ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Справа № 911/2299/24

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., за участю секретаря судового засідання Рженецької М.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Гленпорт Одеса

до Державного підприємства спиртової та лікерно-горілчаної промисловості УКРСПИРТ

про стягнення 882 502,75 гривень

за участю представника позивача Бруяка К.К. (довіреність б/н від 01.07.2024)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Гленпорт Одеса (далі також ТОВ Гленпорт Одеса/позивач) до Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості Укрспирт (далі також ДП Укрспирт/відповідач) прo стягнення 882 502,75 гривень боргу.

Господарський суд Київської області ухвалою від 10.09.2024 у справі №911/2299/24 прийняв до розгляду позовну заяву ТОВ Гленпорт Одеса та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 07.10.2024, а також, зокрема:

- зобов`язав позивача у строк до 07.10.2024 надати пояснення стосовно доказів та, відповідно, самі докази на підтвердження обставин несплати відповідачем на рахунок позивача 882 502,75 грн;

- встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Приписами ч.ч. 5, 6 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) передбачено, зокрема, якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Ураховуючи наявність у ДП Укрспирт електронного кабінета в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд», засобами поштового зв`язку ухвалу про відкриття провадження у цій справі відповідачу надіслано не було, тоді як з наявних в автоматизованій системі Діловодство спеціалізованого суду (ДСС) відомостей слідує, що таку ухвалу доставлено до електронного кабінету (електронної пошти) відповідного учасника справи 10.09.2024 о 19:01, повідомлення про що суд отримав 11.09.2024 об 00:14.

З огляду на вказане суд дійшов висновку, що останнім днем для вчинення відповідачем процесуальних дій з подання відзиву на позов є 26.09.2024.

24.09.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ Гленпорт Одеса надійшла заява на виконання вимог ухвали від 10.09.2024 у цій справі, а саме пояснення стосовно доказів та, відповідно, самі докази на підтвердження обставин несплати відповідачем на рахунок позивача 882 502,75 грн.

Господарський суд Київської області ухвалою від 07.10.2024 у справі №911/2299/24 відклав підготовче засідання на 11.11.2024.

08.10.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ДП «Укрспирт» надійшов відзив на позовну заяву.

24.10.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ Гленпорт Одеса надійшло клопотання про витребування доказів.

Господарський суд Київської області ухвалою від 11.11.2024 у справі №911/2299/24 залишив без розгляду відзив на позовну заяву та відклав підготовче засідання на 09.12.2024.

У розрізі вказаного вище судом враховано, що приписами ГПК України не передбачено обов`язку суду встановлювати мотиви пропуску процесуального строку та поважність причин такого пропуску самостійно, без порушення особою відповідного питання та наведення відповідних доводів у формі явно змістовних та логічно побудованих аргументів.

Водночас суд не вирішував клопотання ТОВ Гленпорт Одеса про витребування доказів з огляду на зняття його представником позивача з розгляду у судовому засіданні 11.11.2025.

Господарський суд Київської області занесеною до протоколу судового засідання ухвалою від 09.12.2024 у справі №911/2299/24 відклав підготовче засідання на 30.12.2024.

30.12.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ДП «Укрспирт» надійшли пояснення із викладеними у них запереченнями по суті спору.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 5 ст. 161 ГПК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Приписами ст. ст. 118, 119 ГПК України унормовано, що право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, вказані вище норми визначають порядок дій/поведінки суду та учасників справи під час реалізації останніми права на подання заяв по суті, які мають подаватись у визначені ГПК України та/або встановлені судом строки.

Водночас під процесуальними строками розуміють встановлений законом та/або судом проміжок часу, протягом якого повинна або може бути вчинена певна процесуальна дія або розпочата і/чи завершена та або інша стадія судочинства, а з початком і закінченням перебігу процесуального строку пов`язане настання чітко встановлених юридичних наслідків.

Однак пояснення, що за своєю суттю є заявою по суті (відзив/заперечення на позов), ДП «Укрспирт» подав 30.12.2024, тобто з порушенням встановленого судом в ухвалі від 10.09.2024 строку.

