ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2025 р. Справа№ 910/14035/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно з протоколом судового засідання від 11.11.2025,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560»

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 (повний текст складено 08.05.2025)

у справі №910/14035/24 (суддя Н.І. Ягічева)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560»

до 1) Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4»

2) Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер»

про стягнення сум у розмірі 18 322 864,59 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТП-560» (далі, позивач або ТОВ «ТП-560») звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» (далі, відповідач-1 або ПрАТ «ДБК №4») та Товариства з обмеженою відповідальністю «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» про солідарне стягнення з відповідачів вартості спожитої електричної енергії у розмірі 13 951 534,22 грн за період січень-жовтень 2022 року, інфляційних втрат у розмірі 3 396 728,88 грн, 3% річних у розмірі 974 601,49 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24 у задоволенні позову відмовлено.

28.04.2025 до Господарського суду міста Києва від представника ПрАТ «ДБК №4» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій останній просив покласти на позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 46 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 у справі №910/14035/24 заяву Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» про ухвалення додатково рішення задоволено частково.

Присуджено з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на користь Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» суму витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

В іншій частині відмовлено.

Приймаючи додаткове рішення, суд оцінивши подані відповідачем-1 докази на підтвердження понесених ним витрат та беручи до уваги заперечення позивача, дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи, підлягають розподілу у розмірі 20 000,00 грн, такі витрати співрозмірні з предметом спору та з виконаною роботою.

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 28.05.2025 через підсистему «Електронний суд» Товариство з обмеженою відповідальністю «ТП-560» звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 у справі №910/14035/24 та ухвалити нове рішення, яким зменшити суму судових витрат на професійну правничу допомогу.

Узагальнені доводи апеляційної скарги позивача зводяться до того, що розмір присуджених до стягнення з позивача судових витрат є необґрунтованим, суттєво завищеним та таким, що не відповідає принципу співмірності та реальності.

Позивач наголошує на тому, що справа не є складною, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад, обсяг послуг, наданих адвокатом в даному випадку, є незначним, адвокат не витратив на надання послуг значної кількості часу.

Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 у справі №910/14035/24 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 у справі №910/14035/24, призначено до розгляду на апеляційну скаргу на 01.07.2025.

12.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника Приватного акціонерного товариства «Домобудівний комбінат №4» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому останній просить суд апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» залишити без задоволення, а додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 у справі №910/14035/24 без змін.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що дана справа є складною, оскільки в процесі її розгляду було проведено 8 судових засідань, на яких кожен представник надавав ґрунтовні пояснення, ставив питання, надавав відповіді на них, тощо. Кожною зі сторін було подано безліч документів процесуального характеру - це відзиви, відповіді на відзиви, заперечення, безліч пояснень, клопотань про залучення нових доказів, посилання на судову практику, посилання на інші судові справи, зокрема справи №№ 910/5344/22, 910/7196/22, 910/17944/23 та встановлені в них обставини щодо сторін та предмету доказування, дослідження вимог/положень нормативно-правових актів щодо постачання та споживання електричної енергії (Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про ринок електричної енергії», Кодексу систем розподілу, Правил роздрібного ринку електричної енергії), було досліджено кожен доказ із 3 томів справи, де в процесі дослідження було надано кожному доказу пояснення на предмет того, що він підтверджує чи спростовує. Загалом, представником ПрАТ «ДБК-4» було підготовлено та подано до суду документів процесуального характеру з додатками на більше як 100 аркушах.

Витрати на професійну правничу допомогу є співмірними із ціною позову, оскільки позивач безпідставно намагався стягнути з ПрАТ «ДБК-4» - 18 322 864,59 грн, а стягнуті адвокатські витрати складають лише 0,1% (менше однієї десятої відсотка) від ціни позову.

27.08.2025 позивач через підсистему «Електронний суд» подав до Північного апеляційного господарського суду заяву про зупинення провадження щодо розгляду даної апеляційної скарги до набрання законної сили судовим рішенням за результатами розгляду апеляційної скарги позивача на рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24.

Колегія суддів відмовила у задоволенні зазначеного клопотання, оскільки нормами статті 228 Господарського процесуального кодексу України не передбачено обов`язку суду зупиняти провадження за таких обставин.

Водночас, у зв`язку з тим, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта і є його невід`ємною складовою, розгляд апеляційної скарги на додаткове рішення неодноразово відкладався, оскільки судом оголошувались перерви у розгляді апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на основне рішення Господарського суду міста Києва від 22.04.2025 у справі №910/14035/24.

Так, востаннє ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 розгляд апеляційної скарги було відкладено на 11.11.2025.

У судове засідання, призначене на 11.11.202, з`явились представники відповідачів.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи міститься довідка про доставку копії ухвали суду до електронного кабінету позивача в підсистемі «Електронний суд».

Згідно з частиною 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника позивача.

Представники відповідачів у судовому засіданні просили суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача, рішення суду залишити без змін.

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм процесуального права при прийнятті додаткового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню, а оскаржене додаткове рішення місцевого господарського суду від 06.05.2025 підлягає залишенню без змін із таких підстав.

Частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин, помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин другої та третьої статті 126 та частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом яких сторони мають подати суду докази в підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру.

Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі №910/4317/21.

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах «Ніколова проти Болгарії» та «Єчюс проти Литви», п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Тобто, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19).

У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, колегія суддів наголошує, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06.12.2019 у справі №910/353/19.

Судом установлено, що у відзиві на позовну заяву від 11.12.2024 відповідачем-1 наведено орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу в даній справі, розмір якого в суді першої інстанції становить 80 000,00 грн й зазначено, що відповідні докази будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом у даній справі.

Після прийняття судом першої інстанції 22.04.2025 основного судового рішення відповідач-1 28.04.2025, тобто у строк, встановлений частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України (враховуючи, що 27-28.04.2025 вихідні дні), подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 46 000,00 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 46 000,00 грн відповідачем-1 надано у матеріали справи копії договору на комплексне юридичне обслуговування №1 від 03.06.2024, укладеного між ПрАТ «ДБК №4» та адвокатом Петровою Н.М., додаткової угоди №1 від 25.11.2024 до Договору №1 від 03.06.2024, ордеру на надання правничої (правової) допомоги серія АН №1580635 від 18.12.2024, свідоцтва про право заняття адвокатською діяльністю серія ДН №5634 від 25.09.2019 адвокатом Петровою Н.М., Акту приймання - передачі наданих робіт (послуг) від 23.04.2025, детального опису робіт (наданих послуг) від 23.04.2025, виконаних адвокатом за додатковою угодою №1 від 25.11.2024 до Договору №1 від 03.06.2024, інформацію про відстань, яку представник відповідача-1 витрачав на те, щоб забезпечити явку до суду на судові засідання.

Так, судом установлено, що 03.06.2024 між ПрАТ «ДБК-4» (клієнт) та адвокатом Петровою Н.М. було укладено договір №1 про комплексне юридичне обслуговування.

У відповідності до пункту 1.1. Договору клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичні послуги, юридичну допомогу клієнту в судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій на умовах, передбачених даним договором, а клієнт зобов`язується прийняти їх та оплатити.

25.11.2024 сторонами було підписано Додаткову угоду №1 до Договору №1 про комплексне юридичне обслуговування від 03.06.2024.

Згідно з пунктом 1 вказаної Додаткової угоди клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов?язання щодо надання усіма законними методами та способами правничої допомоги Клієнту у правовому супроводженні та представництві інтересів Клієнта у Господарському суді міста Києва у справі №910/14035/24 за позовом ТОВ «ТП-560» до ПрАТ «Домобудівний комбінат №4», ТОВ «Експлуатаційна компанія «Комфорт-Майстер» про стягнення сум у розмірі 18 322 864,59 грн.

У пункті 2 зазначеної Додаткової угоди наведено перелік послуг, які адвокат зобов`язується надати клієнту, який не є вичерпним.

Відповідно пунктів 4 - 6 Додаткової угоди сторони спільно визначили і погодили, що вартість години роботи адвоката становить: 2 000,00 грн.

Сторони узгодили, що розмір гонорару за надання правничої допомоги буде визначений сторонами після надання допомоги та буде підрахований із урахуванням витраченого часу на правничу допомогу, внаслідок чого між сторонами буде підписано Акт приймання-передачі наданих послуг (Акт виконаних робіт).

Сторони дійшли згоди, що клієнт здійснює оплату за надану правничу допомогу протягом 30-ти днів з дати набрання законної сили рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/14035/24.

23.04.2025 сторонами Договору підписано Акт приймання-передачі наданих робіт (послуг), в якому сторони узгодили, що адвокат надав, а клієнт прийняв такі послуги щодо правового супроводження справи №910/14035/24:

- здійснення правового аналізу документів щодо стягнення заборгованості

ПрАТ «ДБК-4» на користь ТОВ «TП-560» по справі №910/14035/24 - 3 години

6 000,00 грн;

- здійснення аналізу судової практики із спірних питань - 0,25 години - 500,00 грн;

- надання правової консультації Клієнту щодо спірних правовідносин та ефективних шляхів вирішення спору та способів захисту порушених прав - 0,2 години - 500,00 грн;

- розроблення комплексної стратегії захисту законних прав та інтересів Клієнта - 0,25 години - 500,00 грн;

- забезпечення підготовки та подання до Господарського суду міста Києва належним чином оформленого відзиву на позовну заяву з додатками проведення збору додатків/документів - 4 години - 8 000,00 грн;

- забезпечення підготовки до Господарського суду міста Києва належним чином

оформлених заперечень (1,5 години), письмових пояснень на додаткові пояснення ТОВ «ТП-560» (щодо залучення нових доказів) - (1,5 години), всього затрачено -3 години - 6 000,00 грн;

