ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року Справа № 903/689/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Василишин А.Р.

суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю.

за участю представників сторін:

прокурора Гарбарука В.А.

позивача Волинської обласної державної адміністрації - не з`явилися

відповідача Дубечненської сільської ради - не з`явилися

відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області - пред-к Кушнікова К.М.

відповідача Ковельської районної державної адміністрації - не з`явилися

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" - пред-к Шевчук Є.В.

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" - Шевчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

на рішення Господарського суду Волинської області від 08.09.2025 р.

постановлене у м. Луцьк, повний текст складено 16.09.2025 р.

у справі № 903/689/25 (суддя Дем`як В.М.)

за позовом заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації

до відповідачів:

1. Дубечненської сільської ради

2. Головного управління Держгеокадастру у Волинській області

3. Ковельської районної державної адміністрації

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

2. Філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України"

про визнання незаконним та скасування розпорядження і додатку до наказу та скасування державної реєстрації земельної ділянки

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 08.09.2025 р. у справі № 903/689/25 Господарський суд Волинської області задоволив позов заступника керівника Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Волинської обласної державної (військової) адміністрації. Суд ухвалив рішення про :

- визнання незаконним та скасування розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 р. № 318 Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району, яким затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0189, площею 6 га;

- визнання незаконним та скасування п. 19 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 11.12.2018 р. № 46-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність;

- усунення перешкод державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0189, площею 6 га в Державному земельному кадастрі.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Головне управління Держгеокадастру у Волинській області звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким залишити позов прокурора без розгляду або відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального і матеріального права, без повного та всебічного з`ясування фактичних обставин справи, а тому є таким, що підлягає скасуванню.

Пояснює, що відповідно до договору на закупівлю послуг із землеустрою, який укладений Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області та ДП «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» від 19.11.2013 р. № 58 розроблено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Кримненської сільської ради (нині Дубечненської ОТГ) Старовижівського району (нині Ковельського району) Волинської області площею 713,3411 га, і на підставі такої технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель 17.12.2013 р. внесено відомості до Державного земельного кадастру, зокрема, про земельну ділянку сільськогосподарського призначення державної форми власності площею 6,00 га з присвоєнням кадастрового номеру :03:000:0189.

Звертає увагу, що відповідно до наказу комітету статистики України від 05.11.1998 р. № 377 та Інструкції з заповнення державної статистичної звітності з кількісного обліку земель (форми № № 6-зем, 6а-зем, 6б-зем, 2-зем) в звітах про наявність земель та розподіл їх за власниками землі, землекористувачами, угіддями та видами економічної діяльності, а також перебування їх у власності й користуванні, спірна земельна ділянка площею 6,00 га обліковувалася як сільськогосподарські землі, в тому числі пасовище із земель запасу, не наданих у власність або користування на території Кримненської сільської ради (нині Дубечненської ОТГ) Старовижівського району (нині Ковельського району) Волинської області.

Також звертає увагу, що в Головному управлінні Держгеокадастру у Волинській області відсутні відомості про належність спірної земельної ділянки до земель лісового фонду, а Проект організації і розвитку лісового господарства ДП «Старовижівське лісове господарство» Волинського обласного управління лісового господарства до фонду документації із землеустрою не передавався.

Вважає, що матеріали лісовпорядкування не є документацією, яка згідно чинного законодавства встановлює категорію земель, а тому не може братися судом до уваги як доказ, що підтверджує належність земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення.

Доводить, що системний аналіз норм ЗК України та ЛК України дозволяє дійти висновку про те, що при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати норми п. 5 р. VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

Вважає, що при розгляді вказаної судової справи є всі підстави для залишення позову без розгляду відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 226 ГПК України, оскільки у даній справі не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання своїх функцій Волинською обласною військовою (державною) адміністрацією, яка відповідно до ст. 28 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» може самостійно звертатися до суду. Сама по собі обставина не звернення позивача з позовом протягом певного періоду, без з`ясування фактичного стану правовідносин між сторонами спору, не свідчить про неналежне виконання таким органом своїх функцій із захисту інтересів держави.

