ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 Справа № 917/1228/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження справу

за позовною заявою Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича, вул. Сердюка Ігора, 15, оф. 72, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600

Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, пл. Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600

до відповідачів:

Товариства з обмеженою відповідальністю "Тініан", вул. Велика набережна, 12, м.Кременчук, Полтавська обл., 39600

Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Автосинтез", вул. Велика набережна, 12, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600

Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ТЕРА", вул. Шевченка, 4, м.Кременчук, Полтавська обл.

Приватного підприємства "Світ", вул. Лісова, 51, с. Піщане, Кременчуцький р-н, Полтавська обл., 39701

про:

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.01.2024, укладеного між ТОВ "Тініан" та ТОВ "Фірма "Автосинтез", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 387;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.01.2024, укладеного між ТОВ "Тініан" та ТОВ "Фірма "Автосинтез", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 388;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.12.2024, укладеного між ТОВ "Фірма "Автосинтез" та ТОВ "Еко Тера", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 5030;

- визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15.05.2025, укладеного між ТОВ "Фірма "Автосинтез" та ПП "Світ", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. за реєстр. № 1331,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.

Представники учасників процесу: відповідно протоколу,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Приватний виконавець Скрипник Володимир Леонідович в особі Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.01.2024, укладений між ТОВ «ТІНІАН» та ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ», що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 387; договір купівлі-продажу від 30.01.2024, укладений між ТОВ «ТІНІАН» та ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ», що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 388; договір купівлі-продажу від 02.12.2024, укладений між ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ» та ТОВ «ЕКО ТЕРА», що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 5030; договір купівлі-продажу від 15.05.2025, укладений між ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ» та ПП «СВІТ», що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. за реєстр. № 1331.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне:

- протягом тривало часу ТОВ «СМАРТ СОЛЮШИНС», ТОВ «ТІНІАН», ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ», ТОВ «ЕКО ТЕРА», ПП «СВІТ» використовувались/використовуються їх власниками для реалізації схеми, за якою фізичні особи - власники через своїх юридичних осіб користуються земельними ділянками кадастровий номер :08:006:0030 та :08:006:0020 для розміщення на них об`єктів нерухомості без оформлення правовстановлюючих документів щодо такого користування та відповідно не сплачують орендну плату за користування землею, а коли на юридичних особах формується суттєва заборгованість зі сплати коштів за користування такими земельними ділянками, то для унеможливлення задоволення вимог кредитора за рахунок нерухомого майна, воно вчергове відчужується на іншу підконтрольну юридичну особу. При цьому, враховуючи те, що єдиною метою зазначених юридичних осіб є акумулювання на собі заборгованості, а не здійснення господарської діяльності, то відповідно у таких юридичних осіб відсутнє будь-яке майно, за рахунок якого є можливим задовільнити вимоги стягувача, тим самим рішення суду, ухвалені на користь Кременчуцької міської ради, залишаються невиконаними;

- договори купівлі-продажу вчинялись вже після виникнення у продавців зобов`язання зі сплати коштів на користь Кременчуцької міської ради та в деяких випадках після відкриття судового провадження зі стягнення коштів або навіть після ухвалення рішення на користь Кременчуцької міської ради про стягнення коштів;

- на пов`язаність юридичних осіб також вказує те, що директором ТОВ «СМАРТ СОЛЮШИНС» та ТОВ «ТІНІАН» в певні проміжки часу був Величко Сергій Анатолійович (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . ТОВ «ЕКО ТЕРА» зареєстрована за адресою реєстрації Величка Сергія Анатолійовича. Власником ПП «СВІТ» є Марченко Ірина Валеріївна, яка була первісним власником вищезазначеного майна та з неї розпочалась схема, направлена на ухилення від сплати орендної плати за користування земельними ділянками комунальної форми власності;

- ціна договорів - 55 000,00 грн - є незмінною з 2018 року, та відповідає залишковій балансовій вартості об`єктів;

- на земельній ділянці кадастровий номер :08:006:0020, за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Велика набережна, 12 офіційно розташований комплекс, будівель меблевої майстерні, водночас, в дійсності зазначений комплекс використовується як база відпочинку «Good story», на земельній ділянці, кадастровий номер :08:006:0030, за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Велика набережна, 16 та використовується, зокрема, як база відпочинку «Суши весла». Вказані об`єкти функціонують та генерують дохід, проте у фінансовій звітності власників таких об`єктів не відображається дохід,

Правовими підставами позовних вимог позивач вказав ст. 41 Конституції України, ст. 3, 13, 203, 204, 215 Цивільного кодексу України, ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження».

