ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. Справа№ 911/1414/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Ходаківської І.П.

суддів: Владимиренко С.В.

Демидової А.М.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Насташка"

про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат

у справі № 911/1414/25 (суддя Бацуца В. М.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Насташка"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт"

про стягнення 563 186,46 грн

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Насташка" (далі - ТОВ "АПК Насташка"; позивач) звернулось до господарського суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" (далі - ТОВ "Ясенсвіт"; відповідач) про стягнення 341 234, 84 грн пені, 183 636, 46 грн інфляційних втрат, 38 315, 16 грн 3 % річних.

Рішенням господарського суду Київської області від 11.06.2025 у справі №911/1414/25 позов задоволено частково та стягнуто з ТОВ "Ясенсвіт" на користь ТОВ "АПК Насташка" 180 804 грн 02 коп. пені, 183 636 грн 46 коп. інфляційних втрат, 38 194 грн 75 коп. 3 % річних та судові витрат 4 831 грн 62 коп. судового збору. Відмовлено в задоволенні інших позовних вимог.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2025 у складі колегії суддів: головуючий суддя - Ходаківська І.П., судді: Владимиренко С.В., Демидова А.М. апеляційну скаргу ТОВ "Ясенсвіт" залишено без задоволення. Рішення господарського суду міста Києва від 11.06.2025 у справі №911/1414/25 залишено без змін. Судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладено на скаржника.

Від ТОВ "АПК Насташка" 28.11.2025 через підсистему "Електронний суд" надійшла заява, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення у справі №911/1414/25, яким стягнути з ТОВ "Ясенсвіт" на користь ТОВ "АПК Насташка" витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн 00 коп.

Через підсистему "Електронний суд" 01.12.2025 від ТОВ "Ясенсвіт" надійшли заперечення на заяву, у яких відповідач просить зменшити до 1 000 грн 00 коп. суму, яка підлягає стягненню з ТОВ "Ясенсвіт" у якості витрат на професійну правничу допомогу, за заявою представника ТОВ "АПК Насташка" від 28.11.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі №911/1414/25 з урахуванням реального обсягу послуг та складності справи.

В обґрунтування вищенаведених заперечень відповідач посилається на те, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Зазначає, що умовами Договору-доручення про надання правової допомоги від 24.02.2021 та додаткових угод до нього, що укладені між ТОВ "АПК Насташка" та Адвокатським бюро "Ольги Пєнязькової" (далі - АБ "Ольги Пєнязькової"; бюро) не встановлено критеріїв оцінки, ціни послуг або погодинної вартості послуг, а тому просив використати референсну величину вартості (гонорару) послуг з правничої допомоги ТОВ "АПК Насташка" у розмірі 1 000 грн 00 коп.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2025 (колегія суддів: головуюча Ходаківська І.П., судді Владимиренко С.В., Демидова А.М.) прийнято до розгляду заяву ТОВ "Агропромисловий комплекс Насташка" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі №911/1414/25 господарського суду міста Києва. Розгляд заяви здійснюється у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, заяву відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За змістом статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ГПК України).

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 ГПК України.

Статтею 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач в апеляційній скарзі повідомив суд апеляційної інстанції, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які останній очікує понести під час її розгляду складає 3 500,00 грн.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).

За приписами частини 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Вказаною статтею визначено, що повноваження адвоката як представника сторони у справі може бути підтверджено як ордером, так і договором про надання правової допомоги.

Апеляційним судом встановлено, що 24.02.2021 між ТОВ "АПК Насташка" та АБ "Ольги Пєнязькової" укладено Договір-доручення про надання правової допомоги.

Термін дії вказаного договору неодноразово продовжувався шляхом укладення відповідних додаткових угод, а саме: Додаткова угода №2 від 30.12.2021, якою визначено термін дії договору до 31.12.2022; Додаткова угода №3 від 30.12.2022, якою визначено термін дії договору до 31.12.2023; Додаткова угода №4 від 29.12.2023, якою визначено термін дії договору до 31.12.2024; Додаткова угода №5 від 27.12.2024, якою визначено термін дії договору до 31.12.2025.

Відповідно до п. 4.2. договору, гонорар адвокатського бюро за підготовку та подання відзиву на апеляційну скаргу у справі №911/1414/25, а також представництво інтересів клієнта у суді апеляційної інстанції складає 20 000 грн 00 коп. та має бути сплачений протягом 15 днів з моменту ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

На підтвердження виконання робіт (надання послуг) позивачем надано суду детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних АБ "Ольги Пєнязькової" відповідно до умов Договору-доручення про надання правової допомоги від 24.02.2021 та додаткової угоди до нього:

1. Ознайомлення з апеляційною скаргою ТОВ "Ясенсвіт" на рішення господарського суду Київської області від 11.06.2025 у справі №911/1414/25;

2. Підготовка та подання 09.10.2025 відзиву на апеляційну скаргу у справі №911/1414/25;

3. Участь адвоката АБ "Ольги Пєнязькової" Назаренка Р. А. у судовому засіданні, призначеному на 26.11.2025.

