ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/831/25

Господарський суд Черкаської області в складі головуючого судді Чевгуза О.В., з секретарем судового засідання Брус Л.П., за участю представників:

від позивача: Чакалов А.К. адвокат,

від відповідача: Постригань С.Г. самопредставництво,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Господарського суду Черкаської області у місті Черкаси справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Продагроінвест»

до Чигиринської міської ради

про визнання незаконним та протиправним рішення, визнання права оренди, внесення змін до договору оренди землі та зобов`язання передати земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Продагроінвест» (далі ТОВ «Продагроінвест», Товариство) звернулося до Господарського суду Черкаської області з позовною заявою до Чигиринської міської ради (далі Рада) про:

1) визнання незаконними та протиправними дії Ради, які відобразились у винесенні незаконного Рішення Ради від 24.06.2025 № 3715-63/VIII «Про відмову в укладенні Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди землі від 05.05.2010, укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю «Продагроінвест» (далі Рішення), одночасно скасувавши його;

2) визнання за Товариством на умовах визначених договором оренди землі від 25.01.2010, який зареєстрований у Чигиринському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 05.05.2010 під № 15 (далі Договір), право оренди земельних ділянок з 05.02.2025, загальною площею 86,01 га, які в результаті поділу утворилися з наступними кадастровими номерами: :01:000:1705 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га; :01:000:1704 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га; :01:000:1703 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га; :01:000:1702 площею 20,0000 гa, в тому числі ріллі 20,0000 га; :01:000:1706 площею 6,0100 га, в тому числі ріллі 6,0100 га;

3) внесення змін до Договору, виклавши пункт 2 «Об`єкт оренди» в такій редакції:

« 2. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 86,01 га, а саме:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1705 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га,

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1704 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га,

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1703 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га,

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1702 площею 20,0000 гa, в тому числі ріллі 20,0000 га,

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1706 площею 6,0100 га, в тому числі ріллі 6,0100 га»;

4) зобов`язання Ради передати в оренду Товариству земельні ділянки загальною площею 86,01 га, які утворені в результаті поділу.

Судові витрати, що складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, позивач просить стягнути з відповідача.

Позивач обґрунтовував пред`явлений позов тим, що міська рада, не визнаючи право оренди на земельну ділянку площею 86,01 га, яку поділила на 5 нових земельних ділянок, не вносячи відповідних змін до договору, за яким виникло право оренди, не передає в користування нові сформовані земельні ділянки в тих же межах, що порушує його права.

Ухвалою від 21.07.2025 Господарський суд Черкаської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.

Справа розглядається за правилами загального позовного провадження.

09 вересня 2025 року від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 925/384/25.

Так, Господарським судом Черкаської області розглядається справа № 925/384/25 за первісним позовом Ради до ТОВ «Продагроінвест» про: 1) стягнення заборгованості з орендної плати в розмірі 48 680,78 грн; 2) розірвання Договору та за зустрічним позовом ТОВ «Продагроінвест» до Ради про визнання недійсною з 01.11.2011 додаткової угоди від 01.11.2011 до Договору.

Клопотання відповідач обґрунтував тим, що предметом позову у справі № 925/384/25 є вимога позивача до відповідача про сплату нарахованих, але не сплачених сум орендної плати та розірвання договору оренди землі в зв`язку з систематичною несплатою орендної плати та до якого ТОВ «Продагроінвест» просить внести зміни та визнати незаконним рішення Чигиринської міської ради від 24.06.2025 № 3715-63/VIII, одночасно скасувавши його, а також визнати за ТОВ «Продагроінвест» право на оренду земельних ділянок, що утворилися в результаті поділу земельних ділянок, що були передані в оренду згідно з Договором. З`ясування обставин у вказаній справі має істотне значення для вирішення спору у даній справі, а задоволення позовних у справі № 925/384/25 може вплинути на права та законні інтереси Ради, які були порушені в межах справи № 925/831/25 та можуть бути в подальшому порушені в межах розгляду даної справи. Зазначені справи є пов`язаними та, зважаючи на об`єктивну неможливість розгляду справи № 925/831/25 до вирішення справи № 925/384/25, існує необхідність у зупиненні провадження у справі, що розглядається, на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 Господарського процесуального кодексу України (ГПК України).

У судовому засіданні, що відбулося 09.09.2025 за участю представників сторін, суд оголошував перерву до 10.09.2025.

Ухвалою від 10.09.2025 суд продовжив строк проведення підготовчого провадження на 30 днів; підготовче засідання відклав на 21.10.2025.

13 жовтня 2025 року від відповідача надійшло клопотання про продовження строку на подання відзиву.

Ухвалою від 15.10.2025 суд задовольнив заяву Чигиринської міської ради від 13.10.2025 про продовження строку подання відзиву; продовжив Раді процесуальний строк на подання відзиву до 20.10.2025.