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав докази в копіях (т.с. 1, арк.с. 44-99): постанова про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження, посвідчення приватного виконавця № 0107 від 27.10.2017, наказ Господарського суду Полтавської області від 09.09.2024 у справі № 917/1946/23; наказ Господарського суду Полтавської області від 09.09.2024 у справі № 917/1960/23; постанова про відкриття виконавчого провадження від 24.09.2024 ВП № 76121787; постанова про відкриття виконавчого провадження від 25.09.2024 ВП № 76134297; інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно ТОВ «ТІНІАН»; ухвала Господарського суду Полтавської області від 08.06.2018 у справі № 917/649/18 з ЄДРСР; інформація з сайту «Судова влада України» щодо сторін справи № 917/649/18; договір купівлі-продажу будівель човнової станції від 20.06.2018 за реєстровим № 2481; договір купівлі-продажу комплексу, будівель меблевої майстерні від 20.06.2018 за реєстровим № 2483; рішення Господарського суду Полтавської області від 14.08.2018 у справі № 917/649/18 з ЄДРСР; постанова Східного апеляційного господарського суду від 08.02.2021 у справі № 917/490/20 з ЄДРСР; договір купівлі-продажу будівель човнової станції від 05.03.2021 за реєстровим № 674; договір купівлі-продажу комплексу, будівель меблевої майстерні від 05.03.2021 за реєстровим № 676; рішення Господарського суду Полтавської області від 17.05.2024 у справі № 917/1946/23 з ЄДРСР; рішення Господарського суду Полтавської області від 17.05.2024 у справі № 917/1960/23 з ЄДРСР; договір купівлі-продажу комплексу, будівель меблевої майстерні від 30.01.2024 за реєстровим № 387; договір купівлі-продажу будівель човнової станції від 30.01.2024 за реєстровим № 388; договір купівлі-продажу комплексу, будівель меблевої майстерні від 02.12.2024 за реєстровим № 5030; ухвала Господарського суду Полтавської області від 20.01.2025 у справі № 917/2376/24 з ЄДРСР; ухвала Господарського суду Полтавської області від 20.01.2025 у справі № 917/2427/24 з ЄДРСР; рішення Господарського суду Полтавської області від 30.04.2025 у справі № 917/2427/24 з ЄДРСР; договір купівлі-продажу будівель човнової станції від 15.05.2025 за реєстровим № 1331; інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно об`єктів відчуження; інформація з електронного сервісу https://kadastr.live щодо місцерозташування та меж земельної ділянки кадастровий номер :08:006:0020; відомості у формі скріншоту з картографічного веб-сервісу Google Maps щодо об`єктів, які розташовані на земельній ділянці :08:006:0020 та інформація щодо бази відпочинку «GOOD STORY»; відомості зі сторінки бази відпочинку «GOOD STORY» в соціальній мережі Instagram у формі скріншоту; інформація з електронного сервісу https://kadastr.live щодо місцерозташування та меж земельної ділянки кадастровий номер :08:006:0030; відомості у формі скріншоту з картографічного веб-сервісу Google Maps щодо об`єктів, які розташовані на земельній ділянці :08:006:0030 та інформація щодо бази відпочинку «Суши весла»; відомості зі сторінки бази відпочинку «Суши Весла» в соціальній мережі Instagram у формі скріншоту; відомості з опендатабот стосовно ТОВ «Смарт Солюшинс; відомості з опендатабот стосовно ТОВ «ТІНІАН»; відомості з опендатабот стосовно ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ»; відомості з опендатабот стосовно ТОВ «ЕКО ТЕРА»; відомості з опендатабот стосовно ПП «СВІТ».

Інші заяви по суті справи до суду не надходили.

2. Процесуальні дії суду.

23.06.2025 за вх № 1270/25 до Господарського суду Полтавської області надійшла заява Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви справі № 917/1228/25.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 справу № 917/1228/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 25.06.2025 заяву Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича вх. № 1270/25 від 23.06.2025 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позову у справі №917/1228/25 задовольнив, вжив заходи забезпечення позову у справі №917/1228/25 шляхом :

- накладення арешту на комплекс, будівлі меблевої майстерні, загальною площею 222,3 кв.м., що в цілому складається з: майстерні «А,А1,А2», складу «Б», навісу «В», вбиральні «К», сушилки, котельні «Д,д», сараю «Е», інспекції «Ж», огорожі «№1,2», бруківки «№3», навісу (тимчасового) «з», які розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 0,1919 га, кадастровий номер :08:006:0020, за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Велика набережна, 12 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 04) та заборони всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на вказане нерухоме майно до набрання законної сили рішенням суду у справі;

- накладення арешту на будівлі човнової станції, що в цілому складається з: будівлі літньої сторожки з площадкою літ. «А,Ап», загальною площею 6,4 кв.м., будинку для ремонту двигунів літ. «Б», загальною площею 32,6 кв.м., будівлі трансформаторної підстанції літ. «В», загальною площею18,3 кв.м., металевого складу ангару літ «Г», загальною площею 56,6 кв.м., вбиральні літ. «К», загальною площею 4,0 кв.м., будівлі-сторожки літ. «Е,е,е1,е2», загальною площею 43,0 кв.м., площадки для зимової станції літ «И», які розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 3,0785 кв.м, кадастровий номер :08:006:0030, за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Велика набережна, 16 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 104) та заборони всім державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з посвідченням будь-яких правочинів, а також інші реєстраційні дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на вказане нерухоме майно до набрання законної сили рішенням суду у справі.

