ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2025 Справа № 917/564/25

м. Полтава

за позовом Заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області, вул. Старо-Троїцька, 13, м. Лубни, Лубенський район, Полтавська область, 37500 в інтересах держави в особі Гребінківської міської ради, провулок Олексія Припутня, 1, м. Гребінка, Лубенський район, Полтавська область, 37400

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гребінкатехнопарк" вул. Лесі Українки, 29, с. Почаївка, Лубенський район, Полтавська область, 37423

про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки

Суддя Солодюк О.В.

Секретар судового засідання Олефір О.І.

Учасники справи згідно протоколу судового засідання.

Розглядається позовна заява Заступника керівника Лубенської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Гребінківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гребінкатехнопарк" про розірвання договору оренди землі та повернення земельної ділянки.

Ухвалою господарського суду Полтавської області від 25.03.2025 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі на 24.04.2025 на 09:55 год.

Ухвалою від 24.04.2025 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав розгляд справи на 24.06.2025 на 09:55 год.

Ухвалою від 24.06.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 30.09.2025 на 11:00 год.

Судове засідання, призначене на 30.09.2025 на 11:00 год., не відбулося, оскільки суддя Солодюк О.В. в період з 29.09.2025р. до 03.10.2025р. брала участь в підготовці для підтримання кваліфікації суддів місцевих господарських судів, організованою Національною школою суддів України та була увільнена від виконання основної роботи в цей час.

Ухвалою від 06.10.2025 суд призначив розгляд справи на 02.12.2025 на 11:00 год.

Ухвали Господарського суду Полтавської області надсилалися відповідачеві рекомендованими листами на зазначену в позові та в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань адресу. Ухвали повернулися до суду з поштовою відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

Суд зазначає, що заяв про зміну відповідачем місцезнаходження на адресу суду не надходило.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15.05.2018 у справі № 904/6063/17, отримання поштової кореспонденції залежить від волевиявлення юридичної особи і на неї, як на суб`єкта господарської діяльності, покладається обов`язок належної організації отримання поштової кореспонденції, пов`язаної із здійснюваною господарською діяльністю. Сам лише факт неотримання скаржником кореспонденції, якою суд із додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу для вчинення відповідних дій за належною адресою та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки наведене зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на її адресу (аналогічна позиція викладена в постановах КГС ВС від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 10.09.2018 у справі № 910/23064/17, від 24.07.2018 у справі № 906/587/17).

Як звернув увагу Верховний суд у складі колегії Касаційного господарського суду в постанові від 19.02.2020р. у справі №910/16409/15: "свідоме неотримання судової кореспонденції, яка направлялася за офіційною юридичною адресою, є порушенням норм процесуального права та може бути розцінено судом як дії, спрямовані на затягування розгляду справи та свідчити про зловживання процесуальними правами учасника справи, які направлені на перешкоджання здійснення своєчасного розгляду справи. З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку, що, сторона була обізнана про розгляд справи в суді, повідомлялася про дату, час та місце судових засідань за вказаною адресою, однак не скористався правом участі у судових засіданнях, тому відсутні підстави вважати, що судом під час розгляду справи було порушено норми процесуального права щодо повідомлення останнього про час та місце судового розгляду".

Також, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь - яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов та не повідомив суд про наявність заперечень щодо заявлених позовних вимог.

В судовому засіданні 02.12.2025 суд виніс рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Постановою Верховної Ради України від 17.03.2016 №1037-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів» с. Ульяновка Гребінківського район Полтавської області перейменовано на с. Почаївка Гребінківського району Полтавської області, а с. Жовтневе Ульяновської сільської ради Гребінківського району на с. Сотницьке.

У зв`язку із реалізацією реформи децентралізації влади і відповідно до ч. 3 ст. 8 Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад» об`єднана територіальна громада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків територіальних громад, що об`єдналися, з дня набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною такою об`єднаною територіальною громадою.