Доводить також, що прийнятий Головним управлінням Держгеокадастру у Волинській області оспорюваний наказ від 11.12.2018 р. № 46-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність є ненормативним актом суб`єкта владних повноважень, який вичерпав свою дію внаслідок його виконання і скасування такого наказу не породжує наслідки для власників, оскільки у таких осіб виникло право власності або володіння земельною ділянкою, і це право ґрунтується на правовстановлюючих документах.

Просить залишити позов прокурора без розгляду, а у разі не залишення позову прокурора без розгляду відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Заступник керівника Волинської обласної прокуратури подав відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає, що рішення Господарського суду Волинської області від 08.09.2025 р. постановлено у відповідності до норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу.

Доводить, що спірна земельна ділянка належить до лісових земель державної форми власності, що підтверджується інформацією ВО «Укрдержліспроект», відомостями Державного лісового кадастру, Проектами організації та розвитку лісового господарства державного лісогосподарського підприємства від 2004 року і 2013 року, рішеннями Волинської обласної ради від 18.08.2000 р. № 13/2 «Про передачу земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх КСП», Дубечненської сільської ради від 23.06.2000 р. № 12/2 «Про припинення права користування земельною ділянкою», яким припинено право користування землями лісового фонду площею 556,3 га, що перебували у користування КСП «Полісся» та рішенням цієї ж ради від 23.06.2000 р. № 12/4 «Про надання згоди на передачу лісів» погоджено передачу лісів в постійне користування Старовижівському держлісгоспу для ведення лісового господарства.

Посилається на Закон України "Про розмежування земель державної та комунальної власності", яким визначено, що при розмежуванні земель державної та комунальної власності не можуть передаватися до земель комунальної власності землі лісового фонду за межами населених пунктів та доводить, що з дня набрання чинності вказаним законом, а саме з 14.07.2004 р. усі землі лісового фонду за межами населених пунктів віднесено до земель державної форми власності.

Вважає, що прокурор виконав вимоги процесуального закону, визначив, у чому, на його думку, полягає порушення інтересів держави, обґрунтував необхідність їхнього захисту, а також зазначив орган, який, хоч і уповноважений державою здійснювати такий захист, але у спірних правовідносинах відповідні заходи не вжив, відтак відсутні підстави для залишення позову прокурора без розгляду.

Також вважає, що оскарження в судовому порядку правовстановлюючого рішення суб`єкта владних повноважень у сфері земельних відносин, яке є підставою (юридичним фактом) виникнення (у власника) та припинення цивільних прав є належним способом захисту порушеного права.

Просить апеляційну скаргу на рішення Господарського суду Волинської області від 08.09.2025 р. у справі № 903/689/25 залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду, яким задоволено позов заступника керівника Волинської обласної прокуратури без змін.

Позивач Волинська обласна державна адміністрація та відповідачі Дубечненська сільська рада і Ковельська районна державна адміністрація не забезпечили явку представників у судове засідання 02.12.2025 р., тоді як були повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи в установленому порядку /а.с. 150 151 у т.3/.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, явка представників сторін в судове засідання обов`язковою не визнавалась та додаткові докази судом не витребовувались, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги без участі представників позивача та відповідачів Дубечненської сільської ради і Ковельської районної державної адміністрації.

У судовому засіданні 02.12.2025 р. представник відповідача/скаржника підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задоволити. Прокурор в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві. Представник третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" та Філії "Поліський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в судовому засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги та повністю підтримав позицію прокурора.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення прокурора, представника скаржника та представника третіх осіб, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.

Відповідно до розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 21.08.2013 р. № 181 надано дозвіл Головному управлінню Держземагенства у Волинській області на проведення інвентиризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території сільських та селищної рад Старовижівського району /а.с. 36 у т.1/.

Згідно з наказом Головного управління Держземагентства у Волинській області від 19.11.2013 № 58 надано дозвіл ДП «Волинський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою»/переможцю конкурсних торгів на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності за межами населених пунктів Волинської області, орієнтовною площею 91341,8 га згідно додатку /а.с. 36 зв. 37 у т.1/.