Східний апеляційний господарський суд постановою від 04.09.2025 апеляційні скарги Приватного підприємства "Світ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Еко Тера" залишив без задоволення, ухвалу Господарського суду Полтавської області від 25.06.2025 про забезпечення позову у справі №917/1228/25 залишив без змін.

24.06.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича та Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тініан", Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Автосинтез", Товариства з обмеженою відповідальністю "ЕКО ТЕРА" та Приватного підприємства "Світ" про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.01.2024, укладеного між ТОВ «ТІНІАН» та ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ», що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 387; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 30.01.2024, укладеного між ТОВ «ТІНІАН» та ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ», що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 388; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 02.12.2024, укладеного між ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ» та ТОВ «ЕКО ТЕРА», що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 5030; визнання недійсним договору купівлі-продажу від 15.05.2025, укладеного між ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ» та ПП «СВІТ», що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. за реєстр. № 1331.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.06.2025 справу № 917/1228/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 30.06.2025 прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 29.07.2025 року на 10:00 год, встановив сторонам строки для подання заяв по суті спору.

У зв`язку з перебуванням судді Ківшик О.В. у відпустці засідання суду 29.07.2025 не відбулося.

Суд ухвалою від 03.09.2025 продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та призначив дату підготовчого засідання на 18.09.2025 на 10:00.

У судовому засіданні 18.09.2025 року з огляду на вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 статті 177 ГПК України, та закінчення встановленого строку підготовчого провадження, суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 16.10.2025 року на 10:00.

13.10.2025 до суду від представника позивача Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича - адвоката Коваля Владлена Олександровича через систему "Електронний Суд" надійшла заява про участь у судовому засіданні 16.10.2025 та у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№13068), яку суд задовольнив ухвалою від 13.10.2025.

У судовому засіданні 16.10.2025 року суд оголосив протокольну ухвалу про відкладення судового засідання з розгляду справи по суті на 18.11.2025 на 09:00 год.

У судовому засіданні 18.11.2025 року суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та призначив дату судового засідання для проголошення рішення на 27.11.2025 на 10:00.

Внаслідок збою в роботі підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСТІС було неможливо здійснити технічну фіксацію судового засідання 27.11.2025 о 10:00 по справі №917/1228/25.

Суд ухвалою від 27.11.2025 повідомив сторони про наступну дату судового засідання з проголошення рішення : 09.12.2025 о 10:30.

У судовому засіданні 09.10.2025 суд проголосив вступну та резолютивну частини рішення згідно з ч. 6 ст. 233, ст. 240 ГПК України.

Щодо ненадання відповідачами відзивів на позову суд зазначає таке.

Відповідачі своїм правом на подання відзиву на позов у визначені у відповідності до положень ГПК України строк та порядок не скористалися, проте не були позбавлені можливості цього зробити.

Сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду прав людини у справі "Каракуця проти України").

Таким чином, особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25.05.2018 № 925/125/14, від 02.06.2020 у справі № 910/17792/17.

Крім того, відповідачі не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) відповідно до Закону України "Про доступ до судових рішень".

Викладене в сукупності свідчить про належне повідомлення відповідачів про дату, час і місце проведення судових засідань та покладені на них судом обов`язки, обізнаність останніх про дане судове провадження.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд встановив наступне.

08.06.2018 Господарський суд Полтавської області ухвалою відкрив провадження у справі № 917/649/18 (т.с 1, арк.с. 50, https://reyestr.court.gov.ua/Review/74546424) та прийняв позовну заяву Кременчуцької міської ради Полтавської області до Фізичної особи-підприємця Марченко Ірини Валеріївни про стягнення 111 716, 76 грн відшкодування збитків (неодержаний дохід), заподіяних відповідачем за користування земельною ділянкою у період з 30.04.2016 року по 31.05.2018 року в м. Кременчук по вулиці Велика набережна (попередня назва вулиця 50-річчя СРСР), буд. 12 площею 1919 кв. м (кадастровий номер :08:006:0020) без оформлення відповідних документів, що посвідчують право користування нею (оренда).

20.06.2018 між Марченко Іриною, від імені якої діяв Іващенко Павло Вікторович, (продавець) та ТОВ «СМАРТ СОЛЮШИНС», , місцезнаходження якого за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Шевченка, буд. 4, в особі директора Величка Сергія Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , укладено Договір купівлі-продажу будівель човнової станції, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А. Г. за реєст. № 2481 (т.с. 1, арк.с. 51-52).