Суд звертає увагу відповідача на те, що назва процесуального документу зава/клопотання/заперечення/пояснення (додаткові), не змінює його процесуальної суті та не може тлумачитись з іншим змістом і передбаченими кодексом вимогами до форми та строків подання такого документу.

З огляду на вказане у підготовчому засіданні 30.12.2024 вказані вище пояснення ДП «Укрспирт» судом залишено без розгляду та наголошено, що відповідачу було надано можливість подати у передбаченому процесуальним законом порядку заперечення проти позову разом з клопотанням про поновлення строків на подання таких заперечень, чим вказаний учасник справи не скористався та поважності причин пропуску строку для звернення із заявою по суті не мотивував.

Надалі підготовче засідання з розгляду цієї справи неодноразово відкладалось, зокрема ухвалою від 30.06.2025 таке засідання відкладено на 28.07.2025.

Поряд з тим на стадії підготовчого провадження Господарський суд Київської області неодноразово витребовував докази у порядку ч. 4 ст. 74 ГПК України, зокрема ухвалами від 27.01.2025, 03.03.2025 та 14.04.2025 у цій справі суд витребував у Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Вись» (ідентифікаційний код 43422040):

- оригінал договору поставки №22-21-05 від 01.03.2021;

- додаткові угоди до договору поставки №22-21-05 від 01.03.2021;

- товарно-транспортні накладні за договором поставки №22-21-05 від 01.03.2021;

- видаткові накладні за договором поставки №22-21-05 від 01.03.2021;

- специфікації за договором поставки №22-21-05 від 01.03.2021;

- податкові накладні за договором поставки №22-21-05 від 01.03.2021.

Згідно з ухвалою від 14.04.2025 на отримання витребуваних документів від Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Вись» Господарський суд Київської області уповноважив представника ТОВ «Гленпорт Одеса».

17.06.2024 через канцелярію Господарського суду Київської області від ТОВ Гленпорт Одеса надійшла заява на виконання вимог суду, згідно якої позивач повідомив про те, що його представнику не надано витребувані судом документи у зв`язку з тим, що директор ТОВ «Компанія Вись» у телефонній розмові повідомив, зокрема, таке: документи вивезено у невідмому напрямку бухгалтером ТОВ «Компанія Вись» після повномасштабного вторгнення, означена особа перебуває за межами України та на зв`язок не виходить.

Господарський суд Київської області ухвалою від 28.07.2025 закрив підготовче провадження у справі №911/2299/24 та призначив її до судового розгляду по суті на 02.09.2025.

Господарський суд Київської області ухвалами від 02.09.2025, 30.09.2025 та 11.11.2025 у цій справі оголошував перерву у судовому засіданні, відповідно до: 30.09.2025, 11.11.2025 та 16.12.2025.

У судове засідання 16.12.2025 представник ДП Укрспирт не з`явився, про причини неприбуття суд не повідомив.

У судовому засіданні 16.12.2025 після закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами суд оголосив про перехід до судових дебатів, по завершенні яких перейшов до стадії ухвалення судового рішення та проголосив вступну і резолютивну частини рішення, яким

УСТАНОВИВ:

15.07.2021 між ТОВ «Компанія Вись» (ідентифікаційний код 43422040) як первісним кредитором та ТОВ Гленпорт Одеса як новим кредитором укладено договір про відступлення права вимоги (далі договір від 15.07.2021), пунктами 1.1., 1.2. та 5.1. якого погоджено, що:

- за цим договором первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає на себе право вимоги у сумі 1 557 405,25 грн, що належить первісному кредиторові, і стає кредитором за договором №22-21-05 від 01.03.2021 (далі основний договір), укладеним між первісним кредитором та Державним підприємством спиртової та лікерно-горілчаної промисловості УКРСПИРТ (ідентифікаційний код 37199618) (далі боржник);

- з моменту підписання цього договору до нового кредитора переходить право (замість первісного кредитора) вимагати від боржника налженого виконання зобов`язань за основним договором у сумі 1 557 405,25 грн;

- цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Копію вказаного договору про відступлення права вимоги від 15.07.2021 додано до позовної заяви.