17 жовтня 2025 року відповідач подав відзив на позовну заяву.

20 жовтня 2025 року від позивача надійшла заява з копією листа ГУ ДПС в Черкаській області № 22894/6/23-00-04-05-05 від 26.09.2025, в якому вказано про наявність у Товариства переплати в розмірі 213 948,59 грн, на спростування доводів відповідача, наведених у відзиві, про наявність у нього заборгованості з орендної плати.

Ухвалою від 21.10.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про зупинення провадження у справі від 08.09.2025; закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 13.11.2025.

31 жовтня 2025 року від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів на спростування наявності переплати у Товариства з плати за землю (орендної плати): копії ухвали від 08.08.2025 у справі 925/457/23 (постановлена за результатами розгляду заяви про поворот виконання рішення), копії платіжної інструкції від 28.08.2025, копії листа № 4266/02-33/1 від 28.10.2025, адресованого ГУ ДПС, з вимогою про здійснення перерахунку по платнику Товариству в частині обліку нарахування та сплати плати за землю (орендної плати).

У судовому засіданні, що відбулося 13.11.2025 за участю представників сторін, представник відповідача заявив клопотання про відкладення розгляду справи, оскільки на стадії з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами виявилося, що відповідач до свого відзиву на позовну заяву не додав матеріали справи № 925/384/25 та просив суд надати час для підготовки до судових дебатів; представник позивача проти зазначеного клопотання відповідача та клопотання відповідача від 31.10.2025 про долучення доказів заперечив повністю, оскільки докази, які подав відповідач, не стосуються предмету спору та не спростовують наведені обставини та подані позивачем на їх обґрунтування докази; суд оголошував перерву до 04.12.2025.

04 грудня 2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення, що фактично є клопотанням про долучення доказів: позовної заяви з доданими до неї документами по справі № 925/384/25.

У судовому засіданні, що відбулося 04.12.2025, надано можливість представникам сторін на стадії судових дебатів висловити свої правові позиції щодо спірних правовідносин та обмінятись репліками. Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити у повному обсязі, оскільки під час судового розгляду справи № 925/457/23 Рада припинила речове право щодо користування спірною земельною ділянкою, здійснила її поділ, вносити зміни до діючого договору щодо об`єкта оренди відмовилася, не передає нові ділянки в користування та не визнає право оренди, чим свідомо ухиляється від прийняття рішення по пропозиції позивача, проявляючи протиправну бездіяльність та порушує його права як орендаря; зробив заяву про те, що в установлений строк подасть докази заявлених до відшкодування судових витрат. Представник відповідача у задоволені позову просив відмовити повністю зокрема з тих підстав, що Рада визнає право оренди, що підтверджується матеріалами справи № 925/384/25, але заперечує проти запропонованих Товариством умов додаткової угоди та бажає припинити Договір через численні порушення з боку позивача, а оскаржуване Рішення повністю відповідає нормам законодавства. Суд завершив розгляд справи по суті, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 5 статті 236 ГПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно всі подані учасниками заяви по суті позовних вимог та докази прийняті судом до розгляду, долучені до матеріалів справи.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України у судовому засіданні 08.12.2025 підписано скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність (стаття 76 ГПК України), допустимість (стаття 77 ГПК України), достовірність (стаття 78 ГПК України) кожного доказу окремо, а також вірогідність (стаття 79 ГПК України) і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Виклад позицій учасників судового процесу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в 2023 році Рада звернулася до суду з позовом про стягнення з нього заборгованості та розірвання Договору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 28 лютого 2024 року у справі № 925/457/23 було прийнято рішення про розірвання Договору, предметом якого є земельна ділянка площею 86,01 га з кадастровим номером :01:000:1503.

15 квітня 2024 року Радою вчинено дії щодо припинення іншого речового права ТОВ «Продагроінвест» щодо користування вказаною земельною ділянкою.

В подальшому Рада самовільно вчинила дії щодо її поділу на п`ять нових ділянок.

У квітні 2025 року Рада звернулася до суду з позовом про стягнення заборгованості та розірвання Договору (справа № 925/384/25), в якому вказує про вчинення нею дій щодо припинення іншого речового права ТОВ «Продагроінвест» щодо користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:000:1503 та, не маючи обтяжень у вигляді оренди, встановлених заборон на вчинення дій щодо розпорядження земельною ділянкою, здійснила її поділ, з метою передачі земельних ділянок на земельних торгах на більш вигідних умовах.

05 лютого 2025 року Постановою Великої Палати Верховного Суду по справі № 925/457/23, постанову суду апеляційної інстанції від 28 лютого 2024 року було скасовано та прийнято нове рішення, яким позов Ради до Товариства про стягнення заборгованості та розірвання договору оренди землі задоволено частково, у задоволенні частини вимог позову про розірвання договору відмовлено.