Відповідно до розпорядження від 26.12.2013 р. № 318 Старовижівська районна державна адміністрація затвердила технічні документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району згідно з додатком /а.с. 45 зв. у т. 1/.

Зокрема, на підставі вищезазначеної технічної документації до Державного земельного кадастру було внесено відомості про земельну ділянку площею 6,0000 га., яка розташована у Волинській області Старовижівському районі Кримненській сільській раді (за межами населеного пункту) з категорією земель землі сільськогосподарського призначення та присвоєно такій земельній ділянці кадастровий номер :03:000:0189 /а.с. 168 170 у т.2/.

Відповідно до наказу від 11.12.2020 р. № 46-ОТГ Головне управління Держгеокадастру у Волинській області та згідно акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність, що додається /а.с. 46 у т.1/, передало Дубечненській територіальній громаді у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 286,5160 га.

Відповідно до п. 19 додатку до вищезазначеного акту приймання-передачі земельну ділянку площею 6,0000 га з кадастровим номером :03:000:0189 передано у комунальну власність Дубечненської сільської ради /а.с. 47 у т.1/.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.06.2025 р. № 432192073 записи про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0189 у вищезазначеному реєстрі відсутні.

Прокурор у позові доводить, що згідно з Планом лісонасаджень Дубечненського лісництва державного підприємства «Старовижівське лісове господарство» від 2004 року, який є складовою частиною Проекту організації та розвитку лісового господарства ДП «Старовижівське лісове господарство», земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0189 належить до земель лісогосподарського призначення та з користування державного підприємства не вилучалась.

На підтвердження таких доводів зазначається, що базове лісовпорядкування проводилося:

- Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням комплексною експедицією у 2003 році, за результатами якого 30.12.2003 р. було схвалено вищазазначений проект відповідно до протоколу технічної наради за підсумками розширеного безперервного лісовпорядкування в лісових підприємствах об`єднання «Волиньліс», який затверджено генеральним директором ДЛГО «Волиньліс» ОСОБА_1 /а.с. 53 131 у т.1/;

- Українською лісовпорядною експедицією Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об`єднанням за результатами якого 04.11.2013 р. було схвалено вищезазначений проект відповідно до протоколу другої лісовпорядної наради з розгляду основних положень проекту організації і розвитку лісового господарства ДП «Старовижівський лісгосп» Волинського, який затверджено начальником обласного управління лісового та мисливського господарства Б.І. Колісником /а.с. 241 252 у т.1, 1 132 у т.2/.

Листом від 23.02.2025 р. № 15-127вих-25 Волинська обласна прокуратура просила у Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО «Укрдержліспроект» надати інформацію чи розташовані, зокрема земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0189 площею 6 га у межах земельних ділянок, які охоплені матеріалами лісовпорядкування колишнього ДП «Старовижівське лісове господарство» 2012 року /а.с. 150 151 у т.2/.

У відповідь на зазначений лист прокурора Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання ВО «Укрдержліспроект» листом від 03.02.2025 р. № 02/156-25 надало прокурору фрагменти накладок на ортофотоплани меж кварталів № 37, 44, 45 Дубечнівського лісництва ДП «Старовижівське лісове господарство» відповідно до матеріалів базового лісовпорядкування 2012 року та межами земельних ділянок з наданими кадастровими номерами, зокрема :03:000:0189 /а.с. 152 154 у т.2/.

За доводами прокурора у позовній заяві, на підставі рішення Волинської обласної ради від 18.08.2000 р. № 13/2 «Про передачу земель лісового фонду, які перебували у користуванні колишніх КСП» передано об`єднанню «Волиньліс» 11915,7 га земель лісового фонду колишніх колгоспів Старовижівського району, в тому числі Кримненської сільської ради площею 408,4 гектара /а.с. 155 у т.2/, а на підставі рішення Кримненської сільської ради від 16.06.2000 р. № 11/3 «Про надання згоди на передачу лісів» сільською радою надано згоду на передачу лісів із земель запасу Кримненської сільської ради площею 408,4 га в постійне користування Старовижівського спеціалізованому лісогосподарському підприємству для ведення лісового господарства /а.с. 167 у т.2/.