Відповідно до додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Полтавської області» від 12.06.2020 № 721-р до Гребінківської об`єднаної територіальної громади (код населеного пункту адміністративного центру територіальної громади згідно з КОАТУУ ) належить Гребінківська, Мар`янівська, Слободо-Петрівська, Березівська, Григорівська, Короваївська, Кулажинська, Майорщинська, Наталівська, Овсюківська, Олександрівська, Почаївська, Рудківська, Сербинівська, Стукалівська, Тарасівська, Тополівська територіальні громади.

Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 «Про утворення та ліквідацію районів» ліквідовано Гребінківський район Полтавської області та утворено Лубенський район (з адміністративним центром у місті Лубни), до складу якого включено територію Гребінківської міської територіальної громади. (посилання на сайт верховної ради https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/807-IX#Text).

Розпорядженням Полтавської обласної державної адміністрації від 02.05.2019 №327 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Гребінкатехнопарк» та передачу в оренду земельної ділянки" (надалі Розпорядження від 02.05.2019) було вирішено наступне:

- Затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки ТОВ «Гребінкатехнопарк» площею 40 га (кадастровий номер :00:002:0301) земель державної власності для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код згідно з КВЦПЗ 14.01), розташованої за межами населеного пункту на території Почаївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області (п.1 Розпорядження від 02.05.2019);

- Надати в оренду ТОВ «Гребінкатехнопарк» терміном на 49 років земельну ділянку державної власності, зазначену у пункті 1 розпорядження (п.2 Розпорядження від 02.05.2019);

- Юридичному відділу апарату облдержадміністрації забезпечити укладення договору оренди з ТОВ «Гребінкатехнопарк» (п.3 Розпорядження від 02.05.2019);

- Рекомендувати ТОВ «Гребінкатехнопарк» здійснити заходи, пов`язані з державною реєстрацією права користування земельною ділянкою, у встановленому законом порядку (п.4 Розпорядження від 02.05.2019).

У подальшому, на підставі Розпорядження від 02.05.2019, між Полтавською обласною державною адміністрацією (Орендодавець відповідно до умов Договору) та ТОВ «Гребінкатехнопарк» (Орендар відповідно до умов Договору) 31.05.2019 укладено Договір оренди землі (надалі Договір) стосовно земельної ділянки, площа якої становить 40 га.

Так, відповідно до п.1 Договору Орендодавець (Полтавська обласна державна адміністрація) керуючись Розпорядженням від 02.05.2019 передала, а Орендар (ТОВ «Гребінкатехнопарк») приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 40,000 га (кадастровий номер :00:002:0301) земель державної форми власності для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (код згідно КВЦПЗ 14.01), розташованої за межами населених пунктів Почаївської сільської ради Гребінківського району Полтавської області.

Згідно п.2 Договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 40,0000 га.

У п.3 Договору визначено, що на земельній ділянці розташований об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля (командно-диспетчерський пункт) незавершеного будівництва, готовність якої складає 51%;

У п.4 Договору вказано, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки не проведена.

Згідно п.5 Договору земельна ділянка, яка передається в оренду, не має недоліків, які б могли перешкоджати ефективному використанню земельної ділянки за цільовим призначенням.

Згідно п.6 Договору його укладено на 49 (сорок дев`ять) років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право на його поновлення новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити (у порядку визначеному законодавством) письмово Орендодавця (Полтавську ОВА) про намір продовжити його дію.

У п.7 Договору визначено, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 121560,00 грн., що становить 10% від нормативної грошової оцінки 1 га ріллі по області, станом на 01.01.2019. Після вступу у силу нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, орендна плата сплачується у розмірі, що відповідає розміру земельного податку, встановленого Почаївською сільською радою Гребінківського району для земель енергетики на території Почаївської сільської ради на кожен податковий (звітній) рік протягом строку дії Договору. Щорічно, протягом місяця з дати встановлення Почаївською сільською радою, розміру земельного податку для земель енергетики на наступний податковий рік, сторони узгоджують Розрахунок розміру орендної плати на наступний податковий рік.

Згідно п.8 Договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної форми власності здійснюється з урахуванням індексації.

У п.9 Договору визначено що Орендар (ТОВ «Гребінкатехнопарк») сплачує плату за землю з дня виникнення права користування земельною ділянкою.

