ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025м. ДніпроСправа № 904/6505/25
За позовом: Державного підприємства «Спецоборонмаш», м. Київ

До: Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія», м. Павлоград

Про: стягнення 490 030,24грн.

Суддя Васильєв О.Ю.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

ДП «Спецоборонмаш» ( позивач ) звернулось до господарського суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «Тенегія» ( відповідач ) про стягнення 490 030,24грн. (в т.ч. : 397 415 грн. заборгованість, 72 775,94 грн. - пеня, 19 839,30 грн. - інфляційні втрати). Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором про постачання палива № 66 від 28.06.24р., в частині поставки товару.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 20.11.25р. відкрите провадження у справі № 904/6505/25 за правилами спрощеного позовного провадження, встановленими ГПК України, без призначення судового засідання та виклику сторін - за наявними у ній матеріалами.

ТОВ «Тенегія» (відповідач) своїм правом на подання до суду відзиву на позов не скористалось, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі було повідомлене належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою про доставку 20.11.25р. копії ухвали суду в його електронний кабінет, зареєстрований у підсистемі «Електронний суд ЄСІТС».

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у раз неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

28.06.24р. між ТОВ «Тенегія» (учасник) та ДП «Спецоборонмаш» (замовник) укладено договір поставки № 66, відповідно до умов пунктів 1.1., 1.2. якого учасник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність паливо рідинне та газ, оливи мастильні 1.1. (код ДК 016:2010 19.20.2, код ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти) надалі - талони, а замовник зобов`язується сплатити і прийняти товар в асортименті, кількості та за цінами, що зазначені у Специфікації (додаток №1), та є невід`ємною частиною даного договору. Відпуск товару з АЗС здійснюється за талонами на момент їх подання через АЗС постачальника. Відповідно до пунктів 3.1. ціна цього договору становить: 2 565 208,33 грн. разом з ПДВ 3 078 250,00 грн. Згідно з пунктами 4.1. оплата товару здійснюється замовником в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок учасника згідно наданого рахунка. Учасник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару оплата якої здійснена на інший рахунок. Замовник зобов`язаний сплатити 100% вартості товару протягом 14 календарних днів, визначеної в рахунку фактурі та видатковій накладній (акті прийому-передач) на поточний рахунок.

На виконання умов договору згідно з видатковими накладними № 00041/0002570 від 28.10.24р., № 0001/0002311 від 26.09.24р., № 0001/0002406 від 08.10.24р., № 0001/0002940 від 16.12.24р., № 0001/0000008 від 07.01.25р., № 0001/0002775 від 25.11.24р. ТОВ «Тенегія» передало ДП «Спецоборонмаш» скретч-картки мережі автозаправних станцій «Авіас» на дизельне паливо. Позивач на виконання умов договору сплатив на користь відповідача 2 732 250,00 грн. Позивач зазначає, що станом на цей час відповідачем не поставлено позивачу палива на суму 397 415,00 грн.

Позивач, як замовник товару звертався до відповідача з претензіями №10/510-25 від 25.02.25р. та №10/218-25 від 08.09.25р. з приводу невиконання договірних зобов`язань , в яких вимагав повернення на рахунок позивача сплаченої попередньої оплати, однак як зазначає позивач вказані претензії залишені відповідачем без розгляду.

Згідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ч. 1 ст. 655 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 ЦК України).

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Враховуючи, що відповідач товар не поставив, беручи до уваги звернення позивача до суду з даним позовом, який одночасно вважається вимогою про повернення попередньої оплати, строк повернення попередньої оплати є таким, що настав.

Доказів повернення попередньої оплати відповідач не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

На підставі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати за договором в розмірі 397 415,00 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п.7.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти учасник сплачує замовнику штрафні санкції (неустойка, штраф, пеня) у розмірі, визначеному відповідно до п.п. 7.3.1, 7.3.2 цього договору, а у разі здійснення попередньої оплати учасник, крім сплати зазначених штрафних санкцій, повертає замовнику кошти з урахуванням індексу інфляції.

Позивачем нарахована та заявлена до стягнення з відповідача пеня у розмірі 72 775,94 грн. та 19 839,30 грн. інфляційних втрат. Перевіривши розрахунок цих позовних вимог, суд не знайшов в ньому помилок, тому ці вимоги також підлягають задоволенню.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00грн).Відповідно до ч. 3 ст. 4 цього Закону (зі змінами та доповненнями) при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При розгляді питання щодо наявності підстав для застосування коефіцієнту 0,8 суд враховує правову позицією, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.22р. у справі №916/228/22.

Цей позов був сформований в системі Електронний суд, тому наявні підстави для застосування положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (зі змінами та доповненнями) при розрахунку суми судового збору. Належний розмір судового збору становить 5 880,36 грн. (7350,45грн. х 0,8). Тому, судовий збір у розмірі 5 880,36 грн. слід покласти на відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 7 цього Закону надмірно сплачений позивачами судовий збір може бути повернутий за відповідним письмовим клопотанням, яке на час ухвалення цього рішення відсутнє.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 73, 74, 233, 238, 240, 241 ГПК України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенегія» (51400, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99; ) на користь позивача - Державного підприємства «Спецоборонмаш» (04050, м. Київ, вул. Ілленка Юрія, буд. 2/10; ) : 397 415грн. заборгованості, 72 775,94грн. пені , 19 839,30 грн. інфляційних втрат та 5 880,36 грн. - витрат на сплату судового збору. Видати відповідний наказ після набрання рішенням чинності.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України рішення складено та підписано без його проголошення 23.12.25р.

Відповідно до вимог ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно до вимог ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 257 ГПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Васильєв О.Ю.