Таким чином позивач доводить, що з 05 лютого 2025 року Договір є діючим, а він має право користуватися земельною ділянкою площею 86,01 га з кадастровим номером :01:000:1503. Право оренди має бути визнано саме з 05.02.2025. Однак, відповідно до відомостей Державного земельного кадастру, інформація про земельну ділянку з вказаним кадастровим номером не знайдена, Рада не передала в користування ТОВ «Продагроінвест» земельну ділянку площею 86,01 га, оскільки вчинила поділ вказаної земельної ділянки на 5 нових ділянок з площами 20 га, 20 га, 20 га, 20 га, 6,01 га, а від так, Товариство позбавлене можливості користуватися земельною ділянкою відповідно до умов Договору.

ТОВ «Продагроінвест» звернулося до Ради з пропозицією внести зміни до Договору, шляхом підписання додаткової угоди, проєкт якої було додано до листа у двох примірниках; за актом приймання-передачі передати в користування земельні ділянки, утворені внаслідок поділу.

25 червня 2025 року позивач отримав від відповідача лист від 24 червня 2025 року вих. № 3312/-02-33/2, яким він повідомляє про те, що Виконавчий комітет Чигиринської міської ради, розглянувши звернення, своїм рішенням від 24.06.2025 відмовляє в укладенні додаткової угоди, оскільки запропонована редакція не відповідає діючому законодавству України та інтересам Ради. Відповідач запропонував укласти додаткові угоди на всі орендовані земельні ділянки за умов встановлення відсоткової ставки 12 % від НГО, а також приведення у відповідність до діючого законодавства України укладені договори оренди землі.

Позивач вважає Рішення протиправним та незаконним, оскільки відповідач продовжує свідомо ухилятися від прийняття рішення по суті пропозиції позивача, проявляючи протиправну бездіяльність. Міська рада діє всупереч інтересам позивача та з порушенням чинного законодавства (що має ознаки зловживання правом і є неприпустимим з боку органу місцевого самоврядування відповідно до приписів ст. 13 Цивільного кодексу України), не визнаючи право оренди на земельну ділянку площею 86,01 га, яку поділила на 5 нових земельних ділянок, не укладаючи відповідних змін до Договору та не передаючи в користування нові сформовані земельні ділянки в тих же межах, що призвело до судового розгляду спору та відновлення позивачем свого порушеного права від втручання органу місцевого самоврядування (власника спірної земельної ділянки).

Орендодавець передав в оренду всю земельну ділянку площею 86,01 га, яку в подальшому Рада поділила на 5 земельних ділянок. Такий поділ земельної ділянки не припиняє права оренди на неї орендаря, оскільки уся земельна ділянка, яка перебувала в користуванні Товариства, була поділена і увійшла у 5 сформованих земельних ділянок з площами 20 га, 20 га, 20 га, 20 га, 6,01 га. Тому Договір не припинив свою дію. Вказаний висновок повністю узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного в Постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, у справах № 367/2022/15-ц, № 922/2723/17, згідно з яким формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не припиняє права оренди, що виникло в землекористувача до її поділу.

Посилаючись на норми Земельного кодексу України (ЗК України), Закону України «Про оренду землі», позивач зазначає, що має законне право користуватися земельною ділянкою площею 86,01 га, а також здійснює повну сплату орендної плати за неї. Однак через неправомірні, незаконні дії Ради не може користуватися земельною ділянкою, а відтак порушені права підлягають поновленню шляхом визнання права оренди за позивачем на земельні ділянки загальною площею 86,01 га, які складаються з 5 нових сформованих ділянок на умовах, визначених Договором.

У зв`язку з тим, що змінився об`єкт оренди за Договором, але саме право оренди на користування землею є чинним на умовах визначених діючим Договором, а також зважаючи на те, що відповідач не бажає в позасудовому порядку вносити зміни до Договору шляхом укладення запропонованої Товариством редакції додаткової угоди, належним способом захисту позивач визначає внесення змін до Договору щодо об`єкта оренди. Вказані способи захисту повністю відновлять його порушені права на законне користування земельною ділянкою площею 86,01 га.

Відповідач повністю не визнає позов, а позовні вимоги вважає надуманими, безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення.

Підставами відмови в укладенні додаткової угоди від 21.05.2025 зазначає наявність заборгованості з орендної плати за земельну ділянку площею 86,01 га у сумі 48 680,78 грн, невизнання та несплата Товариством 4,5 відсоткової ставки за договором оренди землі згідно з додатковою угодою від 01.11.2011 та Витягу про державну реєстрацію зазначеної додаткової угоди від 31.05.2025 № 334111553. Невідповідність пункту щодо відповідальності Товариства за невнесення орендної плати, а також невідповідність встановленій Договором відсотковій ставці за порушення умов договору максимальній відсотковій ставці Нацбанку. Невідповідність умов Договору інтересам Ради щодо періодичності та підстав перегляду умов договору, невідповідність умов типового договору оренди землі умовам Договору щодо відповідальності Товариства за невнесення орендної плати, яку Товариство регулярно допускає, а також несплати Товариством індексу інфляції на нараховану орендну плату.

