції України, державною мовою в Україні є українська мова.

Отже, у разі, коли письмові докази подаються до господарського суду іноземною мовою, додається їх засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою. Вірність перекладу документів юридичного характеру повинна бути нотаріально посвідчена в порядку ст. 79 Закону України «Про нотаріат».

Так стягувачем долучено міжнародно товаро - транспортні накладні (CMR), складені іноземною мовою.

Вказаний доказ не може бути прийнятий судом як належний, оскільки складений на іноземній мові, а стягувачем не додано його засвідчений у встановленому порядку переклад українською мовою, оскільки відсутність перекладу на українську мову документу, складеного на іноземній мові, унеможливлює встановлення судом змісту такого документу, дії, яка вчинена на підставі вказаного документу, особи, якою вона була вчинена та на користь кого.

Як вбачається з аналізу вищенаведених норм законодавства, судовий наказ може бути видано за наявності відповідного договору, інших письмових доказів, що підтверджують фактичне виконання сторонами умов договору, а також заявник має обґрунтувати свої вимоги та додати документи, що вказують на правильність і безспірність здійснених розрахунків.

Відтак, безспірні вимоги мають бути підтверджені відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За загальним правилом, обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Доказування повинно здійснюватись за загальними правилами відповідно до ст. 74 ГПК України, яка передбачає обов`язковість подання доказів наявності фактичних обставин

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

При цьому достовірними доказами є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи (ст. 78 ГПК України).

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням вимог статті 150 цього Кодексу.

За приписами ч. 2 ст. 154 ГПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ГПК України про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

При цьому, суд зазначає, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини 1 статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків (ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись ст. 150, 152, 153, 154, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у заяві про видачу судового наказу до Товариства з обмеженою відповідальністю "АЛІС ТРЕЙД БУД" про стягнення заборгованості у сумі 30 033,03 грн.

2. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 23.12.2025 та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