Також прокурор надав суду разом з позовною заявою акт обстеження лісових насаджень від 04.04.2025 р., який складений начальником Ковельського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» Сергієм Тишковцем, лісничим Дубечнівського лісництва Андрієм Бегальом та майстрами лісу Дубечнівського лісництва Володимиром Токарем і Юрієм Шуствальом, якими встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0189 площею 6,0 га наявні лісові культури площею 0,3 га середньою висотою 23 метри, їх вік 68 років /а.с. 141 142 у т.2/.

Посилаючись на вищенаведені обставини як обґрунтування позову, прокурор доводить, що спірна земельна ділянка є лісогосподарською і має перебувати у державній власності. Саме належність спірної земельної ділянки до земель лісового фонду зазначено прокурором як підставу кожної з позовних вимог.

У позовній заяві доводиться, що підставою реалізації прокурором представницьких функцій згідно зі ст. 23 Закону "Про прокуратуру" стала усвідомлена пасивна поведінка позивача.

Так, листом Волинської обласної прокуратури від 23.01.2025 р. № 15-125вих-25, /а.с. 161 162 у т.2/ до Волинської обласної державної адміністрації прокурор повідомив орган державної влади про незаконне віднесення земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0189 до земель сільськогосподарського призначення, тоді як така земельна ділянка має належати до земель лісового фонду. Також прокурор просив повідомити чи вживалися Волинською обласною державною адміністрацією заходи до повернення вищезазначеної земельної ділянки у власність держави в судовому порядку та чи будуть такі заходи вживатися в подальшому.

Листом від 27.01.2025 р. № 72/01-05/2-25 Управління містобудування та архітектури Волинської обласної державної адміністрації у відповідь на лист прокурора повідомило, що Волинській обласній державній адміністрації не було відомо про факти незаконного розпорядження земельними ділянками лісового фонду, органом виконавчої влади не вживалися заходи щодо повернення таких земельних ділянок та не заперечується щодо представництва інтересів держави в особі Волинської обласної державної адміністрації прокурором /а.с. 163 у т.2/.

Листом від 30.06.2025 р. № 15-883вих-25 Волинська обласна прокуратура повідомила орган виконавчої влади про прийняте рішення звернутись до суду з позовом в інтересах держави в особі Волинської обласної державної адміністрації до Дубечненської сільської ради, Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та Ковельської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні землями лісогосподарського призначення шляхом визнання незаконним та скасування розпорядження Ковельської районної державної адміністрації і додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області та скасування державної реєстрації земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :03:000:0189 площею 6 га /а.с. 164 у т.2/.

Волинська обласна державна адміністрація на такий лист не відреагувала.

Згідно з ч. 5 ст. 122 Земельного кодексу України обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених частинами третьою, четвертою і восьмою цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 31 Лісового кодексу України обласні державні адміністрації у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на їх території передають у власність, надають у постійне користування для ведення лісового господарства земельні лісові ділянки, що перебувають у державній власності, на відповідній території.

Відповідно, прокурор доводить, що у спірних правовідносинах Волинська обласна державна адміністрація є належним позивачем як розпорядник земель лісогосподарського призначення.

Отже, прокурор у даній справі відповідно до норм ч.4 статті 23 Закону України Про прокуратуру обґрунтував необхідність представництва інтересів держави, оскільки компетентний орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не відреагував на стверджуване порушення законності у сфері земельних відносин. Звертаючись до Волинської обласної державної адміністрації до подання позову, прокурор надав їй можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після повідомлення прокурора про стверджуване порушення, кваліфікується як бездіяльність відповідного органу та є достатньою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів відхиляє як безпідставні доводи відповідача/скаржника про залишення позову прокурора без розгляду та про те, що у даній справі не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про невиконання або неналежне виконання своїх функцій Волинською обласною військовою (державною) адміністрацією.

Задоволивши позов, суд першої інстанції виснував, що розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 р. № 318 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району» та п. 19 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 11.12.2018 р. № 46-ОТГ «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», якими спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення, віднесена до земель сільськогосподарського призначення, підлягають визнанню незаконними та скасуванню в порядку, визначеному ст. ст. 16, 21, 391, 393 Цивільного кодексу України та ст.ст. 152, 155 Земельного кодексу України, а відтак відповідні позовні вимоги підтверджені матеріалами справи, підставні та підлягають до задоволення.