Відповідач зазначає, що в укладені Додаткової угоди відмовив не з формальних причин, а у зв`язку з невиконанням Товариством вже взятих на себе зобов`язань, невідповідністю умов укладеного і діючого договору чинному законодавству України. Товариство змін до Договору згідно з вимогами Рішення не ініціює, ігнорує приписи як законодавства, так і інтереси іншої сторони договору, в той час як саме Чигиринська міська рада є власником земельної ділянки і має всі права використовувати власне майно у відповідності до закону та на благо власних інтересів. Посилання Товариства на необґрунтованість відмови в укладені Додаткової угоди вважає безпідставними, оскільки ті не ґрунтуються на об`єктивних даних, а причини та посилання на причини такої відмови в укладені додаткової угоди продовжують існувати та не спростовані Товариством.

Щодо скасування Рішення відповідач вважає, що Рішення прийняте у відповідності до законодавства України, зокрема Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у порядку та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України, а тому до скасування не підлягає.

Щодо вимоги про визнання за Товариством права оренди земельних ділянок загальною площею 86,01 га, з яких 4 земельні ділянки площами по 20,0000 га та 1 земельна ділянка площею 6,01 га відповідач повідомляє, що право Товариства на користування вказаними землями з боку Ради визнається та підтверджується позовною заявою від 11.04.2025, яка за своєю суттю є визнанням прав Товариства на землю загальною площею 86,01 га та ініціативою розірвання вказаного користування землею у зв`язку з численними та грубими порушеннями з боку Товариства, які продовжують вчинятися останнім з ігноруванням приписів закону та вимог власника землі. В цій частині позов підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю спору як такого.

В частині вимоги про зобов`язання Ради передати земельні ділянки, відповідач вважає, що позов підлягає поверненню без розгляду у зв`язку з абсурдністю заявленої вимоги, оскільки право на користування земельною ділянкою виникає з моменту реєстрації такого права в Державному реєстрі речового права на нерухоме майно та не потребує додаткового підписання якихось актів приймання-передачі до зобов`язання яких Товариство спонукає власними вимогами.

На підтвердження недобросовісності та невиконання зобов`язань за договором Товариством щодо користування земельними ділянками загальною площею 86,01 га відповідач просить суд долучити до справи, що розглядається, матеріали справи № 925/384/25.

Фактичні обставини справи.

Правовідносини сторін щодо оренди земельної ділянки за Договором є триваючими та неодноразово були предметом судових розглядів.

25 січня 2010 року Чигиринська районна державна адміністрація Черкаської області як орендодавець та Товариство як орендар уклали договір, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку із земель державної власності резервного фонду, яка знаходиться на території Стецівської сільської ради за межами населеного пункту (пункт 1 договору).

Відповідно до пунктів 2, 4 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 86,01 гектара ріллі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2010 року становить 1 143 796,00 грн.

Договір укладено на 49 років до 22 травня 2058 року (пункт 6 договору).

Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі трьох відсотків від нормативної грошової оцінки, що становить 34 314,00 грн на рік. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (пункти 7, 8 договору).

Орендна плата вноситься у такі строки: щомісячно у розмірі 1/12 частини річної орендної плати не пізніше 30 числа наступного за звітним місяця (пункт 9 договору).

Земельна ділянка передається в оренду для товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Код по УКЦВЗ 2.1 (пункти 13, 14 договору).

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (пункт 32 договору).

Договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Невід`ємними частинами договору є: план меж земельної ділянки; кадастровий план земельної ділянки; акт визначення меж земельної ділянки; акт приймання-передачі об`єкта оренди (пункт 39 договору).

Договір зареєстровано у Чигиринському районному відділі Черкаської регіональної філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05 травня 2010 року № 15.

Відповідно договір оренди землі, підписаний сторонами 25 січня 2010 року, набув чинності для сторін 05 травня 2010 року після його державної реєстрації. Саме з цього моменту у сторін виникли права й обов`язки за цим договором, як-то: передати земельну ділянку в орендодавця та вносити плату за користування нею в орендаря.

Додатковою угодою від 01 листопада 2011 року сторони виклали пункт 7 договору оренди землі у такій редакції: «Орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: у грошовій формі у розмірі 4,5 відсотків від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, що складає 51 471,00 грн на 2011 рік».

Обставини набрання чинності додатковою угодою від 01 листопада 2011 року в контексті проведення її державної реєстрації Велика Палата Верховного Суду у справі № 925/457/23 зазначила, що нездійснення державної реєстрації додаткової угоди від 01 листопада 2011 року до укладеного сторонами договору оренди землі свідчить, що вона не набрала чинності для сторін, у зв`язку із чим права і обов`язки за додатковою угодою не виникли, а за договором не змінилися.