У п.11 Договору вказано, що орендна плата сплачується рівними частками орендарем

земельної ділянки за місцем знаходження земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісячно протягом 20 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного) податкового місяця. Розмір орендної плати щорічно переглядається у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами; зміни нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що є об`єктом оренди; в інших випадках, передбачених законом.

У п.12 Договору визначено, що у разу невнесення орендної плати у строки, визначені Договором, справляється пеня у розмірі 2% від несплаченої суми за кожний день прострочення платежу.

Відповідно до п.13 Договору земельна ділянка передається в оренду для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій.

Згідно п.14 Договору цільове призначення земельної ділянки (для розміщення, будівництва, експлуатації та обслуговування будівель і споруд об`єктів енергогенеруючих підприємств, установ і організацій (14.01).

У п.15 Договору визначено, що умови збереження стан об`єкта оренди: використовувати орендовану земельну ділянку за цільовим призначенням, обумовленим цим договором.

Відповідно до п.16 Договору після припинення дії Договору орендар повертає Орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.

Згідно п.23 Договору Орендодавець має право вимагати від Орендаря вільного доступу до переданої в оренду земельної ділянки для контролю за додержанням Орендарем умов договору; своєчасного внесення орендної плати.

У п.26 Договору визначено, що до обов`язків Орендаря (Відповідача) входить у відповідності з пунктом 7 цього договору своєчасно вносити орендну плату; підписати додаткову угоду про зміну розміру орендної плати; не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватись правил добросусідства; забезпечувати доступ на земельну ділянку відповідним службам для обслуговування і ремонту об`єктів загального користування; проводити щорічно індексацію нормативної грошової оцінки земель та орендної плати за землю відповідно до Податковою кодексу України: розробити технічну документацію з нормативно-грошової оцінки земельної ділянки та протягом місяця з дня її затвердження відповідним органом місцевого самоврядування надати орендодавцеві (Полтавській ОДА) витяг з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки з проектом додаткової угоди щодо внесення змін до Договору оренди землі та розміру орендної плати; після реєстрації права оренди повернути один примірник Договору орендодавцеві.

Відповідно до п.29 Договору зміна його умов здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі не досягнення згоди щодо зміни умов договору спір вирішується в судовому порядку.

Згідно із п.30 Договору його дія припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб; ліквідації юридичної особи орендаря; нецільового використання земельної ділянки.

У п.31 Договору вказано, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно п.33 Договору визначено, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору.

Відповідно до п.35 Договору визначено, що цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Цей договір укладено у двох примірниках, що мають однакову юридичну силу, один з яких знаходиться в орендодавця, другий - в орендаря.

Поряд із тим, у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» № 1423-IX від 28.04.2021 Земельний кодекс України було доповнено, згідно якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад. Зазначений пункт набрав чинності 27.05.2021. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Відповідно до листа Полтавської обласної військової адміністрації від 06.06.2024 №7949/1/01-52 із дня набрання чинності п. 24 Перехідних положень Земельного кодексу України до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються в комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними. У даному листі також зазначено, що 09.05.2024 Полтавською обласною військовою адміністрацією актом приймання - передачі документів було передано Гребінківській міській раді Договір оренди землі від 31.05.2019, укладений між ТОВ «Гребінкатехнопарк» та Полтавською обласною державною адміністрацією щодо оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0301, площею 40 га.

Також у даному листі зазначено, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.02.2011 №106 «Деякі питання ведення обліку податків, зборів, платежів та інших доходів бюджету» передбачено, що за кодом, бюджетної класифікації 18010600 контроль за надходженням до бюджету коштів за орендну плату з юридичних осіб покладено на Державну податкову службу.

Відповідно до акту приймання-передачі документів від 09.05.2024 встановлено, що Полтавська обласна військова адміністрація передала, а Гребінківська міська рада прийняла Договір оренди землі від 31.05.2019.

Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного земельного кадастру земельна ділянка з кадастровим номером :00:002:0301, площею 40 га, перебуває у комунальній власності Гребінківської міської ради.

Отож, Гребінківська міська рада є власником вказаної земельної ділянки та орендодавцем за Договором оренди землі від 31.05.2019.