Мотивуючи звернення до суду з позовом у цій справі, ТОВ Гленпорт Одеса зазначено, що про перехід до нового кредитора права вимоги на суму 1 557 405,25 грн ДП Укрспирт повідомлено листами вих. №2007/21 від 20.07.2021 та вих. №02/08-21/25 від 02.08.2021. Копії вказаних листів додано до позовної заяви.

Надалі, за доводами позивача, ДП Укрспирт погодився з таким відступленням, перерахувавши в період з липня 2021 року по грудень 2021 року на рахунок ТОВ Гленпорт Одеса загалом 674 902,50 грн, а саме:

- 100 000,00 грн згідно платіжної інструкції №4439 від 10.09.2021;

- 100 000,00 грн згідно платіжної інструкції №4748 від 17.09.2021;

- 100 000,00 грн згідно платіжної інструкції №5109 від 24.09.2021;

- 100 000,00 грн згідно платіжної інструкції №5382 від 01.10.2021;

- 74 902,50 грн згідно платіжної інструкції №5612 від 12.10.2021;

- 100 000,00 грн згідно платіжної інструкції №6418 від 22.10.2021;

- 100 000,00 грн згідно платіжної інструкції №300 від 03.12.2021 (далі також платіжні інструкції), копії яких додано до позовної заяви.

Покликаючись на зазначене та те, що відповідач решту коштів не сплатив, у тому числі і за наслідками надісланої позивачем претензії від 17.05.2024, останній звернувся до суду із вимогами про стягення 882 502,75 гривень боргу.

Копію означеної претензії позивачем додано до позовної заяви, тоді як на підтвердження обставин проведення вказаних вище платежів та відсутності оплати решти 882 502,75 гривень, усуваючи недоліки, позивач надав суду виписки по банківським рахункам та банківські довідки.

Надалі ж, на стадії підготовчого провадження позивачем подано пояснення стосовно неможливості отримання копій первинних документів стосовно грошового зобов`язання боржника за отриманою згідно договору від 15.07.2021 вимогою.

Як зауважив позивач, за отриманою від первісного кредитора інформацією після російського вторгнення та початку бойових дій 24.02.2022 означені документи вивезено в невідомому напрямку бухгалтером товариства (первинного кредитора) та наразі їх місце знаходження невідоме.

Попри вказане, за доводами позивача, у постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі №910/10963/19 зазначено, зокрема, що:

- доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні, а не документи, що засвідчують права, які передаються;

- ні положення статті 512 Цивільного кодексу України, ні положення статті 517 цього ж Кодексу не пов`язують факт виникнення у нового кредитора прав вимоги у зобов`язанні з передачею документів, які засвідчують право вимоги, що передається, і так само не містять зобов`язань первісного кредитора передавати новому кредиторові оригінали таких документів». Аналогічну правову позицію, за доводами позивача, викладено у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №913/675/17.

Під час розгляду справи по суті представник позивача зауважив, що наявність боргу відповідач визнав проведеними ним частковоми оплатами та не надсилав жодних заперечень на повідомлення первісного та нового кредиторів №2007/21 від 20.07.2021 та вих. №02/08-21/25 від 02.08.2021 і відповідну переуступку права вимоги.

Також згідно пояснень представника позивача грошові зобов`язання відповідача виникли на підставі договору №22-21-05 від 01.03.2021, копію якого сам відповідач подав з відзивом на позов у цій справі, тоді як позивач позбавлений можливості подати первинні документи з огляду на непередання їх первісним кредитором.

Відповідно до ч.ч. 4, 9 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки подані відповідачем з порушенням строку відзив та, надалі, пояснення судом залишено без розгляду, суд дійшов висновку вирішувати справу за наявними у ній матеріалами у відповідності до статті 165 ГПК України.