На підставі рішення Ради від 09 січня 2019 року № 14-1/VII «Про початок реорганізації Стецівської сільської ради шляхом приєднання до Чигиринської міської ради», розпорядження Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 728-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Черкаської області», наказу Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 23-1875/14-19-СГ від 18 червня 2019 року «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» у комунальну власність Ради передані земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 4033,5183 га, які розташовані в адміністративних межах Ради, Галаганівської, Красносільської, Матвіївської, Стецівської, Суботівської, Тіньківської сільських рад Чигиринського району Черкаської області згідно з актом приймання-передачі.

04 лютого 2019 року проведено нормативну грошову оцінку спірної земельної ділянки, яка становить 2 340 275,46 грн.

За актом приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення від 18 червня 2019 року Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області передало із державної власності, а Рада прийняла у комунальну власність земельні ділянки згідно з додатком, зокрема, спірну земельну ділянку.

16 жовтня 2019 року Рада зареєструвала за собою право власності на зазначену земельну ділянку.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2022 року у справі № 925/640/21, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 21 лютого 2023 року, частково задоволено позов Ради до Товариства; внесено зміни до преамбули та пунктів 1, 2, 4, 6 договору оренди, зокрема, змінено найменування орендодавця, зазначено кадастровий номер орендованої земельної ділянки, встановлено нову нормативну грошову оцінку земельної ділянки на дату внесення змін до договору 2 340 275,46 грн та визначено переважне право орендодавця перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.

Так, пункт 2 викладено в такій редакції: «В оренду передається земельна ділянка площею 86,0100 га, в тому числі: рілля - 86,0100 га, з кадастровим номером :01:000:1503, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Чигиринської міської ради, за межами села Стецівка Черкаського району Черкаської області».

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31 травня 2023 року право оренди спірної земельної ділянки зареєстровано за Товариством на підставі договору, додаткової угоди та рішення Північного апеляційного господарського суду від 26 жовтня 2022 року.

Постановою від 28 лютого 2024 року Північний апеляційний господарський суд ухвалив нове рішення у справі № 925/457/23, яким розірвав договір оренди спірної земельної ділянки та стягнув з Товариства на користь Ради заборгованість з орендної плати за землю.

Ухвалою від 08 квітня 2024 року Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду відкрив касаційне провадження за скаргою Товариства, якою також відмовив у задоволенні клопотання ТОВ «Продагроінвест» про зупинення виконання (дії) Постанови Північного апеляційного господарського суду від 28.02.2024.

15 квітня 2024 року Чигиринською міською радою вчинено дії щодо припинення іншого речового права ТОВ «Продагроінвест» щодо користування земельною ділянкою кадастровий номер :01:000:1503 площею 86,01 га.

Не маючи обтяжень у вигляді оренди, встановлених заборон на вчинення дій щодо розпорядження вказаною земельною Рада здійснила її поділ на 5 нових ділянок: кадастровий номер :01:000:1705 площею 20,0000 га, кадастровий номер :01:000:1704 площею 20,0000 га, кадастровий номер :01:000:1703 площею 20,0000 га, кадастровий номер :01:000:1702 площею 20,0000 га, кадастровий номер :01:000:1706 площею 6,0100 га, дата реєстрації: 09.09.2024. Державна реєстрація відбулася зокрема на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок комунальної власності Ради загальною площею 86,01 га кадастровий номер :01:000:1503 на 5 ділянок. В матеріалах справи є інформаційні довідки від 24.06.2025 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

05 лютого 2025 року Постановою Великої Палати Верховного Суду по справі № 925/457/23, постанову суду апеляційної інстанції від 28 лютого 2024 року було скасовано та прийнято нове рішення, яким позов Ради до Товариства про стягнення заборгованості та розірвання договору оренди землі задоволено частково, у задоволенні частини вимог позову про розірвання договору відмовлено.

Листом вих. № 2683/-02-33/2 від 01.04.2025 у відповідь на лист Товариства № 03/03 від 03.03.2025 щодо можливості використання земельної ділянки площею 86,0100 га з кадастровим номером :01:000:1503 Рада повідомила про поділ земельної ділянки. На твердження, що з моменту ухвалення Постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.02.2025 у справі № 925/457/23 права щодо користування земельною ділянкою відновлені, заперечила, оскільки постанова не містить означених висновків у резолютивній частині судового рішення. Також про те, що не має наміру повернути Товариству в користування земельну ділянку площею 86,0100 га з кадастровим номером :01:000:1503, оскільки земельна ділянка площею 86,0100 га відсутня. Додатково повідомила, що Товариство не має правових підстав використання земельної ділянки, оскільки не має зареєстрованого права оренди на вказану земельну ділянку. Повідомила про необхідність утриматися від обробітку земельної ділянки, оскільки право оренди відсутнє, здійснення будь-яких робіт буде розцінюватися як самовільне захоплення земельної ділянки із всіма відповідними наслідками.