Відповідно до листа Гребінківської міської ради 02.07.2024 №03-44/1613 вбачається, що Гребінківська міська рада провела процедуру державної реєстрації на вказану земельну ділянку у червні 2024 року та стала власниками даних земельних ділянок, в зв`язку з чим претензію до ТОВ «Гребінкатехнопарк» та позов про стягнення орендної плати не направляли. Оскільки міською радою не прийнято рішення про здійснення державного контролю за використанням та охороною земель та відповідно не призначено державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, обстеження вказаних земельних ділянок на предмет їх використання за цільовим призначенням не проводилося, як це перебачено статтею 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель».

Згідно листа Гребінківської міської ради від 09.08.2024 № 03-44/1948 встановлено, що земельна ділянка за кадастровим номером :00:002:0301, площею 40 га, перебуває у комунальній власності. На запит Гребінківської міської ради отримано відповідь від Головного управління ДПС у Полтавській області за даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС України, що станом на 01.07.2024 податковий борг товариства по орендній платі становить (код платежу 18010600) у сумі 9223941,78 грн. Гребінківська міська рада провела процедуру державної реєстрації на вказану земельну ділянку у червні 2024 року та стала її власником. Претензію до ТОВ «Гребінкатехнопарк» та позов про стягнення орендної плати не направляли.

Крім того, відповідно до листа Гребінківської міської ради від 18.09.2024 №03-44/22 03, заборгованість за оренду земельної ділянки за кадастровим номером :00:002:0301, площею 40 га, станом на вересень 2024 року (без врахування 2024 року) складає 486240 грн. (121560,00 грн щорічно за період з 2020-2023). Гребінківська міська рада не заперечує стосовно звернення із позовом до ТОВ «Гребінкатехнопарк» про розірвання договору оренди Лубенською окружною прокуратурою. Гребінківською міською радою не надсилалася претензія у ТОВ «Гребінкатехнопарк» про наявність заборгованості з орендної плати.

Згідно листа Гребінківської міської ради від 13.01.2025 №03-45/71 станом на дату написання даного листа, запитувана інформація не змінилася.

Також відповідно до листа Гребінківської міської ради від 10.03.2025 №03-45/580 встановлено, що заборгованість за оренду земельної ділянки за кадастровим номером :00:002:0301, площею, 40 га, за період 2020 2024 рр становить 607800 грн. У вказаному листі також зазначено, що з часу оформлення права комунальної власності на вказану земельну ділянку від ТОВ «Гребінкатехнопарк» жодного разу не надходила орендна плата на рахунки міської ради, що свідчить про неналежне виконання умов Договору. Гребінківська міська рада не заперечує стосовно звернення із позовом до ТОВ «Гребінкатехнопарк» про розірвання договору оренди Лубенською окружною прокуратурою. Гребінківською міською радою не надсилалася претензія у ТОВ «Гребінкатехнопарк» про наявність заборгованості з орендної плати.

Крім того, рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 03.12.2020 у справі №440/5123/20, яке набрало законної сили, задоволено позовну заяву ГУ ДПС у Полтавській області до ТОВ «Гребінкатехнопарк» про стягнення коштів податкового боргу з рахунків боржника у розмірі 2313569,3 грн.

Також рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.01.2022 у справі №440/12747/21, яке набрало законної сили, задоволено позовну заяву ГУ ДПС у Полтавській області до ТОВ «Гребінкатехнопарк» про стягнення з рахунків боржника коштів на погашення податкового боргу у розмірі 4950166,32 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 09.02.2024 у справі №440/17287/23, яке набрало законної сили, задоволено позовну заяву ГУ ДПС у Полтавській області до ТОВ «Гребінкатехнопарк» про надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу з рахунків боржника у розмірі 7102735,62 грн за рахунок майна, що перебуває у податковій заставі.

Згідно із ч.5 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Відповідно до інформації ГУ ДПС у Полтавській області від 05.11.2024 20327/5/16-31- 13-09-08 вказаний орган державної влади відмовився надавати інформацію про стан та розмір заборгованості ТОВ «Гребінкатехнопарк» у зв`язку із нормами податкового законодавства.