Викладені ж у судових засіданнях усні заперечення представника відповідача судом залишаються поза увагою з огляду на зазначене вище недотримання відповідного процесуального порядку подання заперечень на позов, які можуть бути викладені згідно статті 161 ГПК України лише в заявах по суті.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, заслухавши заключне слово представника позивача, суд дійшов таких висновків.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частинами 1, 2 статті 11 та статтею 204 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Приписи ч. 1 ст. 512, ч. 1 ст. 513, статей 514, 516 ЦК України презюмують, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Зі змісту вказаних норм права слідує, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

У зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні змінюється лише суб`єктний склад правовідношення, тоді як саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, а межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється такий перехід права.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 73, ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 86 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У розрізі зазначених вище норм процесуального права суд вважає за необхідне вказати, що судове пізнання завжди опосередковане, оскільки спрямоване на вивчення події, що мала місце в минулому, тоді як:

- належність доказів спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмета доказування, слугувати аргументами (посилками) у процесі встановлення об`єктивної істини, тобто під належністю доказу розуміється наявність об`єктивного зв`язку між змістом судових доказів (відомості, що містяться в засобах доказування) і самими фактами, що є об`єктом судового пізнання;

- обов`язок доказування в силу вимог процесуального закону покладено безпосередньо на сторони, тоді як надання оцінки доказам є виключною компетенцією суду та здійснюється за унормованими процесуальними нормами правилами і принципами/стандартами.

Зокрема принцип оцінки доказів поза розумним сумнівом полягає в тому, що розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Застосовуючи вказані процесуальні норми і принцими та надаючи оцінку наявним в матеріалах справи доказам у їх сукупності, суд встановив таке.

Зі змісту наявних в матеріалах справи копій адресованих відповідачу повідомлень вих. №2007/21 від 20.07.2021 та вих. №02/08-21/25 від 02.08.2021 слідує, що ТОВ Гленпорт Одеса, як новий кредитор, та ТОВ «Компанія Вись», як первісний кредитор, повідомили ДП Укрспирт про укладення договору від 15.07.2021 та, відповідно, про передачу новому кредитору за цим правочином права вимоги у зобов`язанні відповідно до договору №22-21-05 від 01.03.2021 на загальну суму 1 557 405,25 грн (далі договірне грошове зобов`язання).

Також, як вбачається з повідомлення вих. №2007/21 від 20.07.2021 ТОВ Гленпорт Одеса повідомило відповідачу реквізити його банківського рахунку для сплати означеної суми боргу.

Відповідно ж до змісту наявних в матеріалах цієї справи копій платіжних інструкції на вказаний у повідомленні вих. №2007/21 від 20.07.2021 рахунок ТОВ Гленпорт Одеса відповідач здійснив у вересні, жовтні та грудні 2021 року сім платежів загалом у сумі 674 902,50 грн із призначенням «Оплата за зернові на підставі дог.про відступ. права вимоги від 15.07.20201р. та Повідомлення вих. №0208/21-1 від 02.08.2021р. Тендер не передбачено».

З огляду на вказані обставини та з урахуванням наведених вище норм права суд висновує, що укладення договору від 15.07.2021 породжує для ТОВ Гленпорт Одеса, як нового кредитора, право вимоги до ДП Укрспирт як боржника первісного кредитора ТОВ «Компанія Вись», у договірному грошовому зобов`язанні, обсяг якого погоджено означеним правочином та частково, без заперечень погашено боржником.

У розрізі зробленого висновку щодо настання у відповідача обов`язку виконання грошового зобов`язання перед позивачем як новим кредитором судом ураховано, що згідно зі статтею 204 ЦК України правомірність правочину презюмується, тоді як під час розгляду цієї справи належних доказів на підтвердження визнання договору від 15.07.2021 недійсним, у тому числі і з підстав того, що такий правочин укладено без письмової згоди відповідача, як боржника у зобов`язанні, не надано.