11 квітня 2025 року Рада звернулася до суду з позовом до Товариства про стягнення заборгованості та розірвання Договору (справа № 925/384/25).

Листом вих. № 21/05/2025 від 21.05.2025 Товариство звернулося до Ради з 1) пропозицією у зв`язку з поділом земельної ділянки площею 86,01 га з кадастровим номером :01:000:1503 на п`ять нових ділянок, внести зміни до Договору оренди землі від 25.01.2010, шляхом підписання додаткової угоди; 2) вимогою за Актом приймання-передачі передати в користування ТОВ «Продагроінвест» земельні ділянки. Розглянути пропозицію та виконати вимогу Товариство просило в семиденний строк з дня отримання такого листа 23.05.2025.

Листом вих. № 3312/-02-33/2 від 24.06.2025 Рада повідомила, що розглянувши звернення, відповідно до Рішення, відмовляє в укладенні додаткової угоди, оскільки запропонована редакція додаткової угоди не відповідає діючому законодавству України та інтересам міської Ради. Додала копію Рішення та запропонувала укласти додаткові угоди на всі орендовані земельні ділянки за умов встановлення відсоткової ставки 12 % від НГО, а також приведення у відповідність до діючого законодавства України укладені договори оренди землі.

Чигиринська міська рада Черкаського району Черкаської області рішенням від 24.06.2025 № 3715-63/VIII «Про відмову в укладенні Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди землі від 05.05.2010 року, укладеного із ТОВ «ПРОДАГРОІНВЕСТ» відповідно до пункту 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», керуючись Законом України «Про оренду землі», Земельним кодексом України, рішенням Чигиринської міської ради від 05.07.2021 № 551-10/VІІІ «Про місцеві податки і збори», розглянувши Договір оренди землі від 05.05.2010, проєкт додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди землі, укладеного із ТОВ «ПРОДАГРОІНВЕСТ», та заяву директора ТОВ «ПРОДАГРОІНВЕСТ» від 21.05.2025 № 21/05/2025, враховуючи заборгованість ТОВ «ПРОДАГРОІНВЕСТ» з орендної плати за земельну ділянку площею 86,01 га у сумі 48 680,78 грн, невідповідність умов проекту додаткової угоди інтересам Ради, зокрема щодо відсоткової ставки з орендної плати (наявність задекларованого товариством розміру в 3 % від НГО, його невідповідність встановленому у названому рішенні міської ради в 12 % від НГО за аналогічні землі, що в свою чергу тягне за собою порушення антимонопольного законодавства України (сплата іншими орендарями комунальної землі Чигиринської міської ради проводиться у розмірі 12 % від НГО)), невизнання Товариством 4,5 відсоткової ставки за договором, несплату індексу інфляції на нараховану орендну плату, а також, невідповідність Договору інтересам Ради щодо періодичності та підстав перегляду умов договору, невідповідність умов типового договору оренди землі умовам Договору щодо відповідальності Товариства за невнесення орендної плати, а також невідповідність встановленій Договором відсотковій ставці за порушення умов договору максимальній відсотковій ставці Нацбанку та з метою ефективного використання сільськогосподарських земель Чигиринської міської ради, вирішила:

1. Відмовити в укладенні Додаткової угоди про внесення змін до Договору землі від 05.05.2010 року, укладеного із ТОВ «ПОДАГРОІНВЕСТ», щодо земельної ділянки загальною площею 86,01 га, а саме з кадастровими номерами :01:000:1704, :01:000:1703, :01:000:1706, :01:000:1705, :01:000:1702, в порядку передбаченому Законом України «Про оренду землі».

2. Юридичному відділу Виконавчого комітету Чигиринської міської ради продовжити роботу щодо захисту законних інтересів Чигиринської міської ради щодо розірвання договору оренди земельної ділянки площею 86.01 га кадастровий номер :01:000:1503.

3. Запропонувати ТОВ «ПРОДАГРОІНВЕСТ» укласти Додаткові угоди на всі орендовані у Чигиринської міської ради землі, а саме, встановлення відсоткової ставки 12 % від НГО, а також приведення у відповідність умов укладених Договорів оренди землі до діючого законодавства України, зокрема, щодо невідповідностей викладених в преамбулі цього рішення.

4. Контроль за виконанням рішення покласти на начальника відділу житлово-комунального господарства, землеустрою, архітектури та екології виконавчого комітету міської ради В.Ліщенка та постійну комісію з питань регулювання земельних містобудування, архітектури та екологічної політики, голова комісії О.Кононенко.

Причиною виникнення спору у справі стала відмова Ради укласти додаткову угоду до діючого договору оренди земельної ділянки в частині зміни об`єкта оренда, в зв`язку з поділом земельної ділянки. На думку позивача, відповідач незаконно ухиляється від укладення додаткової угоди, проявляючи протиправну бездіяльність.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України), і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень передбачає неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи з конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

У частині 3 статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки) базується ще на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінка, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, - це, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 461/9578/15-ц, від 05.02.2025 у справі № 925/457/23).

З урахуванням того, що відповідач визнає право оренди, чинність Договору, під час судових розглядів шляхом поділу спірної земельної ділянки, яка орендувалася позивачем відповідно до договору оренди цієї земельної ділянки, утворив нові, на звернення позивача передати їх в користування, відмовив з підстав, що стосуються розміру орендної плати та відповідальності орендаря за невнесення орендної плати, суд вважає, що оспорюване Рішення не відповідає принципу верховенства права, зокрема таким його складовим як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірні очікування та справедливість. Дії містять ознаки суперечливої та непослідовної поведінки.

Враховуючи викладене вище, суд доходить висновку, що права позивача є порушеними та підлягають судовому захисту.

Судом не досліджувалось питання наявності/відсутності заборгованості з орендної плати і підстав для розірвання Договору, як такі що не є предметом спору у даній справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 95 Земельного кодексу України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 1 статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з частинами 2, 3 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права, або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Стаття 155 Земельного кодексу України визначає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Суд зазначає, що застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципам верховенства права та процесуальної економії, зокрема не повинно спонукати позивача знову звертатися за захистом до суду (Постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, Постанова Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 914/1262/22 від 12.09.2023).

Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у справі № 914/1262/22 від 12.09.2023).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

За договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом (частини перша та друга статті 792 ЦК України).

Таким законом є Закон № 161-XIV (тут і далі - в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), у статті 13 якого закріплено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У частині першій статті 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом частин 1, 2, 4 статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною 4 цієї статті, змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

При цьому згідно з частиною 3 статті 653 Цивільного кодексу України якщо договір змінюється або розривається в судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Відповідно до частин першої та другої статті 30 Закону № 161-XIV зміна умов договору оренди землі здійснюється за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору оренди землі спір вирішується в судовому порядку.

За змістом пункту 32 договору оренди землі, укладеного між сторонами, зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін.

У статті 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частина 1 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» вказує на те, що істотними умовами договору оренди землі є об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки).

Положеннями ч. 1 ст. 79 ЗК України унормовано, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. За змістом положень ч. 1-4 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Правовим регулюванням оформлення права власності чи користування земельною ділянкою є Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Спеціальний Закон, який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру, є Закон України «Про Державний земельний кадастр».

Статтею 1 Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

За п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом (ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до пункту 10 статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», у разі поділу земельної ділянки державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію. За нормою пункту 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, відомості про земельну ділянку у разі скасування її державної реєстрації: набувають статусу архівних за рішенням Державного кадастрового реєстратора; відображаються на кадастровій карті в архівному шарі даних геоінформаційної системи; зберігаються в Державному земельному кадастрі постійно разом з відомостями про відповідного Державного кадастрового реєстратора, дату та час набуття статусу архівних такими відомостями.

В результаті поділу переданої в оренду земельної ділянки за Договором, скасовано її державну реєстрацію, як об`єкта цивільних прав, утворилися 5 нових, які зареєстровані як окремі об`єкти цивільних прав, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно внесено відомості про реєстрацію права власності на них Радою, відомості про обтяження речових прав на земельні ділянки не зазначені (в тому числі про наявність договору оренди землі), зміни до Договору не вносилися.

Під час судового розгляду справи сторони не заперечували, що спірна земельна ділянка припинила існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасована внаслідок поділу, що відповідає приписам ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України. Сторони не досягли згоди щодо укладення спірної додаткової угоди до Договору, земельна ділянка перебуває у фактичному користуванні відповідача.

Відповідно до статті 110 ЗК України на використання власником земельної ділянки або її частини може бути встановлено обмеження. Право власності на земельну ділянку може бути обтяжено правами інших осіб. Перехід права власності на земельну ділянку, зміна її цільового призначення не припиняє встановлених обмежень, обтяжень. Поділ чи об`єднання земельних ділянок не припиняє дії обмежень, обтяжень, встановлених на земельні ділянки, крім випадків, коли обмеження (обтяження) поширювалося лише на частину земельної ділянки, яка в результаті поділу земельної ділянки не увійшла до сформованої нової земельної ділянки.

Вказаний висновок повністю узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеного в Постанові від 18 квітня 2023 року у справі № 357/8277/19, а також у справах № 367/2022/15-ц, № 922/2723/17, згідно з яким формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема, внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не припиняє права оренди, що виникло в землекористувача до її поділу.