Також суд першої інстанції встановив, що під час проведення інвентаризації земель було невірно визначено цільове призначення спірної земельної ділянки як землі сільськогосподарського призначення, враховуючи те, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0189, площею 6 га належить до земель лісогосподарського призначення згідно з матеріалами лісовпорядкування. Таким чином, суд першої інстанції виснував, що подальша реєстрація відомостей щодо спірної земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0189 площею 6 га в Державному земельному кадастрі порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей та унеможливить відновлення порушеного права держави, у власності якої повинна перебувати спірна земельна ділянка, оскільки реєстрація у Державному земельному кадастрі земельної ділянки з цільовим призначенням землі запасу сільськогосподарського призначення відноситиме її в подальшому до земель комунальної форми власності, що дає право Дубечненській сільській раді внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції не погоджується, враховуючи наступне.

Надавши оцінку обставинам, зазначеними прокурором як підстави для віднесення спірної земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення, та застосовуючи відповідні норми законодавства, колегія суддів вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю, тому рішення суду першої інстанції про задоволення позову підлягає скасуванню.

Статтею 5 Лісового кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Відповідно до статті ч.1 ст. 57 ЗК України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Частиною 1 ст. 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Пунктом 5 Прикінцевих положень ЛК України (в редакції, чинній з 29.03.2006 р. до 15.01.2020 р.) встановлено, що до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення має базуватися на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства (аналогічний висновок викладений в постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 у справі № 6-212цс14).

Колегія суддів зауважує, що умовою застосування пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України законодавець визначив підтвердження факту надання спірної земельної ділянки в постійне користування лісогосподарському підприємству саме до 28.03.2006 р. включно. Такий правовий висновок щодо умов застосування пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України викладений у постановах Верховного Суду від 30.04.2024 р. у справі № 913/50/22, від 05.06.2024 р. у справі № 913/202/23, від 07.06.2024 р. у справі № 913/214/23 та від 17.06.2024 р. у справі № 913/205/23, що враховується колегією суддів як усталена практика застосування закону відповідно до ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ч.4 ст. 236 ГПК України.

Прокурором у даній справі не доведено належними і допустимими доказами в контексті пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України, що спірна земельна ділянка раніше була надана у постійне користування ДП «Старовижівське лісове господарство» (нині філія «Поліський лісовий офіс» ДСГП «Ліси України») або іншому спеціалізованому державному лісогосподарському підприємству за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, як про це стверджує прокурор як про підставу позовних вимог.

Так, колегія суддів звертає увагу, що прокурором не надано доказів про те, що спірна земельна ділянка була частиною земель, зазначених у рішенні Волинської обласної ради від 18.08.2000 р. № 13/2, або рішенні Кримненської сільської ради від 16.06.2000 р. № 11/3 «Про надання згоди на передачу лісів».

При цьому рішенням Волинської обласної ради від 18.08.2000 р. № 13/2 було надано лише дозвіл на складання проектів відведення земель лісового фонду, а рішенням Кримненської сільської ради від 16.06.2000 р. № 11/3 «Про надання згоди на передачу лісів» було надано лише згоду на передачу лісів із земель запасу Кримненської сільської ради площею 408,4 га в постійне користування Старовижівського спеціалізованому лісогосподарському підприємству для ведення лісового господарства, тоді як прокурором не доведено і судом не встановлено завершення реалізації таких рішень шляхом вчинення послідовних дій з розробки відповідного проєкту землеустрою відведення земельних ділянок і прийняття остаточного рішення про затвердження проєкту землеустрою та надання в постійне користування лісогосподарському підприємству земельних ділянок, до складу яких, за твердженнями прокурора, входила спірна земельна ділянка площею 6,0 га, що, в свою чергу, виключає підстави для висновку про набуття лісогосподарським підприємством права постійного користування спірною земельною ділянкою.