Відповідно до пункту 1 цього Договору Продавець передав у власність Покупця будівлі човнової станції, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Велика набережна, будинок 16. Відповідно до пункту 3 договору, продаж вчинено за 55 000,00 грн.

20.06.2018 між Марченко Іриною, від імені якої діяв Іващенко Павло Вікторович, (продавець) та ТОВ «СМАРТ СОЛЮШИНС», , місцезнаходження якого за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Шевченка, буд. 4, в особі директора Величка Сергія Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 укладено Договір купівлі продажу комплексу, будівель меблевої майстерні, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А. Г. за реєст. № 2483 (т.с. 1, арк.с. 53-54)

Відповідно до пункту 1 договору Продавець передав у власність Покупця комплекс, будівлі меблевої майстерні, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Велика набережна, будинок 12. Відповідно до пункту 3 договору, продаж вчинено за 55 000,00 грн.

14.08.2018 Господарський суд Полтавської області рішенням у справі № 917/649/18 стягнув з Фізичної особи-підприємця Марченко Ірини Валеріївни на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області 111 716,76 грн відшкодування збитків (неодержаний дохід), заподіяних відповідачем за користування земельною ділянкою у період з 30.04.2016 по 31.05.2018 в м. Кременчук, по вулиці Велика набережна, 12, площею 1919 кв.м. без оформлення відповідних документів, що посвідчують право користування нею (оренда) (т.с. 1, арк.с. 54 на звороті 55, https://reyestr.court.gov.ua/Review/76054959).

08.02.2021 Східний апеляційний господарський суд постановою у справі № 917/490/20 стягнув з ТОВ «Смарт Солюшинс» на користь Кременчуцької міської ради Полтавської області 111 167,38 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати (т.с. 1, арк.с. 56-59, https://reyestr.court.gov.ua/Review/94996524).

Східний апеляційний господарський суд в межах справи № 917/490/20 встановив, що ТОВ «Смарт Солюшинс» у період з 20.06.2018 по 29.02.2020 користувалось земельною ділянкою кадастровий номер :08:006:0020 без укладення договору оренди з Кременчуцькою міською радою (без достатньої правової підстави).

05.03.2021 між ТОВ «Смарт Солюшинс» (продавець), , місцезнаходження якого за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Шевченка, буд. 4, в особі тимчасово виконуючого директора Величка Сергія Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Шевченка, буд. 4, та ТОВ «ТІНІАН», в особі директора товариства Ковальова Сергія Вікторовича, укладено Договір купівлі-продажу будівель човнової станції, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А. Г. за реєст. № 674 (т.с. 1, арк.с. 60-61).

Відповідно до пункту 1 договору Продавець передав у власність Покупця будівлі човнової станції, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Велика набережна, будинок 16. Відповідно до пункту 3 договору, продаж вчинено за 55 000,00 грн.

05.03.2021 між ТОВ «Смарт Солюшинс» (продавець), , місцезнаходження якого за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Шевченка, буд. 4, в особі тимчасово виконуючого директора Величка Сергія Анатолійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Шевченка, буд. 4 та ТОВ «ТІНІАН», в особі директора товариства Ковальова Сергія Вікторовича, укладено Договір купівлі-продажу комплексу, будівель меблевої майстерні, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А. Г. за реєст. № 676 (т.с. 1, арк.с. 62-63).

Відповідно до пункту 1 договору Продавець передав у власність Покупця комплекс, будівлі меблевої майстерні, що знаходяться за адресою: Полтавська область, місто Кременчук, вулиця Велика набережна, будинок 12. Відповідно до пункту 3 договору, продаж вчинено за 55 000,00 грн.

01.11.2023 Господарський суд Полтавської області ухвалою прийняв до розгляду позовну заяву Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІНІАН» про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати та відкриття провадження у справі №917/1946/23 (т.с. 1, арк.с. 15, https://reyestr.court.gov.ua/Review/)ю

Рішенням від 17.05.2024 Господарський суд Полтавської області позову у справі №917/1946/23 задовольнив (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121047100) та 09.09.2024 видав наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІНІАН» на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 248 401,54 грн безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати, 3 726,02 грн витрати по сплаті судового збору (т.с. 1, арк. с. 46, https://reyestr.court.gov.ua/Review/121606181).

03.11.2023 Господарський суд Полтавської області ухвалою прийняв до розгляду позовну заяву Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІНІАН» про стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати та відкриття провадження у справі №917/1960/23 (т.с. 1, арк.с. 14, https://reyestr.court.gov.ua/Review/114722979).