Враховуючи, що поділ земельної ділянки не припинив прав орендаря, з огляду на чинність Договору, належним способом захисту в даному спорі буде визнання права оренди позивача на спірні земельні ділянки в межах дії Договору, позивач правомірно вважає, що він є орендарем новоутворених земельних ділянок.

Такий спосіб, як визнання права, може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових і т.д.). Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові КГС від 09.07.2024 у справі № 915/1257/23.

В силу приписів п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності. При цьому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 23 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

В силу приписів ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення суду про визнання такого права буде підставою для державної реєстрації речового права оренди (реєстраційного посвідчення володіння та користування земельною ділянкою), а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.

Згідно з ст. 17 ЗУ «Про оренду землі» об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом.

За наведених підстав, у зв`язку з задоволенням позовних вимог в частині визнання права оренди, вимога про зобов`язання відповідача передати в оренду земельні ділянки за Договором оренди не підлягає до задоволення за відсутності у позивача порушеного права, яке б підлягало захисту обраним способом.

Оскільки сторонами не були добровільно внесені зміни до п. 2 Договору, з урахуванням обставини поділу земельної ділянки, яка є об`єктом договору, суд задовольняє вимогу про внесення змін до Договору що відповідає вищенаведеним нормам права та дозволяє поновити порушені права позивача.

Суд враховує, що Радою не зазначено заперечень щодо змісту проєкту додаткової угоди, всі заперечення зводяться до небажання продовжувати орендні відносини.

Щодо інших доводів сторін.

Згідно з ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписом статті 86 цього кодексу Господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права (частина 1 статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Аналіз практики Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (див. рішення від 21 січня 1999 року в справі "Гарсія Руїз проти Іспанії", від 22 лютого 2007 року в справі "Красуля проти Росії", від 5 травня 2011 року в справі "Ільяді проти Росії", від 28 жовтня 2010 року в справі "Трофимчук проти України", від 9 грудня 1994 року в справі "Хіро Балані проти Іспанії", від 1 липня 2003 року в справі "Суомінен проти Фінляндії", від 7 червня 2008 року в справі "Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян (MESROP MOVSESYAN) проти Вірменії") свідчить, що право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи та поширюється як на цивільний, так і на кримінальний процес.

Вимога пункту 1 статті 6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ Справа "Серявін та інші проти України" (Заява № 4909/04) від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

При цьому суд наголошує, що усі інші доводи та міркування сторін, окрім зазначених у мотивувальній частині рішення, взяті судом до уваги, однак не спростовують висновків суду та не суперечать дійсним обставинам справи і положенням чинного законодавства.

Рішення суду про задоволення позову може бути прийнято виключно у тому випадку, коли подані позивачем докази дозволять суду зробити чіткий, конкретний та безумовний висновок про обґрунтованість та законність вимог позивача.

У відповідності до пункту 1 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України у резолютивній частині рішення зазначаються відомості про розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається, зокрема, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, сплачена сума судового збору підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача у сумі 9084,00 грн.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати незаконними та протиправними дії Чигиринської міської ради, які відобразились у винесенні незаконного Рішення Ради від 24.06.2025 № 3715-63/VIII «Про відмову в укладенні Додаткової угоди про внесення змін до Договору оренди землі від 05.05.2010, укладеного із Товариством з обмеженою відповідальністю «Продагроінвест», одночасно скасувавши його.

Визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Продагроінвест» на умовах визначених договором оренди землі від 25.01.2010, який зареєстрований у Чигиринському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 05.05.2010 під № 15, право оренди земельних ділянок, загальною площею 86,01 га, які в результаті поділу утворилися з наступними кадастровими номерами: :01:000:1705 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га; :01:000:1704 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га; :01:000:1703 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га; :01:000:1702 площею 20,0000 гa, в тому числі ріллі 20,0000 га; :01:000:1706 площею 6,0100 га, в тому числі ріллі 6,0100 га.

Внести зміни до договору оренди землі від 25.01.2010, який зареєстрований у Чигиринському районному відділі Черкаської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» від 05.05.2010 під № 15, виклавши пункт 2 «Об`єкт оренди» в такій редакції:

« 2. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 86,01 га, а саме:

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1705 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га,

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1704 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га,

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1703 площею 20,0000 га, в тому числі ріллі 20,0000 га,

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1702 площею 20,0000 гa, в тому числі ріллі 20,0000 га,

- земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:1706 площею 6,0100 га, в тому числі ріллі 6,0100 га».

Стягнути з Чигиринської міської ради (вул. Богдана Хмельницького, 26, м. Чигирин, Черкаський район, Черкаська область, 20901, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Продагроінвест» (вул. Шевченка, 8, м. Чигирин, Черкаський район, Черкаська область, 20901, ) 9084,00 грн судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі подання апеляційної скарги на рішення, рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане 23 грудня 2025 року.

Суддя О.В. Чевгуз