Українське державне проектне лісовпорядне виробниче об`єднання «Укрдержліспроект» на підставі картографічних матеріалів з нанесеними межами кварталів Дубечнівського лісництва ДП «Старовижівське лісове господарство» за матеріалами лісовпорядкування за 2012 рік, визначило, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0189 знаходиться в кварталі 37 виділах 26, 28 ДП «Старовижівське лісове господарство» /а.с. 153 зв. у т.2/.

Проте вказаний витяг та матеріали лісовпорядкування за 2003 - 2004, 2013 роки не підтверджують факт перебування земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0189 у користуванні Державного підприємства «Старовижівське лісове господарство» до 28.03.2006 р.

Відсутні такі відомості також станом на момент прийняття розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 № 318 «Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району», якими цільове призначення спірної земельної ділянки визначено як землі сільськогосподарського призначення.

За таких встановлених обставин колегія суддів критично оцінює посилання прокурора на Закон України "Про розмежування земель державної та комунальної власності", оскільки, посилаючись на ці норми прокурор доводить, що землі лісогосподарського призначення не могли бути передані у комунальну власність. Натомість. як зазначено вище, у даній справі не встановлено факт передачі спірної земельної ділянки як земель лісогосподарського призначення в користування лісогосподарському підприємству.

За таких наведених обставин не може оцінюватись як належний доказ складений в односторонньому порядку працівниками Ковельського надлісництва філії «Поліський лісовий офіс» ДП «Ліси України» і Дубечнівського лісництва акт обстеження лісових насаджень від 04.04.2025 р., якими встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером :03:000:0189 площею 6,0 га наявні лісові культури площею 0,3 га середньою висотою 23 метри, їх вік 68 років /а.с. 141 142 у т.2/.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів висновує про необґрунтованість позовних вимог прокурора, оскільки на спірні правовідносини поширюється норма пункту 5 Прикінцевих положень ЛК України, умовою застосування якого (пункту 5) законодавець визначив підтвердження факту надання спірної земельної ділянки в користування лісогосподарському підприємству саме до 28.03.2006 р. включно, чого прокурором і Державним спеціалізованим господарським підприємством "Ліси України" не було доведено, а тому відсутні підстави вважати спірну земельну ділянку раніше наданими землями у користування лісогосподарському підприємству. За наведеного, така обставина унеможливлює визнання документами, що підтверджують право лісогосподарського підприємства на неї, планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, складених і затверджених у 2003 - 2004, 2013 та 2022 роки.

За таких обставин позовні вимоги про визнання незаконним та скасування розпорядження Старовижівської районної державної адміністрації від 26.12.2013 р. № 318 Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, які перебувають у державній власності за межами населених пунктів на території Старовижівського району, яким затверджено матеріали інвентаризації земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0189, площею 6 гектара, про визнання незаконним та скасування п. 19 додатку до наказу Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 11.12.2018 р. № 46-ОТГ Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність та про усунення перешкод державі в особі Волинської обласної військової адміністрації у користуванні та розпорядженні землями лісогосподарського призначення шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0189, площею 6 га в Державному земельному кадастрі не підлягають задоволенню.

З приводу решти доводів скаржника та інших учасників справи колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи були почуті та враховані судом апеляційної інстанції. Натомість Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України", "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" наголосив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. У справі "Руїз Торіха проти Іспанії", ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Згідно з ч. 4 ст.11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів за результатом апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції дійшла висновку про скасування рішення Господарського суду Волинської області від 08.09.2025 р. на підставі п. 2, 4 ч. 1 ст. 277 ГПК України із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог прокурора.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на Волинську обласну прокуратуру згідно зі ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Держгеокадастру у Волинській області задоволити.

Рішення Господарського суду Волинської області від 08.09.2025 р. у справі № 903/689/25 скасувати.

Ухвалити нове рішення. У задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Волинської обласної прокуратури (43000, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Винниченка, буд. 15, ) на користь Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (43021, Волинська обл., м Луцьк, вул. Винниченка, буд. 67, ) 10900,80 грн. витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Господарському суду Волинської області видати наказ на виконання даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 903/689/25 повернути Господарському суду Волинської області.

Повний текст постанови складений 22.12.2025 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Василишин А.Р.

Суддя Бучинська Г.Б.