Суд звертає увагу, що:

- укладення договору від 15.07.2021 узгоджується із вказаним вище нормами закону стосовно форми правочину щодо заміни кредитора у зобов`язанні;

- законодавець не пов`язує питання дійсності/недійсності правочину про заміну кредитора із дійсністю вимоги, яка передається новому кредитору;

- недійсність вимоги не зумовлює недійсність відповідного договору, за яким була передана така вимога, а має наслідком відповідальність первісного кредитора перед новим кредитором, врегульовану положеннями ЦК України;

- законодавство не встановлює, що невиконання обов`язку з передачі документів від первісного кредитора до нового має наслідком недійсність договору про відступлення права вимоги.

Звідси судом враховано також, що ДП Укрспирт під час розгляду цієї справи доказов не спростувало ані дійсність договірного грошового зобов`язання, право вимоги у якому перейшло до позивача згідно з договором від 15.07.2021, ані розмір відповідно переданої грошової вимоги.

Так, у розрізі зроблених вище висновків, суд вважає за необхідне зазначити, що договором від 15.07.2021 чітко встановлено обсяг зобов`язань, які переходять до нового кредитора, тоді як під час розгляду цієї справи відповідач не довів наявності у нього до первісного та, власне, і до нового кредиторів доказово обґрунтованих заперечень стосовно договірного грошового зобов`язання, у тому числі і станом на момент повідомлень про зміну кредитора.

Зокрема відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження того, що він висував будь-які заперечення проти вимог нового кредитора після отриманих повідомлень, що стали підставою для виконання у вересні, жовтні та грудні 2021 року ряду платежів на рахунок нового кредитора у загальній сумі 674 902,50 грн.

Крім того суд зауважує, що відповідач, провівши у вересні, жовтні та грудні 2021 року сім платежів на рахунок ТОВ Гленпорт Одеса, не надав жодних доказів звернення до такого кредитора з вимогами про повернення цих коштів як безпідставно/помилково сплачених, що, з урахуванням значного проміжку часу здійснення цих оплат та їх призначення, сформованого самим же відповідачем, поза розумним сумнівом не може свідчити про хибність як таких платежів, так і відповідної поведінки ДП Укрспирт боржника у договірному грошовому зобов`язанні.

Підсумовуючи все наведене вище та реалізуючи власну компетенцію щодо оцінки доказів у їх сукупності, у суду не виникло розумних сумнівів стосовно підставності вимог ТОВ Гленпорт Одеса, як нового кредитора, до ДП Укрспирт у відповідно дійсному правовідношенні щодо сплати 882 502,75 гривень боргу, як різниці між переданою згідно договору від 15.07.2021 сумою вимог - 1 557 405,25 грн, та погашеною боржником після відповідного відступлення сумою - 674 902,50 грн.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Однак станом на момент ухвалення цього рішення доказів сплати відповідачем на рахунок позивача 882 502,75 гривень боргу суду не надано, а вказані обставини відповідачем не спростовано та не заперечено.

За таких обставин суд дійшов висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 882 502,75 гривень боргу підлягає задоволенню як така, що доведена позивачем належними доказами і не спростована у встановленому порядку відповідачем.

Відповідно до статтті 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору, арифметично правильна сума якого, понижена на коефіцієнт 0,8 з урахуванням ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» та подання позову через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», складає 10 590,03 грн, покладаються судом на відповідача у повному обсязі.

Суд звертає увагу позивача на приписи п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір, згідно якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Державного підприємства спиртової та лікерно-горілчаної промисловості УКРСПИРТ (вул. Гагаріна, 16, м. Бровари, Київська обл., 07400, ідентифікаційний код 37199618) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Гленпорт Одеса (65045, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛИЦЯ УСПЕНСЬКА, будинок 101, ідентифікаційний код 38721941):

- 882 502 (вісімсот вісімдесят дві тисячі п`ятсот дві) грн 75 коп. боргу;

- 10 590 (десять тисяч п`ятсот дев`яносто) грн 03 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 29.12.2025.

Суддя В.А. Ярема