Прокурор також зазначає, що відповідно до умов Договору оренди на земельній ділянці розміщений об`єкт нерухомого майна, який належить Відповідачу - незавершене будівництво. Проте, загальна площа земельної ділянки становить 400000 кв м. (1 га =10000 кв м). За таких обставин площа, яку займає об`єкт нерухомості (незавершеного будівництва), який належить Відповідачу, і розташований на вказаній земельній ділянці, становить менше відсотка від загальної площі земельної ділянки.

З метою забезпечення можливості використання вказаного нерухомого майна та завершення його будівництва ТОВ «Гребінкатехнопарк», у випадку розірвання Договору оренди, не буде позбавлене права звернутись до Гребінківської міської ради із заявою про виділення частини земельної ділянки (фактично нової земельної ділянки) у межах земельної ділянки за кадастровим номером :00:002:0301 для розміщення вказаного об`єкту нерухомості.

Враховуючи те, що ТОВ «Гребінкатехнопарк» систематично не сплачує орендні платежі за користування вказаною земельною ділянкою, бюджет Гребінківської територіальної громади недоотримував суттєві грошові кошти, що є очевидним порушенням умов договору, які є підставою для його подальшого розірвання.

Вказані обставини стали підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Щодо обгрунтування порушення інтересів держави, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Організація та порядок діяльності прокуратури визначаються законом.

Положеннями ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.

Згідно положень ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 №3-рп/99 під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надані повноваження органу виконавчої влади. Оскільки «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор в кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Крім того, у рішенні Конституційного Суду України (від 08.04.1999 № 3-рп/99 справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) Конституційний Суд України, з`ясовуючи поняття «інтереси держави» висловив позицію про те, що інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин.

В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.

З урахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Отож, «інтереси держави» охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18 (п. 7.22), від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17 (п. 70).

Згідно положень ст. 14 Конституції України та ст. 1 Земельного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Недотримання вимог законодавства у сфері земельних відносин призводить до порушення встановлених державою гарантій по забезпеченню охорони землі, як основного національного багатства та порушення права комунальної та державної власності на землю, незаконного використання земельних ділянок власності держави та територіальних громад.

Порушення ТОВ «Гребінкатехнопарк» умов Договору шляхом несплати орендних платежів безпосередньо порушує державні інтереси у сфері використання землі, як основного національного багатства, негативно впливає на економічну незалежність та екологічну безпеку держави загалом та територіальної громади зокрема.

У зв`язку із вказаним, порушені інтереси держави підлягають захисту в судовому порядку, що є найбільш ефективним способом їх поновлення та захисту.

Так, положеннями ст. 13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно положень ст. 7 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Положеннями ст. 143 Конституції України визначено, що органи місцевого самоврядування вирішують питання місцевого значення, віднесені до їх компетенції.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

У ст.142 Конституції України визначено, що природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. У ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх

відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Згідно ст. 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Відповідно до ст. 10 Закону сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Отже, згідно зазначених норм та ст. ст. 6, 7, 13, 143 Конституції України органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах виступає, державний орган, якому надано повноваження органу виконавчої влади. У даному випадку органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, виступає Гребінківська міська рада, як отримувач орендної плати та розпорядник земельної ділянки, які з порушенням вимог закону використовує ТОВ «Гребінкатехнопарк».

Як уже раніше вказувалось, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником земельної ділянки з кадастровим номером :00:002:0301, площею 40 га га є Гребінківска міська рада Лубенського району Полтавської області.

Прокуратурою неодноразово надсилалися листи, а саме від 28.06.2024 за № 53/2- 4334ВИХ-24, від 01.08.2024 № 53/2-4951ВИХ-24, від 12.08.2024 №53/2-5222ВИХ-24, від 26.12.2024 №52/2-8546ВИХ-24, від 21.02.2025 №52/2-1110ВИХ-25 до Гребінківської міської ради з приводу надання інформації про сплату орендної плати за земельні ділянки ТОВ «Гребінкатехнопарк».