На виконання вимог умов договору-доручення про надання правової допомоги, 28.11.2025 ТОВ "АПК Насташка" перерахувало АБ "Ольги Пєнязькової" 20 000,00 грн, що підтверджено платіжною інструкцією №8796 з призначенням платежу "Оплата за надання адвокатських послуг згідно ДУ №30/09 від 30.09.2025 до договору-доручення про надання правової допомоги від 24.02.2021 р., рах. №17 від 27.11.2025р".

Таким чином, загальний розмір понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних із розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, становить 20 000,00 грн.

Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про достатність таких доказів для встановлення факту надання АБ "Ольги Пєнязькової" професійної правничої допомоги позивачу у даній справі та обґрунтованість тверджень останнього про понесення в межах розгляду спору у справі №911/1414/25 витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що витрати відповідача на професійну правничу допомогу підлягають розподілу.

Слід зазначити, що витрати, понесені відповідачем в даній справі на професійну правничу допомогу адвоката, не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже розмір таких витрат має відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

За приписами статті 129 ГПК України, суд, при розподілі судових витрат, в тому числі витрат на правничу допомогу адвоката, має виходити з конкретних особливих обставин справи, з доказів, поданих заявником клопотання про розподіл судових витрат, які можуть свідчити про обґрунтованість таких витрат та підстави витрати заявником коштів на правничу допомогу.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 6 статті 126 ГПК України).

Тобто, за наявності заперечень іншої сторони, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має право його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Водночас, суд відзначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача, відповідно до положень статті 126 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який тим не менш, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 висловила правову позицію щодо визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат та зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Зазначена позиція суду щодо застосування статті 129 ГПК України узгоджується із позицією Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладеною у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та позицією Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною у постановах від 07.11.2019 у справі №905/1785/18, від 18.11.2019 у справі №908/374/19.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

Таким чином, при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

З огляду на складність справи, наданий АБ "Ольги Пєнязькової" обсяг послуг у суді апеляційної інстанції, понесені ТОВ "АПК Насташка" витрати на професійну правничу допомогу у заявленій сумі 20 000,00 грн є обґрунтованими, співмірними та підтвердженими доказами.

За приписами статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 ГПК України). При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката. Таку правову позицію щодо права суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, викладено в постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Так, відповідач, скориставшись своїм правом, подав до Північного апеляційного господарського суду заперечення на заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі №911/1414/25, у яких просив зменшити до 1 000 грн 00 коп. суму яка підлягає стягненню з ТОВ "Ясенсвіт" у якості витрат на професійну правничу допомогу, за заявою представника ТОВ "АПК Насташка" від 28.11.2025 про ухвалення додаткового рішення у справі №911/1414/25 з урахуванням реального обсягу послуг та складності справи.

Зазначив, що ТОВ "АПК Насташка" не довело потребу у залученні до справи адвоката через її великий резонанс, складність тощо.

При цьому, доказів або обґрунтувань, в тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність визначення позивачем суми витрат на правничу допомогу або неналежність послуг адвоката, відповідачем апеляційному суду не надано.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Дослідивши докази в їх сукупності, надані відповідачем на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції під час розгляду справи №911/1414/25, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про обґрунтованість заявлених до стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн, співрозмірність зазначеної суми із наданими адвокатом відповідача послугами, складністю справи та ціною позову, а відтак про розумність зазначених витрат.

Відповідно до частин 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 ГПК України.

З урахуванням вищевикладеного у сукупності, відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати відповідача у справі №911/1414/25 на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 20 000,00 грн покладаються судом на відповідача.

Керуючись статтями 129, 244, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Насташка" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ясенсвіт" (09623, вул. Покровська, буд. 22А, с. Ромашки, Білоцерківський район, Київська область; ідентифікаційний код 32619343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Агропромисловий комплекс Насташка" (09633, вул. Центральна, буд. 37 А, с. Насташка, Білоцерківський район, Київська область; ідентифікаційний код 32792184) 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Доручити господарському суду Київської області видати наказ.

Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя І.П. Ходаківська

Судді С.В. Владимиренко

А.М. Демидова