Рішенням від 17.05.2024 Господарський суд Полтавської області позов у справі №917/1960/23 задовольнив (https://reyestr.court.gov.ua/Review/121060618) та 09.09.2024 видав наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тініан", (вул. Велика Набережна, 12, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, (площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавської області, 39600, ) - 181 303,65 грн. - безпідставно збережених коштів, 2719,55 грн. - витрати по сплаті судового збору. (т.с. 1, арк. с. 46 на звороті, https://reyestr.court.gov.ua/Review/121464132).

Під час розгляду вказаних справ суд встановив, що ТОВ «ТІНІАН» з 05.03.2021 по 31.08.2023 використовувало земельну ділянку кадастровий номер :08:006:0030 та :08:006:0020, що розташовані за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Велика набережна, 16 та відповідно Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Велика набережна, 12, без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачувало, хоча земельні ділянки використовувалась, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України договорів оренди.

Постановою Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича від 24.09.2024 відкрито виконавче провадження № 76121787 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області, виданого 09.09.2024 у справі № 917/1946/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІНІАН» на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 248 401,54 грн безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати, 3 726,02 грн витрати по сплаті судового збору (постанова т.с. 1, арк. с. 47, наказ - т.с. 1, арк. с. 46).

Постановою Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича від 24.09.2024 відкрито виконавче провадження № 76134297 з примусового виконання наказу Господарського суду Полтавської області, виданого 09.09.2024 у справі № 917/1960/23 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТІНІАН» на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області 181 303,65 грн безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати, 2 719,55 грн витрати по сплаті судового збору (постанова т.с. 1, арк. с. 47 на звороті, наказ - т.с. 1, арк. с. 46 на звороті).

Постановою Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича від 25.09.2024 зазначені виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження №76134297 (т.с. 1, арк.с. 45), боржником за яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТІНІАН» (). Загальний розмір заборгованості за зведеним виконавчим провадженням становить 436 150,76 грн.

Як стверджує у позовній заяві Приватний виконавець, під час перевірки майнового стану ним було встановлено, що боржнику на праві приватної власності належали:

- комплекс, будівлі меблевої майстерні, загальною площею 222,3 кв.м., що в цілому складається з: майстерні «А,А1,А2», складу «Б», навісу «В», вбиральні «К», сушилки, котельні «Д,д», сараю «Е», інспекції «Ж», огорожі «№1,2», бруківки «№3», навісу (тимчасового) «з», які розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 0,1919 га, кадастровий номер :08:006:0020, за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Велика Набережна, 12;

- будівлі човнової станції, що в цілому складається з: будівлі літньої сторожки з площадкою літ. «А,Ап», загальною площею 6,4 кв.м., будинку для ремонту двинунів літ. «Б», загальною площею 32,6 кв.м., будівлі трансформаторної підстанці літ. «В», загальною площею18,3 кв.м., металевого складу ангару літ «Г», загальною площею 56,6 кв.м., вбиральні літ. «К», загальною площею 4,0 кв.м., будівлі-сторожки літ. «Е,е,е1,е2», загальною площею 43,0 кв.м., площадки для зимової станції літ «И», які розташовані на земельній ділянці комунальної власності площею 3,0785 кв.м, кадастровий номер :08:006:0030, за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Велика Набережна, 16.

Після винесення Господарським судом Полтавської області ухвали від 01.11.2023 про відкриття провадження у справі № 917/1946/23 та ухвали від 03.11.2023 про відкриття провадження у справі № 917/1960/23, боржник відчужив належне йому на праві власності нерухоме майно, а саме комплекс, будівлі меблевої майстерні на користь ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ» на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2024, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 387 (далі Договір № 387, т.с. 1, арк.с. 67-68), та будівлю човнової станції, з усіма складовими на користь ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ» на підставі договору купівлі-продажу від 30.01.2024, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 388 (далі Договір № 388, т.с. 1, арк.с. 69-70).

В подальшому, ТОВ «ФІРМА «АВТОСИНТЕЗ» здійснило відчуження комплексу будівель меблевої майстерні на користь ТОВ «ЕКО ТЕРА» на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2024, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 5030 (далі Договір № 5030, т.с. 1, арк.с. 71-72), та на підставі договору купівлі-продажу будівлі човнової станції від 15.05.2025, посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н. А. за реєстр. № 1331 (далі Договір № 1331, т.с. 1, арк.с. 75-77), відчужило на користь Приватного підприємства «СВІТ», від імені якого діє директор Мєльнік Андрій Володимирович, будівлі човнової станції, яка розташована на земельній ділянці комунальної власності площею 3,0785 кв.м, кадастровий номер :08:006:0030, за адресою: Полтавська обл., м.Кременчук, вул. Велика набережна, 16.