- участь у судових засіданнях у справі №910/14035/24 в Господарському суді міста Києва з урахуванням часу, який адвокат витрачав на дорогу для участі у судовому засіданні: 18 грудня 2024 року о 10 год. 45 хв. (1,5 години), 21 січня 2025 року о 10 год. 30 хв. (1,5 години), 04 лютого 2025 року об 11 год. 00 хв. (1,5 години), 04 березня 2025 року о 14 год. 00 хв. (1,5 години), 01 квітня 2025 року о 14 год, 00 хв. (1,5 години), 08 квітня 2025 року об 11 год. 15 хв. (1,5 години), 15 квітня 2025 року о 15 год. 00 хв. (1,5 години), 22 квітня 2025 року о 15 год. 00 хв. (1,5 години). Тобто, 8 судових засідань із урахуванням часу, який адвокат витрачав на дорогу для участі у судовому засіданні; всього затрачено 12 годин, вартість наданої послуги 24 000,00 грн;

- здійснення моніторингу судової справи за допомогою Єдиного державного реєстру судових рішень, офіційного веб-сайту «Судова влада України», інших офіційних електронних ресурсів та мобільних застосунків, тощо - 0,25 год - 500,00 грн.

Таким чином, загалом було витрачено часу на надання правничої допомоги 23 години вартістю 46 000,00 грн.

Пунктом 3 Акту приймання-передачі наданих послуг сторони узгодили, що загальна вартість робіт (послуг) складає 46 000,00 грн.

Вказаний акт підписаний представниками сторін Договору без зауважень.

Отже, вказаними вище документами підтверджується факт понесення відповідачем-1 витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції в сумі 46 000,00 грн.

Письмових заперечень або клопотань про зменшення розміру витрат відповідача-1 на правничу допомогу позивач суду першої інстанції не надав, водночас, заперечив проти них у судовому засіданні з розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення.

Водночас, колегія суддів, враховуючи правову позицію, викладену у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, зазначає, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Місцевий господарський суд, вирішуючи питання про розподіл витрат на надання правничої допомоги адвоката у даній справі у заявленому розмірі 46 000,00 грн, оцінивши подані відповідачем-1 докази на підтвердження понесених ним витрат та беручи до уваги заперечення позивача, дійшов висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом цієї справи, підлягають розподілу у розмірі 20 000, 00 грн, такі витрати співрозмірні з предметом спору та з виконаною роботою.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що в ній скаржником викладені норми Господарського процесуального кодексу України та практика ЄСПЛ, які стосуються застосування певних критеріїв при розподілі витрат на правничу допомогу, які, як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, і так були застосовані судом першої інстанції при розгляді заяви відповідача-1 про ухвалення додаткового рішення у даній справі та її частковому задоволенні.

Позивач в апеляційній скарзі узагальнено вказує на те, що розмір судових витрат є необґрунтованим, суттєво завищеним та таким, що не відповідає співмірності та реальності.

На думку позивача, дана справа не є складною, враховуючи предмет позову та суб`єктний склад, а обсяг послуг, наданих адвокатом у даному випадку, є незначним, адвокат не витратив на надання послуг значної кількості часу.

При цьому позивач не наводить власної позиції щодо обґрунтованої, на його думку, суми понесених відповідачем-1 витрат на правову допомогу, яка є розумною та виправданою.

У даному контексті колегія суддів також враховує, що сам позивач у поданому позові зазначив розмір своїх витрат на професійну правничу допомогу в сумі 80 000,00 грн, вважаючи таку суму обґрунтованою, однак заперечує проти заявлених відповідачем-1 до стягнення 46 000,00 грн витрат.

Суд апеляційної інстанції, у свою чергу, не погоджується з такими доводами скаржника, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, об`єм документів, що підлягав дослідженню, є значним, а спірні правовідносини є багатогранними, стосуються аналізу обставин, що виникли ще з 2015 року й стосувалися не лише позивача та відповідача-1 у даній справі. У процесі розгляду справи судом першої інстанції було проведено вісім судових засідань, на яких представники надавали пояснення, ставили запитання, надавали відповіді на них, тощо. Кожною зі сторін було подано значну кількість документів процесуального характеру, зокрема, відзиви, відповіді на відзиви, заперечення, пояснення, клопотання про залучення нових доказів.

Колегія суддів дійшла висновку, що загальний час, витрачений представником відповідача-1 на складання заяв по суті спору та інших документів, є співмірним зі складністю справи та фактичним обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути як підставою для відмови в задоволенні клопотання відповідача-1 про розподіл судових витрат, так і підставою для їх зменшення.

Позивач не надає доказів на підтвердження невідповідності присудженої до стягнення з нього судом першої інстанції суми (20 000,00 грн) критеріям співмірності, дійсної необхідності.

Підсумовуючи викладене, доводи позивача щодо безпідставності стягнення з нього витрат відповідача-1 на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн (із 46 000,00 грн заявлених відповідачем-1), покладені в обґрунтування його апеляційної скарги, є безпідставними та спростовуються наведеними вище обставинами.

Відповідно до частин 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, що скаржником зроблено не було.

Доводи апеляційної скарги позивача не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для зміни чи скасування додаткового рішення місцевого господарського суду.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає додаткове рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ТП-560» на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 у справі №910/14035/24 залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 у справі №910/14035/24 залишити без змін.

Матеріали справи №910/14035/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 22.12.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко