СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Харків Справа № 922/3008/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Тарасова І.В., суддя Білоусова Я.О. , суддя Шутенко І.А.,

за участі секретаря судового засідання Андерс О.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу відповідача - Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вх.№2234Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2025 у справі №922/3008/24 (повний текст рішення складено та підписано 02.10.2025 суддею Юрченко В.С. у приміщенні Господарського суду Харківської області)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська дорожньо-будівельна компанія», Донецька область, місто Слов`янськ,

до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, місто Харків,

про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша українська дорожньо-будівельна компанія» звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою про визнання протиправним та скасування пункту 1 резолютивної частини рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2024 №70/101-р/к у справі №2/01-23-21 у частині визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська дорожньо-будівельна компанія» антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів торгів та пункту 2 резолютивної частини рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2024 №70/101-р/к у справі №2/01-23-21 про накладення штрафу на ТОВ «Перша українська дорожньо-будівельна компанія» у розмірі 68000,00 грн.

Позов обґрунтований тим, що оспорюване рішення АМК у частині, яка стосується позивача, винесене за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які мають значення для справи і визнані встановленими, невідповідності висновків, викладених у рішенні, обставинам справи, поза межами строків давності притягнення позивача до відповідальності, що відповідно до частини 1 ст.59 Закону №2210-ІІІ «Про захист економічної конкуренції» є підставою для визнання противним та скасування рішення в оспорюваній частині.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 19.12.2024 у справі №922/3008/24, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі №922/3008/24, у задоволенні позову відмовлено.

Висновки суду першої інстанції обґрунтовані відсутністю підстав для задоволення позову з огляду на те, що встановлені відповідачем в антимонопольній справі обставини, на підставі зібраних доказів у своїй сукупності, підтверджують вчинення товариством порушення законодавства у сфері захисту економічної конкуренції, для спростування чого позивач не надав жодного доказу.

Суд апеляційної інстанції погодився з такими висновками, додатково зазначивши про відхилення доводів позивача щодо прийняття оспорюваного в частині рішення АМК поза межами строків давності притягнення товариства до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Постановою Верховного Суду від 17.04.2025 рішення Господарського суду Харківської області від 19.12.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі №922/3008/24 скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Скасовуючи вищезазначені судові рішення, суд касаційної інстанції зазначив, що ні суд першої інстанції, який самоусунувся від дослідження питання, як щодо строків розгляду АМК справи, так і про дотримання ним частини 1 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ні апеляційний суд, який встановив лише обставини щодо строків розгляду справи, не урахували висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 14.05.2024 у справі №910/19008/21 у своїй сукупності та, зокрема, у частині того, що:

- положення частини 2 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначають, що перебіг строку позовної давності зупиняється на час розгляду органом АМК антимонопольної справи, водночас наведені положення ніяким чином:

- не скасовують, підміняють та/або продовжують строки, визначені у частині 1 цієї статті (суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності; строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення);

- не наділяють правом органи АМК щодо притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення конкурентного законодавства поза межами, визначеними у частині 1 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції»;

- у вирішенні питання про дотримання органом АМК строків давності притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності тлумачення словосполучення «розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» першочергове значення має саме сутнісний зміст поняття «розгляд справи», тобто вчинення органом АМК усіх необхідних процесуальних дій, направлених на збір доказів, які підтверджують обставини інкримінованого суб`єкту господарювання порушення конкурентного законодавства та вчинення всіх необхідних передбачених Законом дій задля встановлення обставин такого порушення, і, відповідно, прийняття рішення щодо наявності/відсутності підстав для притягнення цього суб`єкта до відповідальності;

- у вирішенні спору про наявність/відсутність підстав для визнання недійсним рішення АМК та застосуванні положень ст.59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у сукупності, зокрема, з положеннями частини 2 ст.42 цього Закону важливим є застосування положень частин 1, 2 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у сукупності та дотримання АМК строків давності, встановлених у цій статті;

- у разі, якщо господарські суди під час розгляду справи встановлять обставини саме щодо бездіяльності органів АМК, яка полягає у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи, в межах строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо з розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/дії або бездіяльність відповідних державних органів), бездіяльність органу АМК не може визнаватися такою, що узгоджується з положеннями ст.59 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Верховний Суд зазначив, що суди попередніх інстанцій не з`ясували означених питань, які мають істотне та важливе значення для встановлення обставин у справі, оскільки не досліджували та не оцінювали оспорюваного рішення АМК на предмет дотримання антимонопольним органом строків притягнення позивача до відповідальності з урахуванням встановлених обставин закінчення позивачем порушення 04.04.2019 та прийняття АМК стосовно нього рішення 27.06.2024, тобто чи відповідає оспорюване в частині рішення АМК приписам частини 1 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», ураховуючи також і те, що розгляд антимонопольної справи завершився після 4 років 4 місяців розслідування, відповідно, дійшли передчасних висновків щодо результату вирішення справи з огляду на наведені висновки Верховного Суду у постанові від 14.05.2024 у справі №910/19008/21 щодо питання комплексного застосування частин 1, 2 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Верховний Суд вказав, що під час нового розгляду судам необхідно урахувати викладене, дослідити зібрані у справі докази, дати їм належну правову оцінку і залежно від встановленого вирішити спір відповідно до закону.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 22.09.2025 у справі №922/3008/24 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано пункт 1 резолютивної частини рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2024 №70/101-р/к у справі №2/01-23-21 у частині визнання дій Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська дорожньо-будівельна компанія» антиконкурентними узгодженими діями, які стосуються спотворення результатів торгів та пункт 2 резолютивної частини рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 27.06.2024 №70/101-р/к у справі №2/01-23-21. Стягнуто зі Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша українська дорожньо-будівельна компанія» судові витрати (сплачений судовий збір) у сумі 2422,40 грн.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, господарський суд мотивував його тим, що розгляд АМК антимонопольної справи здійснювався з 2020 по 2024 роки. При цьому збір доказів в антимонопольній справі, які лягли в основу оскаржуваного рішення, проводився у період з травня 2019 по січень 2022 року. Довготривалий розгляд антимонопольної справи відповідач пов`язує із проведенням реорганізації територіальних відділень Антимонопольного комітету України, а також на перерви у роботі ЄДРПОУ з 24.02.2022 по 26.05.2022, що унеможливлювало отримання відповідної інформації, також на тривалість розгляду справи №2/01-23-21 вплинули і активні обстріли Харківської міської територіальної громади. Господарським судом встановлено, що у період: з лютого 2022 по травень 2024 рік будь - яких дій щодо збору інформації відділенням АМК не проводилось. Матеріали справи свідчать про факт бездіяльності відповідача у межах даної антимонопольної справи протягом 2022-2024 років. Доказів іншого відповідачем не надано. Поряд з цим, матеріалами справи підтверджується, що ТОВ «ПУДБК» та ТОВ «ПДБК», як учасники торгів, належним чином виконували свої обов`язки щодо своєчасного надання відповідей на запити та вимоги відділення Антимонопольного комітету України, тобто зі своєї сторони вчиняли активні дії для своєчасного та оперативного розгляду антимонопольної справи, що не може свідчити про затягування розгляду останньої саме з їх вини. Також судом не встановлено зволікань з наданням відповідей на запити АМК від державних органів та інших юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Рішення адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №70/101-р/к у справі №2/01-23-21 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» прийнято 27.06.2024. Інкриміноване відділенням АМК позивачу порушення має присічний строк - 04.04.2019 (дата підписання договору між ТОВ «ПУДБК» та Житлово-комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області від 04.04.2019). Саме з цієї дати - 04.04.2019 відліковується строк давності притягнення до відповідальності позивача у даній справі за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, який за частиною 1 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», становить п`ять років. Проведення розслідування про порушення антиконкуретного законодавства за однією процедурою закупівлі з двома учасниками, яке досліджувало відділення (з 21.02.2019 по 04.04.2019), та прийняття спірного рішення у антиконкуретній справі лише 27.06.2024, ураховуючи строки притягнення до відповідальності, встановлені у статті 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має бути обґрунтоване об`єктивними та поважними причинами, які пов`язані безпосередньо із розглядом справи Антимонопольним комітетом України, як-то складністю справи, поведінкою сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів, у тому числі, Антимонопольного комітету України тощо. При розгляді даної справи, господарський суд встановив відсутність у територіального відділення АМК об`єктивних і поважних причин розгляду антимонопольної справи протягом тривалого часу та недотримання строків давності, встановлених у частині 1 статті 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та дійшов висновку про наявність підстав для скасування (визнання недійсним) рішення АМК, та задоволення позову.

Відповідач - Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України подав на рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2025 у справі №922/3008/24 до Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить це рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, також стягнути з позивача на користь відповідача суму судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач зазначає, що господарський суд в оскаржуваному рішенні визнає, що встановлені Відділенням обставини підтверджують наявність у діях позивача та ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» порушення законодавства про захист економічної конкуренції - пункту 1 статті 50 та пункту 4 частини 2 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за вчинення дій у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів. Відтак, господарським судом порушено норми матеріального права, а саме, не застосовано до даних правовідносин положення частини 2 ст.59 Закону України «Про захист економічної конкуренції», якою встановлено, що порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення. Також зазначає, що законодавством про захист економічної конкуренції, діючим до 01.01.2024, не було встановлено граничних строків розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органами Антимонопольного комітету України. Посилаючись на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.10.2025 у справі №922/10/25, заявник стверджує, що розгляд у справі №2/01-23-21 не тривав понад строки давності притягнення до відповідальності позивача і загальна тривалість її розгляду відповідачем була менша 5 років, тому господарським судом у порушення норм матеріального права неправильно застосовано положення ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції». На думку заявника апеляційної скарги, господарським судом не взято до уваги підстави тривалого розгляду справи №2/01-23-21, такі як: реорганізація органу державної влади, активні обстріли Харківської міської територіальної громади, пошкодження Будинку Державної промисловості, де зареєстровано та здійснює діяльність Східне МТВ АМКУ, через ракетний обстріл міста Харкова, зокрема, 01.03.2022 та 02.01.2024, що унеможливлювало перебування працівників Відділення на робочих місцях, доступу до інформаційних ресурсів та до матеріалів справи №2/01-23-21, яка, зокрема, містить інформацію з обмеженим доступом, що передбачає спеціальний режим, як використання, так і зберігання; необхідність слідування в укриття; відключення світла. З огляду на викладене, господарським судом при винесенні оскаржуваного рішення не з`ясовано усі обставини що мають значення для розгляду справи №922/3008/24, та порушено норми процесуального права, а саме, положення ст.12, 86, 247, 236 Господарського процесуального кодексу України. Твердження суду про втрату можливості надавати докази є безпідставним та таким, що не відповідає дійсності. У той же час, твердження про «надмірний тягар» є не релевантними, оскільки накладення штрафу та внесення Товариства у відповідні реєстри відбувається тільки після винесення органами Антимонопольного комітету України відповідного рішення. Крім того, заявник зазначає, що другий відповідач у справі №2/01-23/21 ТОВ «ПДБК» за результатом розгляду справи №922/3037/24 подало заяву про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, що, на думку заявника, означає визнання ТОВ «ПДБК» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, оскільки зазначений суб`єкт господарювання не має можливості повторно звернутися з позовною заявою з огляду на присічність строку оскарження рішень органів Антимонопольного комітету України.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 апеляційну скаргу Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України на рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2025 у справі №922/3008/24 залишено без руху та встановлено скаржнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом звернення до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.11.2025 заяву відповідача - Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2025 у справі №922/3008/24 задоволено та поновлено зазначений строк. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою відповідача - Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (вх.№2234Х/2) на рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2025 у справі №922/3008/24. Зупинено дію рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2025 у справі №922/3008/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 11.12.2025 о 12:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду. Встановлено позивачу строк до 02.12.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу відповідача з доказами надсилання копії відзиву відповідачу. Встановлено сторонам строк до 02.12.2025 для подання заяв, клопотань, тощо з доказами їх надсилання іншим учасникам справи.

03.12.2025 від позивача до суду надійшов відзив (вх.№13933) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що Донецьким обласним територіальним відділенням Антимонопольного комітету України прийнято розпорядження від 07.02.20202 №55/2-рп/к про початок розгляду справи №55/2-2020. У свою чергу, рішення №70/101-р/к у справі №2/01-23-21 прийнято 27.06.2024, отже, розгляд справи здійснювався понад 4 роки та 4 місяці, а позивача притягнуто до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції після спливу п`яти років з дня закінчення подій, які відповідач кваліфікує, як вчинення порушення. Як убачається з рішення АМКУ №2/01-23-2, розпорядження про початком розгляду справи прийнято 07.02.2020, а збір доказів розпочато з 2019 року та відбувався до 20.01.2022, оспорюване рішення прийнято 27.06.2024. Матеріали справи свідчать про факт бездіяльності відповідача в межах даної антимонопольної справи протягом 2 років та 3 місяців (з 20.01.2022 по 08.04.2024), що мало наслідком прийняття рішення поза межами строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» (п`ять років з дня вчинення порушення, а у разі триваючого порушення з дня закінчення вчинення порушення, що має бути обґрунтовано об`єктивними та поважними причинами, які пов`язані безпосередньо з розглядом справи органом АМК, такими як складність справи, поведінка сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів тощо). Натомість, відповідачем не надано обґрунтованих доказів та пояснень об`єктивних та поважних причин, що пов`язані безпосередньо з розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/ дії або бездіяльність відповідних державних органів), що стали причиною такого довготривалого розгляду справи та винесення рішення поза межами строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції». Стосовно твердження про надмірний тягар, який спричиняє тривалість розгляду справи, позивач зазначає, що з огляду на відсутність юридичної визначеності та остаточності щодо вирішення питання відповідності дій останнього вимогам законодавства, позивач не міг повноцінно брати участь у тогах, що вплинуло на його господарську діяльність, адже у будь-який момент прийняте рішення відповідача може вплинути на результат торгів, що у свою чергу спричиняє збитки для ТОВ «ПУДБК» у вигляді сплати грошових коштів за участь у закупівлі та оплати при поданні, у разі необхідності, скарг до АМК України. Таким чином, твердження відповідача про те, що накладення штрафу та внесення товариства у відповідні реєстри відбувається тільки після прийняття рішення, є нерелевантним, адже сам по собі тривалий розгляд справи та юридична невизначеність також створюють надмірний тягар для позивача та можуть спричиняти збитки. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2025 у справі №922/3008/24 без змін.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 04.12.2025 заяву керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська дорожньо-будівельна компанія» Левченка Дмитра Ігоровича про участь представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська дорожньо-будівельна компанія» Мишолов Р.О. у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, задоволено. Ухвалено судове засідання 11.12.2025 о 12:00 год та усі подальші судові засідання у справі №922/3008/24 проводити за участі представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Перша Українська дорожньо-будівельна компанія» Мишолов Р.О. у режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 08.12.2025 заяву представника Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Дикань О.М., про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, задоволено. Ухвалено судове засідання 11.12.2025 о 12:00 год та усі подальші судові засідання у справі №922/3008/24 проводити за участю представника Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України Дикань О.М., у режимі відеоконференції за допомогою підсистеми відеоконференцзв`язку.

У судовому засіданні 11.12.2025, яке проходило в режимі відеоконференції, представник відповідача вимоги апеляційної скарги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити апеляційну скаргу.

Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, вважає її безпідставною та необґрунтованою, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі та відзиві на неї доводи та вимоги, заслухавши представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду зазначає таке.

Як свідчать матеріали справи, рішенням №70/101-р/к від 27.06.2024 у справі №2/01-23-21, зокрема, 1.Визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша українська дорожньо-будівельна компанія» (ідентифікаційний код юридичної особи - 38587794, місцезнаходження: 84102, Донецька область, місто Слов`янськ, вулиця Заводська, будинок 2) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша дорожно - будівельна компанія» (ідентифікаційний код юридичної особи-35174848, місцезнаходження: 08600, Київська область, місто Васильків, вулиця Володимирська, будинок 57А, офіс 11) вчинили порушення, передбачене пунктом 1 ст.50 та пунктом 4 частини 2 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час підготовки конкурсних пропозицій та участі у торгах, проведених Житлово-комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області на закупівлю «Послуги по поточному ремонту з ліквідації руйнувань асфальтобетонних покриттів магістральних доріг струменевим методом машиною марки УЯР - 101, Раtcher Strassmayr (або еквівалент) м.Покровськ Донецької області» (ідентифікатор закупівлі в системі «Prozorro» - UA-2019-02-21-000161-a). 2.За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша українська дорожньо-будівельна компанія» (ідентифікаційний код юридичної особи-38587794) штраф у розмірі 68000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень. 3.За порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення, накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша дорожньо-будівельна компанія» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35174848) штраф у розмірі 68000,00 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Господарським судом встановлено, що Адміністративною колегією Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято розпорядження від 07.02.2020 №55/2-рп/к про початок розгляду справи №55/2-2020 на підставі подання відділу досліджень та розслідувань Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 16.01.2020 №55-03/1п за ознаками вчинення ТОВ «ПУДБК» та ТОВ «ПДБК» порушення, передбаченого пунктом 4 частини 2 ст.6, пунктом 1 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів.

Листом від 10.02.2020 №55-02/148 на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ПДБК» надіслано копію розпорядження адміністративної колегії Донецького ТВ від 07.02.2020 №55/2-рп/к про початок розгляду справи №55/2-2020.

Листом від 10.02.2020 №55-02/149 на адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ «ПУДБК» надіслано копію розпорядження Адміністративної колегії Донецького обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 07.02.2020 №55/2-рп/к про початок розгляду справи №55/2-2020.

Відповідно до підпункту 6.1. пункту 6 розпорядження Антимонопольного комітету України від 28.11.2019 №23-рп «Про реорганізацію територіальних відділень Антимонопольного комітету України» (зі змінами) з 01.06.2020 Донецьке обласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України припинено шляхом приєднання до Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України. Відповідно до підпункту 7.6 підпункту 7 вказаного розпорядження з 02.06.2020 найменування Харківського обласного територіального відділення Антимонопольного комітету України змінено на Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету (далі за текстом Відділення АМК).

Розпорядженням адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 11.02.2021 №70/23-рп/к Відділенням прийнято до провадження матеріали справи №55/2-2020 та присвоєно справі новий номер - №2/01-23-21 (далі за текстом - Рішення АМК/антимонопольна справа №2/01-23-21).

Порушення антиконкуретного законодавства, яке досліджувало Відділення в межах справи №2/01-23-21, відбувалось у період проведення торгів з 21.02.2019 по 04.04.2019, і закінчилось підписанням відповідного договору між ТОВ «ПУДБК» та Житлово-комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області від 04.04.2019.

Відділенням АМК у рішенні за наслідками розгляду справи №2/01-232-21 встановлено такі обставини.

У період з 21.02.2019 до 04.04.2019 Житлово-комунальний відділ Покровської міської ради Донецької області провів торги на закупівлю «Послуги по поточному ремонту з ліквідації руйнувань асфальтобетонних покриттів магістральних доріг струменевим методом машиною марки УЯР-101, Patcher Strassmay (або еквівалент), м.Покровськ Донецької області» (лот 1, 2); тендерна документація затверджена 04.03.2019; кінцевий строк подання тендерних пропозицій 12.03.2019; початок електронного аукціону 13.03.2019.

Відповідно до реєстру отриманих тендерних пропозицій для участі у торгах, зокрема, за лотом 1 свої пропозиції надали: Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша українська дорожньо-будівельна компанія» (далі -ТОВ «ПУДБК») та Товариство з обмеженою відповідальністю «Перша дорожньо-будівельна компанія» (далі ТОВ «ПДБК»).

Згідно з протоколом засідання тендерного комітету від 20.03.2019 переможцем торгів за лотом 1 визначено ТОВ «ПУДБК» з ціновою пропозицією у розмірі 999337,92 грн, з яким укладено договір від 04.04.2019 №165; торги за лотом 2 були відмінені, що зафіксовано у відповідному протоколі від 21.03.2019.

Розгляд антимонопольної справи тривав 4 роки 4 місяці і завершився з прийняттям 27.06.2024 адміністративною колегією Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України рішення №70/101-р/к «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» у справі №2/01-23-21, у якому ТОВ «ПУДБК» та ТОВ «ПДБК» визнано особами, які вчинили порушення, передбачене пунктом 4 частини 2 ст.6 та пунктом 1 ст.50 Закону №2210-ІІІ, у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів, під час підготовки конкурсних пропозицій та участі у торгах, проведених ЖКВ Покровської міської ради Донецької області, на закупівлю послуги з поточного ремонту з ліквідації руйнувань асфальтобетонних покриттів доріг струменевим методом машиною відповідної марки (пункт 1), за що, зокрема, на ТОВ «ПУДБК» накладено штраф у розмірі 68000,00 грн (пункт 2).

Приймаючи рішення, АМК виходив з аналізу документів, поданих товариствами у складі тендерних пропозицій на торги, інформації, зібраної в ході розгляду справи, та виявлених обставин щодо антиконкурентних узгоджених дій, а саме:

одночасне перебування одних і тих же осіб у трудових відносинах ГУ ПФУ у Київській області у листі від 25.02.2020 повідомило, що під час проведення торгів товариства одночасно перебували у трудових відносинах зі ОСОБА_1 , яка у період: листопад 2018 року липень 2019 року працювала у ТОВ «ПДБК», а з квітня 2019 року до липня 2019 року у ТОВ «ПУДБК».

За інформацією ТОВ «ПДБК» у листі від 12.08.2019 ОСОБА_1 обіймала посаду інженера проєктно-кошторисної роботи та була залучена до підготовки та участі у торгах, здійснювала розрахунок договірної ціни.

Функціональними обов`язками інженера проєктно-кошторисної роботи згідно з посадовою інструкцією, зокрема, є забезпечення одержання комплектної проєктно-кошторисної документації на будівництво об`єктів від замовників та передача її за призначенням для виконання будівельних робіт; здійснення перевірки правильності складання кошторисної документації проєктними організаціями, відповідність її діючим нормативним документам.

За інформацією ТОВ «ПУДБК» у листі від 16.08.2019 ОСОБА_1 обіймала посаду інженера проєктно-кошторисної роботи за сумісництвом, функціональними обов`язками якого згідно з посадовою інструкцією, зокрема, забезпечення одержання комплектної проєктно-кошторисної документації на будівництво об`єктів від замовників та передача її за призначенням для виконання будівельних робіт; здійснення перевірки правильності складання кошторисної документації проєктними організаціями, відповідність її діючим нормативним документам.

Отже, за висновками АМК: (1) ОСОБА_1 обіймала однакові посади у товариствах та була залучена ними до підготовки документів для участі у торгах; одночасне перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах з різними суб`єктами господарювання передбачає необхідність погодження між ними графіка чи черговості виконуваної роботи працівником; такий погоджений розподіл праці між суб`єктами господарювання можливий за умови, що вони не конкурують між собою, а господарську діяльність ведуть скоординовано з метою досягнення спільних результатів; (2) наявність спільного працівника у товариств свідчать про те, що вони були обізнані щодо діяльності кожного з них та мали доступ до інформації один одного, в тому числі щодо підготовки до участі в торгах.

При цьому АМК зауважило, що в умовах справжньої конкуренції суб`єкти господарювання, які позиціонують себе як конкуренти стосовно один одного, будуть уникати ситуації щодо наявності спільних працівників, оскільки такі працівники та матеріальні або інші вигоди можуть вдаватися до збирання інформації, у тому числі комерційної таємниці, розголошення якої завдасть шкоди суб`єкту господарювання або надасть неправомірні переваги у конкуренції, в інтересах кого ця інформація збиралася;

господарські відносини між товариствами ГУ ДПС у Донецькій області та у Київській області у листах від 18.08.2021 та від 25.08.2021, відповідно, повідомили про банківські рахунки товариств, а банки 04.06.2020 надали інформацію про фінансові операції товариств у 2019 році, згідно з якою загальна сума перерахованих коштів між ними у період: з січня до липня 2019 року становила 4675869,00 грн.

У листі від 12.08.2019 ТОВ «ПДБК» повідомило, що протягом 2018 року, січня липня 2019 перебувало у господарських відносинах з ТОВ «ПУДБ» за договорами купівлі-продажу товарів/матеріалів (емульсії бітумної, щебня, асфальтобетону, різних матеріалів для будування, бордюрів, фарби для дорожньої розмітки, феродо пневмомуфти, генератора), надання послуг (з ремонту, благоустрою доріг, використання вантажного автогудронатора, використання автомобіля, послуги механізмами та автотранспортом за переліком, укладення асфальтобетону, влаштування дорожньої розмітки на автомобільній дорозі), оренди техніки (автомобіля бортового MAN, спеціальних механізмів, вантажного транспорту спецтехніки). За вказаний період ТОВ «ПДБК» придбало товарів, робіт, послуг від ТОВ «ПУДБК» на суму 5870817,92 грн, а реалізувало на суму 7772621,99 грн.

У листі від 18.08.2021 ГУ ДПС у Донецькій області повідомило, що товариства у вказаний період перебували у взаємовідносинах продавець покупець.

Встановлене стало підставою для висновків АМК про пов`язаність товариств спільними фінансово-господарськими інтересами, наявність між товариствами сталих господарських відносин, як до проведення торгів, так і після їх проведення, чим усувається або відчутно зменшується взаємна невизначеність щодо поведінки під час участі у торгах та призводить до позиціонування їх не як конкурентів;

надання (повернення) фінансової допомоги у листі від 04.06.2020 банк повідомив, що протягом 2018 року, січня липня 2019 року ТОВ «ПУДБК» повертало ТОВ «ПДБК» фінансову допомогу, а, отже, взаємовідносини між товариствами, які здійснюють діяльність на одному ринку, тому і конкурують, стосувалися надання позики/ поворотної фінансової допомоги, що свідчить про довіру та впевненість щодо повернення коштів, фінансову підтримку їх один одного в господарській діяльності, що за умов справжньої конкуренції було б неможливим;

синхронність дій під час подання тендерних пропозицій та оплати послуг електронного майданчика для участі у торгах, використання однієї і тієї ж електронної скриньки, а також точки доступу до мережі «Інтернет» у листі від 15.05.2019 ДП «Прозоро» вказало, що товариства подали тендерні пропозиції з електронного майданчика «SmartTender.biz», оператором якого є ТОВ «Смарттендер», на підставі листа від 29.05.2019 якого, а також з огляду на лист від ТОВ «Укрнет» від 29.05.2020 АМК встановило та виснувало, що товариства:

(1) перерахували кошти для участі у торгах в один день 05.03.2019 через один й той самий банк;

(2) здійснювали вхід до кабінетів учасників та завантажили свої тендерні документації з однієї ІР-адреси НОМЕР_1 , в один й той самий день 11.03.2019 та час з різницею у 27 хв, хоча не були обмежені у часі для подання тендерних пропозиції, ураховуючи дату оголошення про проведення торгів (27.02.2019);

(3) при реєстрації у торгах вказали дві різні електронні адреси, але електронна адреса ТОВ «ПУДБК», зазначена для реєстрації на електронному майданчику, використовувалася ТОВ «ПДБК» на бланках документів, поданих у складі тендерної пропозиції на торги, що свідчить про їх узгоджену поведінку.

Зокрема, з інформацій ТОВ «Інтернет Схід Груп» у листах від 12.08.2019, 08.11.2021, ТОВ «Укрнет» у листі від 29.05.2020, банку у листі від 04.06.2020, податкових органів у листах від 18.08.2021, 25.08.2021, ТОВ «Промкомлект» у листі від 20.01.2022 (особи-засновники/співзасновники якого є такими у ТОВ «ПУДБК») АМК встановив, що в період до, під час та після проведення торгів товариства використовували одні й ті ж точки доступу до мережі «Інтернет», а саме ІР-адреси:

НОМЕР_1 , розташовану за місцем реєстрації ТОВ «Промкомлект», яке пов`язане відносинами контролю з ТОВ «ПУДБК», для подання тендерних пропозицій, входу ТОВ «ПДБК» до електронної поштової скриньки, входу до електронних кабінетів для здійснення операцій по рахунках;

91.222.246.94, надану в користування ФОП, з яким у ТОВ «ПДБК» укладений договір на консультаційне обслуговування з питань інформатизації; для входу до електронних кабінетів для здійснення операцій за рахунками; для подання податкової звітності;

109.254.192.117 для входу до електронних кабінетів для здійснення операцій за рахунками, що не може бути випадковим збігом, а свідчить про координацію дій товариства, зокрема, під час участі у торгах, про спільну діяльність та узгодженість поведінки;

пов`язаність товариств через місцезнаходження; найм ТОВ «ПДБК» нежитлового приміщення у суб`єкта господарювання, пов`язаного відносинами контролю з ТОВ «ПУДБК» товариства знаходяться за однією адресою: Київська обл., м.Васильків, вул.Володимирська, 57-А, в офісах за послідовними номерами, що були розташовані поруч у період проведення торгів; ТОВ «ПДБК» протягом листопада 2018 року липня 2019 року орендувало нежитлове приміщення у ТОВ «Компанія Містдорбуд», пов`язаного відносинами контролю з ТОВ «ПУДБК» (одні й ті ж засновники/співзасновники), що підтверджує обізнаність товариств про діяльність одне одного, внаслідок чого між ними усувається або відчутно зменшується взаємна невизначеність щодо поведінки під час участі у торгах;

зазначення ТОВ «ПУДБК» при реєстрації на електронному майданчику для участі у торгах контактної особи, яка була працівником ТОВ «ПДБК» на підставі інформації з листа ТОВ «Смарттендер» від 29.05.2019 та листів товариств АМК встановив, що ТОВ «ПУДБК» при реєстрації на електронному майданчику для участі вказало контакту особу Янчевську В.Ю., яка у період з 01.01.2018 до 31.05.2019 (під час проведення торгів) працювала у ТОВ «ПДБК» на посаді інспектора відділу кадрів та була залучена до підготовки для участі у торгах, що вказує на спільну підготовку до участі в торгах;

телефонний зв`язок між товариствами у період проведення торгів ТОВ «ПДБК» використовувало відповідні телефонні номери, які належать інспектору відділу кадрів Янчевській В.Ю., головному інженеру ОСОБА_2 , економісту Величинській Н.О., директору товариства Кривенку О.В., інженеру проєктно-кошторисної роботи Щербиніній Г.В., заступнику директора з виробництва ОСОБА_3 , а ТОВ «ПУДБК» відповідні телефонні номери, які належать інженеру проєктно-кошторисної роботи Бобкову Д.М., директору товариства ОСОБА_4 . При реєстрації на електронному майданчику для участі у торгах ТОВ «ПУДБК» вказало номер ОСОБА_5 , а ТОВ «ПДБК» Величинської Н.О.

Під час проведення торгів та підготовки до їх участі між телефонними номерами, які зазначені як контактні, ТОВ «ПУДБК» та ТОВ «ПДБК» здійснювалися регулярні телефонні з`єднання, що вбачається з листа ПАТ «ВФ Україна» від 04.06.2020 та є свідченням, що між учасниками торгів існував обмін інформацією;

використання товариствами програмного комплексу АВК-5 АМК на підставі зібраної інформації у 2020 році встановив, що договірна ціна, локальний кошторис та інші документи щодо розрахунку вартості тендерних пропозицій товариств сформований у ПК АВК-5 однакової версії, мають послідовні порядкові номери, що вказує на узгодженість підготовки документів для участі у торгах;

спільні особливості електронних файлів товариств, поданих ними у складі тендерних пропозицій на торги, аналізом властивостей файлів тендерних пропозицій АМК з`ясував, що окремі документи мають спільні особливості та створені в один день з невеликою різницею у часі за допомогою однакових додатків (однаковими параметрами додатків) і однієї версії програми PDF, що свідчить про обставини спільної підготовки товариствами тендерних пропозицій під час участі у торгах.

Наведені факти у своїй сукупності слугували підґрунтям для висновків АМК, що товариства під час підготовки документів для участі у торгах діяли не самостійно, а узгоджували свої дії, а конкурентне змагання, що є обов`язковою умовою участі у конкурентних процедурах закупівель за Законом України «Про публічні закупівлі», було відсутнє, тому їх поведінка під час участі становить антиконкурентні узгоджені дії, які спотворюють результати торгів, та кваліфікується як порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 1 ст.50 та пунктом 4 частини 2 ст.6 Закону №2210-ІІІ, за що, зокрема, на ТОВ «ПУДБК» накладено штраф у розмірі 68000,00 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, суд виходить з такого.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Статтею 41 Закону України «Про захист економічної конкуренції», а також пунктом 12 Правил розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції (Правил розгляду справ), які затверджено розпорядженням Антимонопольного комітету України від 19.04.1994 №5, визначено, що доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, які дають можливість встановити наявність або відсутність порушення. Ці дані встановлюються такими засобами: поясненнями сторін і третіх осіб, поясненнями службових осіб та громадян, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Усні пояснення сторін, третіх осіб, службових чи посадових осіб та громадян, які містять дані, що свідчать про наявність чи відсутність порушення, фіксуються у протоколі.

Пунктом 32 Правил розгляду справ встановлено, що у рішенні наводяться мотиви рішення, зазначаються встановлені органом Комітету обставини справи з посиланням на відповідні докази, а також положення законодавства, якими орган Комітету керувався, приймаючи рішення. Під час вирішення питання про накладення штрафу у резолютивній частині рішення вказується розмір штрафу. Резолютивна частина рішення, крім відповідних висновків та зобов`язань, передбачених статтею 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у необхідних випадках має містити вказування на дії, які відповідач повинен виконати або від яких утриматися для припинення порушення та усунення його наслідків, а також строк виконання рішення.

Вчинення суб`єктами господарювання узгоджених дій утворює самостійний склад порушення законодавства про захист економічної конкуренції і не залежить від того, чи займають відповідні суб`єкти господарювання чи один з них монопольне (домінуюче) становище на ринку.

Згідно з частиною 1 ст.60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до частини 1 ст.59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації відповідно до Закону України «Про санкції»; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

За визначенням, наведеним у ст.1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

Згідно з частинами 1, 3 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції. Антиконкурентними узгодженими діями вважається також вчинення суб`єктами господарювання схожих дій (бездіяльності) на ринку товару, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції у разі, якщо аналіз ситуації на ринку товару спростовує наявність об`єктивних причин для вчинення таких дій (бездіяльності).

Достатнім є встановлення самого факту вчинення дій, визначених законом як зловживання монопольним (домінуючим) становищем (частина друга статті 13 Закону), або як антиконкурентні узгоджені дії (частина друга статті 6 Закону), або як недобросовісна конкуренція (статті 5, 7, 9, 11, 13 - 15 і 19 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»), або можливості настання зазначених наслідків у зв`язку з відповідними діями таких суб`єктів господарювання (частина перша статей 6 і 13 Закону, статті 4, 6, 8, 151, 16, 17 і 18 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції»). В останньому випадку господарським судам необхідно з`ясовувати та відображати в судових рішеннях, в чому конкретно полягають відповідні наслідки, що могли б настати в результаті дій суб`єктів господарювання, які мають ознаки зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку, або антиконкурентних узгоджених дій, або недобросовісної конкуренції.

Кожна зі справ за участю органів АМК є індивідуальною, з притаманною лише даній справі специфікою та особливостями. Доведення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій ґрунтується на сукупності обставин, які зазначені в мотивувальній частині рішення, а не на окремому поодинокому факті або обставині. Господарським судам першої інстанцій під час вирішення справ щодо визнання недійсними рішень АМК про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, за антиконкурентні узгодженні дії, які стосуються спотворення результатів торгів та накладення штрафу належить здійснювати оцінку обставин справи та доказів за своїм внутрішнім переконанням у порядку частини 2 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, досліджувати також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у справі у їх сукупності.

Такий правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 15.08.2023 у справі №910/5111/21.

Господарський суд, приймаючи оскаржуване рішення, зазначив, що сукупність обставин, встановлених та викладених у рішенні №70/101-р/к, виключає можливість того, що пропозиції в торгах готувалися окремо, без комунікації між учасниками з метою визнання переможця у торгах одного з них, та матеріалами справи не спростовано встановлені обставини щодо сталого взаємозв`язку між ТОВ «ПУДБК» та ТОВ «ПДБК» у справі, синхронності дій у часі та оформлення ними документів, як учасників, щодо їх схожості, однаковості, наявність спільних працівників, надання/отримання фінансової допомоги.

Водночас, щодо доводів позивача про надмірну тривалість розгляду відповідачем справи №2/01-23-21, у межах якої прийнято оскаржуване рішення Адміністративної колегії Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, колегія суддів зазначає таке.

Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ireland v. the United Kingdom" (Ірландія проти Сполученого Королівства, від 18.01.1978, §154) містить вказівку про те, що судові рішення, насправді, слугують не лише для вирішення справ у суді, а і загалом для того, щоб пояснити, забезпечити й удосконалити норми, визначені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), сприяючи таким чином виконанню державами своїх зобов`язань як учасників Конвенції.

Антимонопольний комітет України як державний орган зі спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель (частина 1 статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»), будує свою діяльність на принципах законності, гласності та захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів (ст.4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України»).

Господарські суди у розгляді справ про визнання недійсними рішень Антимонопольного комітету України не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Антимонопольний комітет України, але при цьому зобов`язані перевіряти правильність застосування органами Антимонопольним комітетом України відповідних правових норм.

Водночас дискреційні повноваження не повинні використовуватися органом свавільно, а суд повинен мати можливість переглянути рішення, прийняті на підставі реалізації цих дискреційних повноважень, що є запобіжником щодо корупції та свавільних рішень в умовах максимально широкої дискреції державного органу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/23000/17).

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №К(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятими Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

У пункті 45 доповіді Венеціанської комісії щодо верховенства права, серед іншого, зазначено: «Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції. Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади. Отже, закон повинен вказати на обсяг будь-якої такої дискреції та на спосіб її здійснення із достатньою чіткістю, аби особа мала змогу відповідним чином захистити себе від свавільних дій».

У пункті 47 вищенаведеної доповіді Венеціанська комісія корелювала ці вимоги із зверненням до законодавчого органу: «…парламентові не може бути дозволено зневажати основоположні права людини внаслідок ухвалення нечітких законів. Цим досягається істотно важливий юридичний захист особи супроти держави та її органів і посадових осіб».

Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи, Венеційської комісії хоч формально і не мають обов`язкового характеру, однак вони є дуже важливими для національної практики, зокрема, для надання змістовного тлумачення.

Конституційний Суд України визнає за органом публічної влади право на певні дискреційних повноваження у прийнятті рішень, та застерігає, що «цей механізм повинен забезпечувати, з одного боку, захист особи від свавільного втручання органів державної влади у її права і свободи, а з другого - наявність можливості у особи передбачати дії цих органів» (абзац 3 підпункту 2.4 пункту 2 мотивувальної частини рішення №3-рп/2016 від 08.06.2016).

З позиції гарантування основоположних прав людини надання дискреційних повноважень органам, обсяг яких не має чітко визначених меж, було б несумісним з принципом верховенства права, як одним з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конвенцією і Конституцією України.

У пункті 70 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04, прийняте 20.10.2011, набуло статусу остаточного 20.01.2012) вказано таке: «Суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах «Беєлер проти Італії» (Beyeler v.Italy), заява №33202/96, пункт 120, ECHR 2000-I, «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), заява №48939/99, пункт 128, ECHR 2004-XII, «Megadat.com S.r.l. проти Молдови» (Megadat.com S.r.l. v. Moldova), заява №21151/04, пункт 72, від 08.04.2008, і «Москаль проти Польщі» (Moskal v. Poland), заява №10373/05, пункт 51, від 15.09.2009). Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява №55555/08, пункт 74, від 20.05.2010, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява №36900/03, пункт 37, від 25.11.2008) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини» (Oneryildiz v. Turkey), пункт 128, та «Беєлер проти Італії» (Beyeler v. Italy), пункт 119)».

Отже, принцип «належного урядування» покладає обов`язок на орган діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси.

Принцип «належного урядування» має надзвичайно важливе значення для забезпечення правовладдя в Україні. Неухильне дотримання основних складових принципу «належного урядування» забезпечує прийняття суб`єктами легітимних, справедливих та досконалих рішень. Крім того, принцип «належного урядування» підкреслює те, що між особою та державою повинні бути вибудовані саме публічно-сервісні відносини, у яких інституції та процеси служать всім членам суспільства.

Тобто, дискреційні повноваження Антимонопольного комітету України мають узгоджуватися з конституційним принципом верховенства права та такими його елементами, як юридична визначеність та заборона свавілля.

При реалізації дискреційного повноваження суб`єкт зобов`язаний поважати основоположні права особи, додержуватися: конституційних принципів; принципів реалізації відповідної владної управлінської функції; принципів здійснення дискреційних повноважень; змісту публічного інтересу; положень власної компетенції; вказівок, викладених у інтерпретаційних актах; фахових правил, закріплених у нормативних актах; адміністративної практики; судової практики; процедурних вимог.

Ураховуючи ст.19 Конституції України, статтю 6 Конвенції, зазначені рішення Європейського суду з прав людини, положення Закону України «Про захист економічної конкуренції» та Закону України «Про Антимонопольний комітет України», під час прийняття рішення Антимонопольний комітет України має переслідувати лише ту мету, задля якої його наділено такими повноваженнями; дотримуватися принципу об`єктивності й безсторонності, враховуючи лише ті чинники, які стосуються конкретної справи; дотримуватися принципу рівності перед законом, не допускаючи несправедливої дискримінації; забезпечувати належну рівновагу між несприятливими наслідками, які його рішення може мати для прав, свобод чи інтересів осіб, та переслідуваною при цьому метою; приймати своє рішення в межах строку, прийнятного під кутом зору питання, яке вирішується; забезпечувати послідовне застосування загальних нормативно-правових приписів з одночасним врахуванням конкретних обставин кожної справи, пропорційності, розумності строку, обґрунтованості.

Критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності такого суб`єкта, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття.

Суд не наділений повноваженнями втручатися у вільний розсуд (дискрецію) Антимонопольного комітету України поза межами перевірки за критеріями, визначеними у ст.19 Конституції України та ст.59 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади не допускає надання суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право. Тому завданням суду є контроль за легітимністю прийняття рішень. Суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу.

Відтак, судова практика Європейського суду з прав людини щодо правозастосування ст.6 Конвенції у контексті питання необхідного обсягу судового контролю встановлює загальну рамку, в межах якої дискреційна влада може здійснюватися і юридично контролюватися.

Критеріями перевірки законності оспорюваного рішення є конституційні положення про те, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України (формальний критерій), а складові принципу верховенства права дають суду підстави досліджувати зміст ухваленого (сутнісний критерій) на предмет відповідності легітимній меті, недискримінації, пропорційності тощо.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

У розділі VII Закону України «Про захист економічної конкуренції» містяться положення норм, які регламентують порядок, послідовність та певні строки вчинення органом Антимонопольного комітету України у межах своїх повноважень дій щодо розгляду антимонопольної справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно зі ст.35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняття розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі. При розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України: збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень; отримують пояснення осіб, які беруть участь у справі, або будь-яких осіб за їх клопотанням чи з власної ініціативи.

Аналіз положень ст.35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» дає підстави для висновку, що у цій статті визначено перелік дій, які підпадають під поняття визначення «розгляд справи», зокрема, це збір та аналіз доказів (документів, висновків експертів, пояснень осіб, іншої інформації).

Частиною 2 ст.38 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що розгляд справи може бути зупинено з власної ініціативи відповідного органу Антимонопольного комітету України чи за заявою особи, яка бере участь у справі, до завершення розгляду органом Антимонопольного комітету України, господарським судом пов`язаної з цією справою іншої справи або до вирішення державним органом пов`язаного з нею іншого питання. Про зупинення розгляду справи та його поновлення приймається розпорядження.

Статтею 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 статті 50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Ні Законом України «Про захист економічної конкуренції», ні Правилами розгляду заяв і справ порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженими розпорядженням Антимонопольного комітету України №5 від 19.04.1994, не визначено строків, які встановлюють тривалість розслідування з моменту його початку до винесення відповідного рішення Антимонопольним комітетом України.

Дійсно, положення частини 2 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначають, що перебіг строку позовної давності зупиняється на час розгляду антимонопольної справи органом Антимонопольного комітету України. Водночас, наведені положення жодним чином не скасовують, не підміняють та/або не продовжують строки, визначені у частині 1 цієї статті (суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності; строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення).

Також у силу положень ст.19 Конституції України та пункту 1 ст.3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» не наділяють правом органи Антимонопольного комітету України щодо притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності за порушення конкурентного законодавства поза межами, визначеними у частині 1 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Отже, у вирішенні питання щодо дотримання органом Антимонопольного комітету України строків давності притягнення суб`єкта господарювання до відповідальності тлумачення словосполучення «розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» першочергове значення має саме сутнісний зміст поняття «розгляд справи». Тобто, вчинення органом Антимонопольного комітету України всіх необхідних процесуальних дій, направлених на збір доказів, які підтверджують обставини інкримінованого суб`єкту господарювання порушення конкурентного законодавства та вчинення всіх необхідних, передбачених законом дій задля встановлення обставин такого порушення, і, відповідно, прийняття рішення щодо наявності/відсутності підстав для притягнення цього суб`єкта до відповідальності.

У разі, якщо господарські суди під час розгляду справи встановлять обставини саме щодо бездіяльності органів Антимонопольного комітету України, яка полягає у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи, в межах строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо із розглядом справи (складність справи/поведінка сторін антимонопольної справи/дії або бездіяльність відповідних державних органів), бездіяльність органу Антимонопольного комітету України не може визнаватися такою, що узгоджується з положеннями статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №910/19008/21.

Хоч окремі розслідування можуть проводитись з прийнятною тривалістю, проте загальна тривалість має відповідати, зокрема, принципу верховенства права, як одному з основних принципів демократичного суспільства, гарантованих Конституцією України, так і принципу «належного урядування».

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 18.05.2023 та від 14.05.2024 у справі №910/19008/21.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 5 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» унормовано, що Антимонопольний комітет України здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про захист економічної конкуренції», «Про захист від недобросовісної конкуренції», цього Закону, інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині: здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері державних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Приписами ст.4 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що Антимонопольний комітет України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновку про те, що зазначені нормативно-правові акти (з огляду на критерій регулювання суспільних відносин та кола питань, які вони вирішують) є спеціальними нормативно-правовими актами, що регулюють відносини АМК, як державного органу з спеціальним статусом у правовідносинах з суб`єктами господарювання, органами влади, органами місцевого самоврядування, а також органами адміністративно-господарського управління та контролю у відносинах, які впливають чи можуть вплинути на економічну конкуренцію на території України.

Отже, в силу наведених нормативно-правових актів захист економічної конкуренції в Україні покладено на АМК, які останній реалізує шляхом виявлення, припинення та притягнення до відповідальності за порушення антимонопольного законодавства в рамках адміністративної процедури - розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з частиною 1 ст.35 Закону України «Про захист економічної конкуренції» розгляд справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції починається з прийняттям розпорядження про початок розгляду справи та закінчується прийняттям рішення у справі.

З матеріалів справи убачається, що розгляд антимонопольної справи №55/2-2020 за ознаками вчинення ТОВ «Перша Українська дорожньо-будівельна компанія» та ТОВ «Перша дорожньо-будівельна компанія» порушення, передбаченого пунктом 4 частини 2 ст.6, пунктом 1 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», було розпочато 07.02.2020 згідно з розпорядженням адміністративної колегії Донецького територіального відділення Антимонопольного комітету України №55/2-рп/к.

Рішення Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 70/101-р/к у справі № 2/01-23-21 «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафу» прийнято 27.06.2024.

Господарським судом обґрунтовано встановлено, що розгляд АМК антимонопольної справи здійснювався з 2020 по 2024 роки, зокрема, збір доказів в антимонопольній справі, які лягли в основу оскаржуваного рішення, проводився у період з травня 2019 по січень 2022 року, що підтверджується матеріалами справи, які містять: -лист ДП «Прозорро» від 15.05.2019 №206/1592/03 із наданням відповідачу запитуваної інформації, -лист ТОВ «Смарттендер» №332 від 29.05.2019 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - лист ТОВ «ПДБК» №54 від 12.08.2019 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - лист ТОВ «ПУДБК» №51 від 16.08.2019 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - лист Головного управління ПФУ України у Київській області №55-02/691 від 25.05.2020 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «АВК Созидатель» №55-02/688 від 25.05.2020 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - лист ТОВ «Укрнет» №214/01/01-08 від 29.05.2020 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - лист ТОВ «Інтернет Схід Груп» №200529 від 29.05.2020 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - лист АТ КБ «ПриватБанк» від 04.06.2020 №20.1.0.0.0/7-200528/5804 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - лист АТ «УкрСиббанк» від 04.06.2020 № 65-3/09-01 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - листи ПрАТ «ВФ Україна» №02/ки-б72 від 04.06.2020 та №02/квб/204 від 12.08.2021 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - лист Головного управління ДПС у Донецькій області від 18.08.2021 №17876/5/05-99-12-04-14 із наданням відповідачу запитуваної інформації; - лист Головного управління ДПС у Київській області від 25.08.2021 №20759/5/10-36-12-01 із наданням відповідачу запитуваної інформації; лист ФОП Денисенко О.А. №1 від 28.10.2021 із наданням відповідачу запитуваної інформації; лист ТОВ «ПДБК» №3 06.01.2022 із наданням відповідачу запитуваної інформації; лист ТОВ «ПУДБК» №№11 від 20.01.2022 із наданням відповідачу запитуваної інформації; -лист Товариства з обмеженою відповідальністю «Промкомплект» №14 від 20.01.2022 із наданням відповідачу запитуваної інформації.

Ураховуючи зазначене, ТОВ «ПУДБК» та ТОВ «ПДБК», як учасники торгів, належним чином виконували свої обов`язки щодо своєчасного надання відповідей на запити та вимоги відділення Антимонопольного комітету України, тобто зі своєї сторони вчиняли активні дії для своєчасного та оперативного розгляду антимонопольної справи, що не може свідчити про затягування розгляду останньої саме з їх вини.

Також у межах встановленого законодавством строку відповідними державними органами, фінансовими установами та іншими юридичними особами та фізичними особами - підприємцями надані відповіді на такі запити.

Господарський суд підставно зазначив, що інкриміноване Відділенням Антимонопольного комітету України позивачу порушення має присічний строк - 04.04.2019 - дата підписання договору між ТОВ «ПУДБК» та Житлово-комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області.

Саме з цієї дати - 04.04.2019 починається відлік строку давності притягнення до відповідальності позивача у даній справі, за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, який за частиною 1 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», становить п`ять років.

За змістом частини 2 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Проведення розслідування про порушення антиконкуретного законодавств за однією процедурою закупівлі з двома учасниками, яке досліджувало Відділення (з 21.02.2019 по 04.04.2019), та прийняття спірного рішення у антиконкурентній справі лише 27.06.2024, тобто через 4 роки та 4 місяці після відкриття справи, ураховуючи строки притягнення до відповідальності, встановлені статтею 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», має бути обґрунтоване об`єктивними та поважними причинами, які пов`язані безпосередньо із розглядом справи Антимонопольним комітетом України, як-то складністю справи, поведінкою сторін (відповідачів антимонопольної справи), діями/бездіяльністю відповідних державних органів, у тому числі, Антимонопольного комітету України тощо.

Даний висновок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.12.2024 у цій справі та у постанові від 27.02.2025 у справі №916/4909/23.

Статтею 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що суб`єкт господарювання не може бути притягнений до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, якщо минув строк давності притягнення до відповідальності. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачені пунктами 13-16 ст.50 цього Закону, становить три роки з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення. Перебіг строку давності зупиняється на час розгляду органами Антимонопольного комітету України справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Заявник апеляційної скарги вважає, що господарським судом безпідставно не узято до уваги підстави тривалого розгляду справи №2/01-23-21, такі як: реорганізація органу державної влади, активні обстріли Харківської міської територіальної громади, пошкодження Будинку Державної промисловості, де зареєстровано та здійснює діяльність Східне МТВ АМКУ, через ракетний обстріл м.Харкова, зокрема, 01.03.2022 та 02.01.2024, що унеможливлювало перебування працівників Відділення на робочих місцях, доступу до інформаційних ресурсів та до матеріалів справи №2/01-23-21, яка, зокрема, містить інформацію з обмеженим доступом, що передбачає спеціальний режим, як використання, так і зберігання; необхідність слідування в укриття; відключення світла.

Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями апелянта, виходячи з такого.

Проведення реорганізації територіальних відділень Антимонопольного комітету України у червні місяці 2020 року, яка відбулася відповідно до розпорядження Антимонопольного комітету України № 23-рп від 28.11.2019, жодним чином не свідчить про наявність обґрунтованих підстав для надмірної тривалості розгляду антимонопольної справи (більше 5 років), оскільки вказані труднощі в організації своєчасного виконання працівниками відповідача своїх професійних обов`язків та здійсненням контролю за наявністю матеріалів справ є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такої юридичної особи, тому зазначені підстави не є тими обставинами, які перешкоджали прийняти рішення за результатами розгляду справи у найкоротший строк, адже, вони є суб`єктивними (такими, що залежать виключно від організації роботи відповідача), тим більше, що останній, діючи добросовісно, розумно та обачливо, повинен був з достатнім поспіхом вчиняти дії щодо якнайшвидшого розгляду справи, принаймні, отримавши необхідні відомості від органів державної влади та фінансових установ у 2020-2021 роках.

Апелянт, зазначаючи про підстави тривалого розгляду справи, тим самим підтверджує ту обставину, що справа розглядалась тривалий час, а матеріали справи не містять доказів того, що у період: з лютого 2022 по червень 2024 років Відділенням Антимонопольного комітету України проводилось будь - які дії щодо збору та обробки інформації у справі №2/01-23-21.

Щодо наданих відповідачем 26.05.2025 до матеріалів справи (після передачі судом касаційної інстанції справи №922/3008/24 на новий розгляд) витягів з ЄДРПОУ від 03.05.2024 щодо ТОВ «ПУДБК» та ТОВ «ПДБК», листа ГУ ДПС у Донецькій області від 12.04.2024 №2457/5/05-99-04-12 та листа ГУ ДПС у Київській області від 11.04.2024 №7063/5/10-36-04-02, у відповідь на запит відповідача від 08.04.2024, зокрема, щодо надання інформації про чистий доход від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за 2023 рік, то вказані документи продубльовано відповідачем, адже відповідна інформація вже надавалась податковою службою за 2020 рік на запити АМКУ від 03.08.2021 (а.с.233-234, том 2), також матеріали справи містять витяги є ЄДРПОУ щодо ТОВ «ПУДБК» станом на 01.03.2019 та ТОВ «ПДБК» станом на 13.03.2019 (а.с.163-168, том 2), тобто запитувана у ГУ ДПС у Донецькій області та ГУ ДПС у Київській області інформація була наявна у Відділення Антимонопольного комітету України станом на серпень 2021 року.

Колегія суддів зазначає, що, з огляду на сукупність наявних у матеріалах справи доказів, на яких ґрунтується оскаржуване позивачем рішення АМК, що відповідна антимонопольна справа не є складною (1 торги, 2 учасника), а кваліфікація поведінки учасників торгів, з урахуванням наявної у відповідача документації, своєчасно наданої як учасниками торгів, так і державними органами/фінансовими установами, не потребувала істотних затрат часу, оскільки дозволяла оперативно та конкретно встановити наявність/відсутність ознак пов`язаності учасників антимонопольної справи, що зумовило недотримання конкуретних засад проведення торгів, тривалий розгляд справи обумовлений саме бездіяльністю органів Антимонопольного комітету України, яка полягає у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи, у межах строків притягнення до відповідальності, які встановлені у ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції»

Отже, матеріали справи свідчать про факт бездіяльності відповідача у межах антимонопольної справи №2/01-23-21 протягом 2022-2024 років. Доказів на підтвердження наявності об`єктивних причин неможливості прийняття рішення у даній антимонопольній справі після отримання відповідей на запити у наприкінці 2021 початку 2022 років, відповідачем не надано. Водночас, як зазначалося вище, інкриміноване відділенням АМК позивачу порушення має присічний строк - 04.04.2019 (дата підписання договору між ТОВ «ПУДБК» та Житлово-комунальним відділом Покровської міської ради Донецької області), а оскаржуване рішення Антимонопольного комітету України прийнято 27.06.2024, у зв`язку з чим ТОВ «ПУДБК» притягнуто до відповідальності поза межами строків давності, встановлених у частині 1 ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за відсутності поважних та об`єктивних причин для пропуску такого строку.

Близький за змістом висновок щодо вибору і застосування норми права щодо спірних правовідносин викладено у постанові Верховного Суду від 04.09.2025 у справі №916/5677/23, від 27.02.2025 у справі №916/4909/23, від 14.05.2024 у справі №910/19008/21, який у силу положень частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України господарським судом ураховано при вирішенні даного спору.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги про те, що загальна тривалість розгляду справи №2/01-23-21 була менша 5 років, тому господарським судом у порушення норм матеріального права неправильно застосовано положення ст.42 Закону України «Про захист економічної конкуренції», апелянт посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.10.2025 у справі №922/10/25.

Колегія суддів зазначає, що у справі №922/10/25 предметом позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лубенське шляхо-будівельне управління №9» до Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України є визнання недійсним та скасування рішення Адміністративної колегії Відділення АМК у справі №7/01-127-21 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема, пункту 4 частини другої статті 6 та пункту 1 статті 50 Закону №2210-III, які стосуються спотворення результатів торгів, та накладення штрафу від 29.10.2024 №70/220-р/к щодо ТОВ «Лубенське шляхо-будівельне управління №9».

Проаналізувавши зміст рішення Господарського суду Харківської області від 08.04.2025, постанови Східного апеляційного господарського суду від 24.06.2025, у справі №922/10/25, які залишені без змін постановою Верховного Суду від 07.10.2025, на яку посилається скаржник, колегія суддів зазначає, що в обгрунтування заявлених позовних вимог, позивач не посилався на обставини бездіяльності АМК, що полягали у зволіканні щодо прийняття рішення за наслідками розгляду антимонопольної справи у межах строків, встановлених ст.42 Закону, за відсутності об`єктивних і поважних причин, що пов`язані безпосередньо з розглядом справи.

Переглядаючи судові рішення судів першої та апеляційної інстанції, Верховний Суд зазначив, що з огляду на встановлені обставини судами попередніх інстанцій, суди здійснюючи перевірку оскаржуваного рішення АМК через призму статті 59 Закону, не встановили порушення Відділенням АМК загальної тривалості розгляду антимонопольної справи.

Водночас, Верховний Суд зазначив, що різниця результатів розгляду справи №910/19008/21 не зумовлена іншим, не таким чи в інший спосіб витлумаченням норм права. Така різниця обумовлена обставинами справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, що оцінені судами попередніх інстанцій за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з наданням їм оцінки та всім аргументам учасників справи, тому підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, не знайшла свого підтвердження.

Отже, у справі №922/10/25 судові рішення були прийняті у межах заявлених підстав позову, які є іншими, ніж у даній справі, а також за інших обставин, встановлених попередніми судовими інстанціями, та за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, залежно від яких (підстав, обставин і доказів) і прийняті судові рішення, тобто зазначені справи і справа, що розглядається, є відмінними за істотними правовими ознаками, що свідчить про неподібність спірних правовідносин у них.

Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що розгляд відповідачем антимонопольної справи №2/01-23-21 з 07.02.2020 по 27.06.2024 став надмірним тягарем для позивача, як суб`єкта господарської діяльності, з огляду на відсутність юридичної визначеності і остаточності щодо вирішення питання порушення/непорушення ним Закону України «Про захист економічної конкуренції», що було предметом розгляду антимонопольної справи.

Розгляд Антимонопольним комітетом України антимонопольної справи протягом тривалого часу також позбавляє учасника такої справи належного захисту через втрату можливості надавати докази, які можуть втратити достовірність і повноту з плином часу, що також безпідставно не ураховано відповідачем.

Щодо посилання відповідача на те, що статтею 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» не допускається визнання недійсними рішення органів АМК через порушення або неправильне застосування норм процесуального права, адже судом апеляційної інстанції встановлено, що рішення АМК по суті є правильним, колегія суддів зазначає, що у вирішенні спорів про наявність/відсутність підстав для визнання недійсним рішення АМК та застосуванні положень статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у сукупності з положеннями частини 2 статті 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» та частини 2 статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» щодо спеціальних процесуальних засад діяльності АМК, важливим є застосування положень частин 1 та 2 статті 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у сукупності та дотримання АМК строків давності, встановлених у цій статті.

Аналогічна правова позиція викладена у пункті 7.60 постанови Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №910/19008/21 та у постанові Верховного Суду від 04.09.2025 у справі №916/5677/23.

Ураховуючи, що невиправдана тривалість розгляду антимонопольної справи не відповідає принципу верховенства права, як одному з основних принципів демократичного суспільства, за відсутності обґрунтованих, об`єктивних та поважних причин для зволікання відповідачем з прийняттям рішення у такій справі, що призвело до притягнення позивача до відповідальності поза межами строків давності, передбачених частиною 1 статті 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції", колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про наявність правових підстав для задоволення позову.

У контексті доводів відповідача стосовно відсутності у положеннях Закону України «Про захист економічної конкуренції» чітко визначених строків, які встановлюють тривалість розслідування з моменту його початку до винесення відповідного рішення органом Антимонопольного комітету України, суд апеляційної інстанції також вважає за необхідне зазначити, що з 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення законодавства про захист економічної конкуренції та діяльності Антимонопольного комітету України» №3295-IX від 09.08.2023, яким суттєво змінено правила проведення перевірок суб`єктів господарювання, у тому числі і вчинення окремих процесуальних дій з боку органів Антимонопольного комітету України в аспекті забезпечення дотримання прав суб`єктів господарювання.

Загальною метою вищенаведеного закону є наближення підходів до застосування українського антимонопольного законодавства до підходів, які застосовуються в Європейському Союзі задля підвищення ефективності застосування українського законодавства.

Зокрема, цим Законом №3295-IX від 09.08.2023 внесені зміни до Закону України «Про захист економічної конкуренції» та доповнено його положення статтею 37-1 «Строки розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції».

Відповідно до положень наведеної норми: справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції розглядаються органами Антимонопольного комітету України протягом розумного строку, але не більше трьох років з дня прийняття розпорядження про початок розгляду справи, якщо інше не передбачено цим Законом (частина 1 цієї статті). За наявності обґрунтованих підстав, що перешкоджають розгляду справи у строк, визначений частиною 1 цієї статті, органи Антимонопольного комітету України можуть продовжити цей строк, але не більше ніж на два роки, про що письмово повідомляються особи, які беруть участь у справі (частина 2 цієї статті). До строку розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції не зараховується час зупинення розгляду справи відповідно до частини 2 статті 38 цього Закону (частина 3 цієї статті). Якщо протягом граничних строків розгляду справи, передбачених частинами першою та другою цієї статті, органом Антимонопольного комітету України рішення не прийнято, справа підлягає закриттю на підставі абзацу 7 частини 1 статті 49 цього Закону (частина 4 цієї статті).

Колегія суддів зазначає, що, хоча Законом №3295-IX від 09.08.2023 не встановлено зворотну дію в часі його норм, однак правозастосування положень статей 42, 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у сукупності з положеннями статей 1, 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» повною мірою узгоджується з концепцією та метою цього Закону, зокрема, в аспекті забезпечення дотримання прав суб`єктів господарювання на розумність строку розгляду питання щодо наявності/відсутності у його діях порушень конкурентного законодавства.

У викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах (правова позиція Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16).

Стосовно доводів скаржника про те, що другий відповідач у справі №2/01-23/21 ТОВ «ПДБК» за результатом розгляду справи №922/3037/24 подав заяву про залишення позову без розгляду на підставі пункту 5 частини 1 ст.226 Господарського процесуального кодексу України, що, на думку заявника, свідчить про визнання ТОВ «ПДБК» порушення законодавства про захист економічної конкуренції, колегія суддів зазначає, що вказані обставини не беруться колегією суддів до уваги, оскільки процесуальна поведінка сторони в іншій справі не доводить законність, обґрунтованість та правомірність оскаржуваного рішення у даній справі. Суд розглядає кожну справу окремо в межах заявлених позовних вимог та поданих в їх обґрунтування доказів.

Відповідно до частин 1, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції, з урахуванням вказівок, викладених у постанові Верховного Суду від 17.04.2025 у даній справі, дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Отже, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, жодним чином не спростовують встановлені господарським судом обставини, заявник апеляційної скарги не обґрунтував та не довів порушення застосування господарським судом норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, прийняте рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не убачається.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Східного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 22.09.2025 у справі №922/3008/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 22.12.2025.

Головуючий суддя І.В. Тарасова

Суддя Я.О. Білоусова

Суддя І.А. Шутенко