У своїх листах відповідях від 02.07.2024 №03-44/1613, від 09.08.2024 №03-44/1948, від 18.09.2024 №03-44/2203, від 13.01.2025 №03-45/71 від 10.03.2025 №03-45/580 Гребінківська міська рада вказувала, що не направляла позовну заяву та претензію до ТОВ «Гребінкатехнопарк» у вказаних відносинах, і не заперечує стосовно пред`явлення позовної заяви окружною прокуратурою.

Згідно правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист своїх інтересів.

А у п. 76-77 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 по справі № 912/2385/18 вказано, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави у відповідних правових відносинах).

«Нездійснення захисту» полягає у тому, що уповноважений суб`єкт владних повноважень за наявності факту порушення інтересів держави, маючи відповідні повноваження для їх захисту, всупереч цим інтересам за захистом до суду не звернувся.

Бездіяльність компетентного органу означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Така поведінка (бездіяльність) уповноваженого державного органу може вчинятися з умислом чи з необережності; бути наслідком об`єктивних (відсутність коштів на сплату судового збору, тривале не заповнення вакантної посади юриста, тощо) чи суб`єктивних (вчинення дій на користь можливого відповідача, інших корупційних або кримінально караних дій, тощо) причин.

З огляду на викладене, за наявності стверджуваних порушень інтересів держави та невжиття Гребінківською міською радою, до компетенції якої віднесено відповідні повноваження, належних та ефективних заходів щодо їх захисту та поновлення, прокуратурою обґрунтовано встановлена наявність передбачених ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" підстав для представництва інтересів держави у спірних правовідносинах, процедуру повідомлення компетентного органу дотримано.

Таким чином, звернення прокурора до суду в інтересах держави, а саме Гребінківської міської ради, є правомірним і виправданим, оскільки, як зазначалося вище, вказаним органом самостійно таких заходів не вжито і, як наслідок, інтереси держави залишилися незахищеними.

Наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави у даному спорі не оскаржена на підставі абз. 3 ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру".

При вирішенні спору, суд виходить з наступного.

За змістом статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями ч. 1 ст. 93 Земельного кодексу України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Положеннями ч. 1 ст. 2 Закону України "Про оренду землі" визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" визначено істотні умови договору оренди, якими, зокрема, є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату, а положення статей 24, 25 цього Закону визначають права та обов`язки орендодавця та орендаря, зокрема, право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди і своєчасного внесення орендної плати, а також право орендаря самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі.

У ст. 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 1 ст. 288 Податкового кодексу України).

Стаття 653 ЦК України визначає правові наслідки зміни або розірвання договору, за ч. 3 зазначеної статті, у разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Згідно ч. 5 ст. 653 ЦК України якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Згідно з пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Відповідно до ст. 206 ЗК України, ст. 288 Податкового кодексу (надалі - ПК) України використання землі в Україні є платним, а підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки. Плата за землю справляється відповідно до закону, а розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем.

Нормою ст. 1 Закону України «Про оренду землі» встановлено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Стаття 13 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

При цьому, відповідно до приписів ст.34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Крім того, у ст. 152 ЗК України закріплено право власника земельної ділянки вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю у спосіб, передбачений законом.

Відповідно до п.287.3 ст.287 ПК України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця.

Відповідно до п.п. 14.1.136 та 14.1.147 п.14.1 ст.14 ПК України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності це обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Пунктом 1.3 Постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 17.05.2011 №6 «Про деякі питання практики розгляду справ у спорах, що виникають із земельних відносин» встановлено, що орендна плата за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, має подвійну правову природу, оскільки, з одного боку, є передбаченим договором оренди землі платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (ч.1 ст.21 Закону України «Про оренду землі», п.п.14.1.136 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України), з іншого є однією з форм плати за землю як загальнодержавного податку на рівні із земельним податком (п.п.14.1.147 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

Разом з тим, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є саме договір оренди земельної ділянки (ч.2 ст.21 Закону України «Про оренду землі», п.288.1 ст. ст.288 Податкового кодексу України). У зв`язку з цим та оскільки орендну плату за землю орендар вносить орендодавцеві, то право на стягнення заборгованості з орендної плати має орендодавець шляхом звернення до відповідного господарського суду в установленому ГПК України порядку.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач не сплачував у встановлені строки орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою.