Господарський суд Полтавської області ухвалою від 20.01.2025 відкрив провадження у справі № 917/2427/24 за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Автосинтез" про стягнення 109 788,17 грн (т.с. 1, арк.с. 74-75, https://reyestr.court.gov.ua/Review/124559744), рішенням від 30.04.2025 у справі №917/2427/24 позов задовольнив (т.с. 1, арк.с. 73-74, https://reyestr.court.gov.ua/Review/127248824) та 02.06.2025 на виконання вказаного рішення видав наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Автосинтез", (вул. Велика набережна 12, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, РНОКПП 23807076) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, (пл. Перемоги, будинок 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 109 788,17 грн. та 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору (https://reyestr.court.gov.ua/Review/127786856).

Господарський суд Полтавської області ухвалою від 20.01.2025 відкрив провадження у справі № 917/2376/24 за позовом Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Автосинтез" про стягнення 66 777,91 грн (т.с. 1, арк.с. 75, https://reyestr.court.gov.ua/Review/124559748), рішенням від 30.04.2025 у справі №917/2376/24 позов задовольнив (https://reyestr.court.gov.ua/Review/129492500) та 05.09.2025 на виконання вказаного рішення видав наказ про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма"Автосинтез", (вул. Велика Набережна 12, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, РНОКПП 23807076) на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, (пл. Перемоги, будинок 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, ) безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати в сумі 60 833,29 грн. та 3 028,00 грн витрат зі сплати судового збору (https://reyestr.court.gov.ua/Review/130024967).

Під час вирішення справ №917/2427/24 та № 917/2376/24 суд встановив, що ТОВ "Фірма "Автосинтез" у період з 30.01.2024 по 31.12.2024 використовувало земельну ділянку кадастровий номер :08:006:0030 та у період з 30.01.2024 по 02.12.2024 використовувало земельну ділянку кадастровий номер :08:006:0020, що розташовані за адресою: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Велика набережна, 16 та відповідно Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Велика набережна, 12, без правовстановлюючих документів, орендну плату не сплачувало, хоча земельні ділянки використовувалась, що призвело до неотримання Кременчуцькою міською радою Кременчуцького району Полтавської області доходу, який остання отримала б у разі оформлення відповідачем згідно вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України договорів оренди.

Відповідні зміни щодо реєстрації права власності на означені об`єкти нерухомості підтверджуються наявними у справі відомостями з Державного реєстру речових прав (т.с. 1, арк.с. 48-49, 77 на звороті-79).

Приватний виконавець Скрипник Володимир Леонідович стверджує, що договори, які є предметом позовних вимог у цій справі, є фраудаторними, такими, що укладені відповідачами на шкоду Кременчуцької міської ради (кредитора, стягувача) з метою унеможливлення звернення стягнення на нерухоме майно боржника під час примусового виконання судових рішень, ухвалених на користь Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, та просить суд визнати їх недійсними.

3. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить стаття 20 Господарського кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідкам (постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57) та від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40)).

Одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, є визнання правочину недійсним, а загальні вимоги щодо недійсності правочину визначено статтею 215 цього Кодексу.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 10 квітня 2019 року у справі № 587/2135/16-ц (пункт 58); від 15 січня 2020 року у справі № 587/2326/16-ц (пункт 42); від 19 лютого 2020 року у справі №387/515/18 (пункт 49)) зазначає, що вимогу про визнання правочину недійсним може заявити особа, яка не є стороною відповідного правочину.

Цивільний кодекс України визначає правочин як дію особи, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; шляхом укладання правочинів суб`єкти цивільних відносин реалізують свої правомочності, суб`єктивні цивільні права за допомогою передачі цих прав іншим учасникам (стаття 202 Цивільного кодексу України).

Згідно частини третьої статті 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів недійсними, суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення), і настання відповідних наслідків та у разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, у чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що: "позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 Цивільного кодексу України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 Цивільного кодексу України".

Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження №14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 Цивільного кодексу України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 Цивільного кодексу України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 Цивільного кодексу України).

У Цивільному кодексі України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність - це відповідність дій учасників цивільних правовідносин певному стандарту поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю, повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Тобто, цивільний оборот ґрунтується на презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних відносин, які вправі розраховувати саме на таку поведінку інших учасників, що відповідатиме зазначеним критеріям та уявленням про честь і совість.

Обов`язок діяти добросовісно поширюється на усі сторони дійсного правочину та особу, яка прийняла виконання (пункт 38 постанови від 29.09.2020 у справі № 688/2908/16-ц Великої Палати Верховного Суду).

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили.

Подібна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду від 28 лютого 2019 року в справі № 646/3972/16-ц, від 03 липня 2019 року в справі № 369/11268/16-ц та від 24 липня 2019 року в справі № 405/1820/17.

Частиною третьою статті 13 Цивільного кодексу України визначено, що не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Зловживання правом - це особливий тип правопорушення, яке вчиняється правомочною особою при здійсненні нею належного їй права, пов`язаний з використанням недозволених конкретних форм у межах дозволеного їй законом загального типу поведінки.