Стаття 611 Цивільного кодексу України передбачає різні правові наслідки через порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Статтею 651 Цивільного кодексу України визначено загальні підстави зміни та розірвання договорів. Так, ч. 2 цієї статті передбачено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Наведене свідчить, що підставою для розірвання договору оренди може бути належним чином доведене невиконання орендарем хоча б одного з його зобов`язань, передбачених ст. 783 Цивільного кодексу України або договором оренди.

Відповідно до ч. 3-4 ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Частиною 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

За приписами ст. 25 Закону України "Про оренду землі" орендар земельної ділянки зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку, а в разі оренди земельної ділянки в комплексі з розташованим на ній водним об`єктом - також і орендну плату за водний об`єкт.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі" істотною умовою договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає таку підставу припинення права користування земельною ділянкою, як систематична несплата земельного податку або орендної плати (пункт д) зазначеної статті).

Підставою розірвання договору оренди землі згідно з п. "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Натомість часткова несплата (недоплата) орендної плати може бути підставою для розірвання договору оренди землі на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, якщо таке порушення умов договору буде кваліфіковане як істотне.

Такі висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23.

Господарський суд враховує, що систематичною вважається несплата орендної плати у двох та більше випадках у встановлений строк протягом певного періоду поспіль, який визначено договором (постанова Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 912/1385/17).

У постанові від 23.03.2021 у справі № 922/2754/19 Верховний Суд також зазначив, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена заборгованість в подальшому.

Виходячи із системного аналізу наведених положень законодавства та враховуючи те, що до відносин, пов`язаних з орендою землі, застосовуються також положення Цивільного кодексу України, слід зазначити, що при вирішенні судом питання щодо розірвання договору оренди землі за обставин систематичного невнесення орендної плати, застосуванню також підлягають положення ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України. Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом саме з підстави істотності допущеного порушення договору, визначеної через іншу оціночну категорію - значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, - відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного Господарського суду від 24.11.2021 у справі № 922/367/21.

Виходячи з викладеного, порушення Відповідачем умов договору оренди землі в частині несплати протягом законодавчо визначеного строку платежів за користування орендованою земельною ділянкою, є істотним, оскільки значною мірою позбавляє позивача того, на що він розраховував при укладенні договору, зокрема, надходження відповідних коштів з орендної плати до бюджету.

Таким чином, є доведеними підстави для розірвання Договору оренди землі від 31.05.2019, як за нормами земельного законодавства, так і на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 ст. 34 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Наведене підтверджує обґрунтованість позовних вимог в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Гребінкатехнопарк» повернути Гребінківській міській раді земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0301, площею 40 га.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно норм ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За положеннями ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, на підставі повного, всебічного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів та встановивши усі обставини справи, господарський суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 74, 76, 77, 129, 233, 236-241, 326, 327 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Розірвати Договір оренди землі від 31.05.2019, укладений між Полтавською обласною державною адміністрацією (правонаступником якої у договорі є Гребінківська міська рада) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Гребінкатехнопарк» який укладено щодо земельної ділянки за кадастровим номером :00:002:0301, площею 40 га, у зв`язку з порушенням умов Договору.

3. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Гребінкатехнопарк» (вул. Лесі Українки, 29, с. Почаївка, Лубенський район, Полтавська область, ) повернути Гребінківській міській раді (провулок Олексія Припутня, 1 м. Гребінка, Лубенський район, Полтавська область, ) земельну ділянку за кадастровим номером :00:002:0301, площею 40 га, яка перебуває у комунальній власності Гребінківської міської ради, розташовану на території Гребінківської територіальної громади Лубенського району Полтавської області.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Гребінкатехнопарк» (вул. Лесі Українки, 29, с. Почаївка, Лубенський район, Полтавська область, ) на користь Полтавської обласної прокуратури (м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави, 7 р/р 6160 банк ДКСУ м. Київ, МФО 820172, , код класифікації видатків бюджету 2800) понесені витрати на сплату судового збору у розмірі 4844,8 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Солодюк О.В.