Формулювання "зловживання правом" передбачає у собі певну суперечність. Так, особа, яка користується власним правом, має дозвіл на певну поведінку, а якщо її дія не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права (дія без права). Такі випадки трапляються, якщо особа діє недобросовісно, всупереч меті наданого їй права.

Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється у тому, що: 1) особа (особи) "використовувала / використовували право на зло"; 2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, у який потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які "потерпають" від зловживання нею правом, або не перебувають); 3) враховується правовий статус особи / осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а й про обсяг прав інших учасників цих правовідносин і порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах, або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (пункти 76.3, 76.5 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.11.2021 у справі № 910/8482/18 (910/4866/21)).

У Рішенні від 28.04.2021 №2-р(II)/2021 у справі за конституційною скаргою Публічного акціонерного товариства акціонерного комерційного банку "Індустріалбанк" щодо відповідності Конституції України (конституційності) частини третьої статті 13, частини третьої статті 16 Цивільного кодексу України Конституційний Суд України визнав, що зазначені положення Цивільного кодексу України є конституційними та такими, що не суперечать частині другій статті 58 Конституції України. Оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Цивільного кодексу України, Конституційний Суд України констатував, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 цього Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Цивільного кодексу України та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Цивільного кодексу України або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Цивільного кодексу України мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною) (абзаци другий, третій пункту 5.3, пункт 5.4 та абзац другий пункту 8.2 мотивувальної частини цього Рішення).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 правочини, які вчиняються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути неправомірною та недобросовісною. Отже, правочин не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 02 червня 2021 року у справі № 904/7905/16, пункт 153). Відтак правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними і зводяться до зловживання правом.

Використання особою належного їй суб`єктивного права не для задоволення легітимних інтересів, а з метою заподіяння шкоди іншим учасникам цивільних правовідносин, задля приховування дійсного наміру сторін при вчиненні правочину є очевидним використанням приватноправового інструментарію всупереч його призначенню та за своєю суттю є "вживанням права на зло". За таких умов недійсність договору як приватноправова категорія є інструментом, який покликаний не допускати, або припиняти порушення цивільних прав та інтересів, або ж їх відновлювати (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20, пункт 10.35).

Порушення загальних засад цивільного законодавства (засад справедливості, добросовісності та розумності), визначених імперативно пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України, які мають наслідком вихід учасниками правочину за межі здійснення цивільних прав, наданих договором чи актами цивільного законодавства, з наміром завдати шкоди іншій особі (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України) може бути самостійною підставою недійсності правочину.

Критеріями, для кваліфікації договору, як фраудаторного, є, зокрема: відчуження майна за наявності значної непогашеної заборгованості; відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості (необхідно довести, що боржник розумів, що має заборгованість і ухилявся таким чином від її сплати); майно відчужено на підставі безвідплатного правочину (з цього правила є також виключення, зокрема, якщо ціна за оплатним договором занижена тощо); майно відчужене на користь пов`язаної особи (родичу або на користь власної юридичної особи); після відчуження майна у боржника відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Саме ці обставини і є вирішальними при доведенні фраудаторності, а отже й недійсності відповідного договору, адже наявність вказаних обставин свідчить про те, що боржник діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника.

Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.05.2023 у справі № 904/648/22, від 24.07.2019 у справі № 405/1820/17, від 14.07.2020 у справі №754/2450/18).

Верховний Суд у постанові від 02.06.2021 у справі № 904/7905/16 зазначив, що "Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності), після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора".

Верховний Суд постановах від 14.07.2020 у справі № 754/2450/18; від 24.03.2020 року у справі № 704/1410/18; від 14.01.2020 у справі № 489/5148/18 зробив наступний висновок: "будь-який правочин, який вчиняється боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, який спрямований на обмеження його платоспроможності, має ставитися під сумнів та сам по собі набуває ознак фраудаторного правочину".

У постанові від 12.04.2023 у справі №754/18852/21 приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили; застосування конструкції "фраудаторності" при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.10.2020 у справі № 755/17944/18 цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Боржник, який відчужує майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, або виникнення у нього обов`язку зі сплати боргу, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Фраудаторним є правочин, який хоча формально і відповідає приписам законодавства, але вчинений з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування чи незаконного відчуження боржником своїх активів шляхом так званого використання "права на зло", коли формально законні права реалізуються з протиправними цілями.

Фраудаторні правочини (правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам) в українському законодавстві регулюються тільки в певних сферах (зокрема: у банкрутств (стаття 20 Закону України від 14 травня 1992 року № 2343-ХІІ "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкротом"); при неплатоспроможності банків (стаття 38 Закону України від 23 лютого 2012 року № 4452-VI "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"; у виконавчому провадженні (частина четверта статті 9 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2019 у справі № 369/11268/16-ц не виключається визнання недійсним договору, спрямованого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 Цивільного кодексу України).

Як встановив суд під час розгляду цієї справи, матеріалами справи підтверджується систематичне неодноразове відчуження майна боржником після пред`явлення до нього позову про стягнення такої заборгованості за наявності значної непогашеної заборгованості, що формувалася протягом тривалого періоду, про що суб`єкт господарювання мав розуміти виходячи з принципу розумної обачності, докази оплатності оспорюваних договорів відсутні, ціна відчужуваного майна з 2018 року незмінна та поза розумним сумнівом не є реальною як станом на 30.01.2024, так і станом на 02.12.2024, 15.05.2025, після відчуження майна у боржника відсутне інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором.

Суд з відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських організацій та з відомостей з сайту «Опендатабот» (які є відкритою інформацією в розумінні статті 20 Закону України «Про інформацію») також встановив, що відчуження майна відбувалося особам, які мають ознаки пов`язаності : директором ТОВ «СМАРТ СОЛЮШИНС» та ТОВ «ТІНІАН» в певні проміжки часу був ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , місце проживання якого збігається з місцем реєстрації ТОВ «ЕКО ТЕРА». Власником ПП «СВІТ» є ОСОБА_2 , яка була первісним власником вищезазначеного майна.

Викладене дає суду підстави для висновку, що боржники - відповідачі діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб (Кременчуцької міської ради як кредитора, оспорювані Договори укладені з метою уникнення звернення стягнення на майно боржника, є фраудаторними та підлягають визнанню недійсними.

Суд зауважує, що відповідно до статті 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є обов`язковість судового рішення.

Згідно з частиною першою та другою статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Стосовно права звернення з цим позовом у приватного виконавця суд враховує правову позицію Верховного Суду, наведену у п. 160, 161 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 вересня 2025 року у справі № 367/252/24 (провадження № 14-21цс25) про те, що правочини щодо майна боржника, які призвели до неможливості задовольнити вимоги стягувача за рахунок такого майна, можуть бути визнані недійсними судом за позовом виконавця, у провадженні якого перебуває виконавче провадження щодо конкретного боржника. Діяльність виконавця обумовлюється необхідністю підтримання принципів законності і верховенства права, а не інтересом конкретного учасника виконавчого провадження. Забезпечення найбільш сприятливої ситуації для досягнення виконання судового рішення відповідає не лише інтересам суспільства, яке, безумовно, зацікавлене в підтриманні правопорядку в державі, а й майновим чи немайновим інтересам стягувача у виконавчому провадженні. Тому виконавець вправі звернутися до суду з позовами про визначення частки боржника у спільному майні та про оспорення фраудаторного правочину саме в інтересах стягувача (а не боржника) у виконавчому провадженні.

Згідно з приписами частини 4 статті 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких інших обґрунтованих заперечень по суті спору Відповідачі суду не надали.

На підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, Відповідачами не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Решта доводів судом почуті, проте не впливають на висновки суду.

Стосовно розподілу судових витрат.

При зверненні з позовом до суду згідно платіжної інструкції № 16436 від 20.06.2025 Позивач сплатив судовий збір у розмірі 9 689,60 грн (т.с. 1, арк.с. 44). Зарахування судового збору у розмірі 9 689,60 грн до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується довідкою (т.с. 1, арк.с. 101).

Крім того, при поданні заяви про забезпечення позову згідно платіжної інструкції № 16437 від 20.06.2025 Позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 211,20 грн (т.с. 1, арк.с. 6). Зарахування судового збору у розмірі 1 211,20 грн до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується довідкою (т.с. 1, арк.с. 33).

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В порядку ч. 9 ст. 129 ГПК України сплачений Позивачем судовий збір покладається на Товариство з обмеженою відповідальністю "Тініан" повністю в сумі 10 900,80 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.01.2024, укладений між ТОВ "Тініан" та ТОВ "Фірма "Автосинтез", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 387.

3. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 30.01.2024, укладений між ТОВ "Тініан" та ТОВ "Фірма "Автосинтез", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 388.

4. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 02.12.2024, укладений між ТОВ "Фірма "Автосинтез" та ТОВ "Еко Тера", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Веселовським А.Г. за реєстр. № 5030.

5. Визнати недійсним договір купівлі-продажу від 15.05.2025, укладений між ТОВ "Фірма "Автосинтез" та ПП "Світ", що посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Марченко Н.А. за реєстр. № 1331.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тініан" (вул. Велика набережна, 12, м.Кременчук, Полтавська обл., 39600, ) на користь Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича (вул. Сердюка Ігора, 15, оф. 72, м. Кременчук, Полтавська обл., 39600, РНОКПП НОМЕР_2 ) 10 900,80 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

7. Рішення надіслати учасникам справи в порядку, встановленому ст. 242 ГПК України.

Повне рішення складено 19.12.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик