ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"18" грудня 2025 р. Cправа № 902/207/25(902/1266/25)

Господарський суд Вінницької області у складі

головуючого судді Лабунської Т.І.

за участю: секретаря судового засідання - Марчук А.П.

за відсутності учасників справи

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом Головного управління ДПС у Вінницькій області, м. Вінниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА", м. Вінниця

про стягнення 338 048,69 грн.

в межах справи № 902/207/25

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРОІЛСИСТЕМ", с. Петропавлівська Борщагівка, Бучанський рн., Київська обл.

до: Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА", м. Вінниця

про банкрутство

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/207/25 за заявою ТОВ "УКРОІЛСИСТЕМ", про банкрутство ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА".

Провадження у справі знаходиться на стадії процедури розпорядження майном, розпорядником майна є арбітражний керуючий Бобрук Т.В.

12.09.2025 до суду від Головного управління ДПС у Вінницькій області, надійшла позовна заява б/н від 11.09.2025 до ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" про стягнення податкового боргу в сумі 338 048,69 грн.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи № 902/207/25(902/1266/25), вказаний позов передано на розгляд судді Лабунській Т.І.

Ухвалою суду від 17.09.2025 відкрито провадження у справі № 902/207/25(902/1266/25), визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, судове засідання призначено на 29.10.2025.

29.09.2025 до суду від ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" надійшли заперечення на позовну заяву про стягнення податкового боргу.

Ухвалою суду від 29.10.2025 розгляд справи по суті відкладено на 18.11.2025.

На визначену дату в судове засідання представники сторін не з`явилися, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що стверджується довідкою про доставку електронного листа до електронного кабінету у системі ЄСІТС.

Ч. 1 ст. 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд враховує, що неявка представників сторін в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи.

У судовому засіданні 18.11.2025 ухвалено рішення. З огляду на відсутність учасників справи, судом долучено вступну та резолютивну частини рішення без його проголошення до матеріалів справи.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, встановив наступні обставини.

За змістом позову та наданих доказів, позовні вимоги мотивовано тим, що ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" (далі - Відповідач) являється платником податків і зборів, передбачених Податковим кодексом України від 02.12.2010р. № 2755-VI (із змінами та доповненнями).

Згідно з картки особового рахунку платника податків за Відповідачем рахується податкова заборгованість, яка складається з наступних платежів :

Авансовий внесок з податку на прибуток, в сумі 85750,00грн., з яких: 85750,00грн. - основний платіж, 0,00грн. - штрафна санкція, 0,00грн. - пеня.

Податок на додану вартість, в сумі 90653,63грн., з яких: 77425,17грн. - основний платіж, 13228,46грн. - штрафна санкція, 0,00грн. -пеня.

Земельний податок, в сумі 133,38грн., з яких: 0,00грн. - основний платіж, 133,38грн. - штрафна санкція, 0,00грн. - пеня.

Податок на нерухоме майно, в сумі 393,21грн., з яких: 0,00грн. - основний платіж, 393,21грн. - штрафна санкція, 0,00грн. - пеня.

Акцизний податок, в сумі 161118,47грн., з яких: 0,00грн. - основний платіж, 161118,47грн. - штрафна санкція, 0,00грн. - пеня.

Таким чином за Відповідачем рахується заборгованість, яка підлягає стягненню за даним позовом всього 338048,69грн., та складається із основного платежу -163175,17грн, штрафної санкції - 174873,52грн, пені - 0,00грн.

Разом з цим, зазначена заборгованість утворилася в результаті самостійно задекларованих сум грошового зобов`язання та підтверджується карткою особового рахунку, податковою декларацією з податку на прибуток підприємств від 02.08.2025 року, уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 03.06.2025 року, податковими повідомленнями рішеннями № від 21.05.2025 року, № від 21.05.2025 року, № від 21.05.2025 року, № від 21.05.2025 року, №17209/02-32-09-03 від 06.06.2025 року, №18408/02-32-09-03 від 19.06.2025 року, податковою декларацією з податку на додану вартість від 16.07.2025 року.

Податкові повідомлення-рішення № від 21.05.2025 року, № від 21.05.2025 року, № від 21.05.2025 року, № від 21.05.2025 року, були направлені в Електронний кабінет ТОВ "Немирів Нафтобаза", податкові повідомлення-рішення №17209/02-32-09-03 від 06.06.2025 року, №18408/02-32-09-03 від 19.06.2025 року, направлялись Відповідачу за податковою адресою, вул. Польова буд, 3, м. Немирів, Вінницький р-н, Вінницька обл.,

Водночас, зазначені податкові повідомлення-рішення не були оскаржені у адміністративному чи судовому порядку, а тому набули статусу узгоджених.

Також, на виконання вимог пункту 59.1 ст. 59 ПК України, ГУ ДПС у Вінницькій області була направлена Відповідачу податкова вимога № 0-0232 від 08.07.2025.

Однак, з моменту направлення/вручення податкової вимоги, борг Відповідача не погашався у повному обсязі.

На підставі викладеного, Позивач просить суд постановити рішення яким стягнути з рахунків/електронних гаманців у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, що обслуговують ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" податковий борг в сумі 338 048,69 грн.

Відповідно до заперечень відповідача на позовну заяву останній заперечує щодо нарахувань податкового боргу та штрафних санкцій за період з 21.05.2025 до 19.06.2025, оскільки ухвалою суду від 17.04.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" та введено мораторій на задоволення вимог кредиторів.

Тобто з моменту відкриття провадження у справі про банкрутство вводиться мораторій на задоволення вимог кредиторів, який передбачає, що не нараховується зобов`язання щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), неустойка (штраф, пеня) інші фінансові санкції, тощо.

З врахуванням встановлених обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 7 КУзПБ, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Принагідно, суд зважає на те, що згідно долучених до позову копій податкових декларацій, податкових повідомлень - рішень, карток особового рахунку платника податків - ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА", довідки про суму податкового боргу ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" станом на 11.09.2025 року, податковий борг в сумі 338 048,69 грн. виник у період з 04.06.2025 по 04.08.2025 року.

Разом з цим, як вказано вище, ухвалою суду від 17.04.2025 відкрито провадження у справі про банкрутство ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА"; введено процедуру розпорядження майном боржника.

Отже, заявлений позивачем до стягнення з відповідача податковий борг виник після відкриття провадження у справі про банкрутство останнього.

Згідно ст. 1 КУзПБ, поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Відповідно до абз. 3 ч. 8 КУзПБ, до визнання боржника банкрутом спори боржника з кредиторами, які мають поточні вимоги до боржника, вирішуються в межах справи про банкрутство шляхом їх розгляду у позовному провадженні господарським судом.

Оскільки, наразі провадження у справі про банкрутство відповідача - ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" перебуває на стадії розпорядження майном та Позивачем пред`явлені позовні вимоги до Відповідача, які по суті є поточними вимогами, суд дійшов висновку про правомірність подання Головним управлінням ДПС у Вінницькій області зазначеної вище позовної заяви.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах № 910/13407/17, № 915/370/16 та № 916/3545/15.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, за відповідачем рахується податкова заборгованість, яка складається з наступних платежів:

- Авансовий внесок з податку на прибуток в сумі 85 750,00 грн., з яких: 85 750,00грн. - основний платіж (нараховано платником самостійно згідно уточненого звіту (термін сплати поточний рік), Податкова декларація з податку на прибуток підприємств № від 04.08.2025);

- Податок на додану вартість в сумі 90 653,63 грн., з яких:

77 425,17 грн. - основний платіж (збільшення суми ПДВ, що підлягала сплаті) уточнюючий розрахунок податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок № за 01.08.2024); нараховано ПДВ по декларації з податку на додану вартість № від 17.07.2025, термін сплати до 30.07.2025);

13 228,46 грн. - штрафна санкція (02.05.2025 донараховані штрафні санкції (за несвоєчасну сплату) за актом перевірки (податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2025; 02.05.2025 донараховані штрафні санкції згідно за актом поточного року, податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2025)

- Земельний податок з юридичних осіб в сумі 133,38 грн., з яких: 133,38грн. - штрафна санкція (02.05.2025 донараховані штрафні санкції (за несвоєчасну сплату) за актом перевірки (поточний рік), податкове повідомлення - рішення № від 21.05.2025);

- Податок на нерухоме майно в сумі 393,21 грн., з яких: 393,21грн. - штрафна санкція (02.05.2025 донараховані штрафні санкції (за несвоєчасну сплату) за актом перевірки (поточний рік), податкове повідомлення-рішення № від 21.05.2025);

- Акцизний податок в сумі 161 118,47 грн., з яких: 161 118,47грн. - штрафна санкція (16.05.2025 донараховані штрафні санкції за актом перевірки (поточний рік), податкове повідомлення - рішення № 17209/02-33-09-03 від 06.06.2025; (28.05.2025 донараховані штрафні санкції за актом перевірки (поточний рік), податкове повідомлення - рішення № 18408/02-32-09-03 від 19.06.2025).

Водночас, в матеріалах справи наявні копії податкової декларації з податку на прибуток підприємств, податкової декларації з податку на додану вартість, розрахунки, а також копії зазначених вище податкових повідомлень-рішень та квитанцій про доставку відповідних податкових повідомлень-рішень в Електронний кабінет платнику податків - ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА".

Також, позивачем була направлена відповідачу податкова вимога № 0-0232 від 08.07.2025, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (вручено 09.07.2025 (копії наявні у справі).

Отже, заявлені позивачем у позові позовні вимоги до відповідача щодо стягнення з останнього податкового боргу в загальній сумі 338 048,69 грн., підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно п. 6.1 ст. 6 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податком є обов`язковий, безумовний платіж до відповідного бюджету або на єдиний рахунок, що справляється з платників податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 14.1.39., 14.1.156., 14.1.175. п. 14.1. ст. 14 ПК України, грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

За змістом пп. 16.1.4. п. 16.1. ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до пп. 20.1.19. п. 20.1. ст. 20 ПК України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право: застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 31.1. ст. 31 ПК України передбачено, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 ПК України, контролюючими органами є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Згідно 42.1. ст. 42 ПК України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті.

За змістом п. 54.1. ст. 54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Приписами п. 56.18 ст. 56 ПК України передбачено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення - рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

Згідно п. 57.1. ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 57.3. ст. 57 ПК України, у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно п. 58.1 ст. 58 ПК України, контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт: невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації; завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу; заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій (митній) декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки; завищення сум податку на доходи фізичних осіб, що підлягає поверненню з бюджету, заявлених у податкових деклараціях, зокрема при використанні права на податкову знижку відповідно до розділу IV цього Кодексу; наявності помилок при визначенні обов`язкових реквізитів податкової накладної та/або відсутності реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до податкової накладної протягом граничних строків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 59.1. ст. 59 ПК України, у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Приписами пунктів 113.1., 113.7., 113.8. ст. 113 ПК України передбачено, що граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування грошових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

У разі застосування контролюючими органами до платника податків штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, такому платнику податків надсилаються (вручаються) податкові повідомлення-рішення.

За одне податкове правопорушення контролюючий орган може застосувати тільки один вид штрафної (фінансової) санкції (штрафу), передбаченої цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до пп. е) п. 176.1. ст. 176 ПК України, платники податку зобов`язані своєчасно сплачувати узгоджену суму податкових зобов`язань, а також суму штрафних (фінансових) санкцій, нарахованих контролюючим органом, та пені, за винятком суми, що оскаржується в адміністративному або судовому порядку.

У постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду від 27.09.2022 у справі № 380/7694/20 наведено висновок, що "за загальним правилом обов`язок з обчислення суми податкового зобов`язання і зазначення такої у відповідній податковій декларації покладено на платників податків (крім випадків, передбачених ПК України). Строк для сплати податкового зобов`язання становить 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації (крім випадків, встановлених цим Кодексом). Якщо під час проведення перевірки контролюючий орган встановить порушення платником податків вимог податкового законодавства, що призвело до заниження у податковому (звітному) періоді суми податкового зобов`язання з відповідного податку та/або збору, обов`язок з визначення суми такого заниження покладено на контролюючий орган. За змістом ст. 58 ПК України визначення контролюючим органом такої суми відбувається за кожним видом податку та/або збору шляхом надіслання (вручення) податкового повідомлення-рішення, у якому також у випадках, визначених ПК України, визначається сума штрафних (фінансових) санкцій (штрафів). Така сума коштів, до якої входить сума податкового зобов`язання та сума штрафних (фінансових) санкцій, є грошовим зобов`язанням платника податків."

Відповідно до пунктів 95.1., 95.2., 95.3 ст. 95 ПК України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 30 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів щодо оскарження відповідачем зазначених вище податкових повідомлень-рішень у адміністративному чи судовому порядку,

Також, судом встановлено, що станом на момент розгляду цієї справи, доказів щодо спростування чи погашення відповідачем податкового боргу в сумі 338 048,69 грн., який заявлений Позивачем до стягнення з ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" останнім не надано.

Податковий борг ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА", стягнення якого є предметом даного спору, виник після відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА", отже, відповідно до ст. 1 Кодексу України з процедур банкрутства, така заборгованість є поточною.

Ч. 5 ст. 41 КУзПБ встановлено, що дія мораторію на задоволення вимог кредиторів не поширюється на вимоги поточних кредиторів.

Таким чином, позовні вимоги Головного управління ДПС у Вінницькій області області до ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" про стягнення податкового боргу у розмірі 338 048,59 грн. обґрунтовані, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Згідно правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 917/549/20, стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту ст. 79 ГПК України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.44. постанови від 16 лютого 2021 року у справі № 927/645/19.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 2 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі №917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 4 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зазначений підхід узгоджується і з судовою практикою Європейського суду з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23 серпня 2016 року у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Виходячи з наведеного Верховний Суд зазначив про те, що суд зобов`язаній надати оцінку кожному належному, допустимому та достовірному доказу, який міститься в матеріалах справи, а також визначити певну сукупність доказів, з урахуванням їх належності, допустимості, достовірності, вірогідності та взаємного зв`язку, що дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Рішення може ґрунтуватись лише на тих доказах, які були предметом дослідження і оцінки судом.

Враховуючи викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача податкового боргу в сумі 338 048,69 грн., з мотивів наведених вище.

Обґрунтованість та правомірність заявлених вимог підтверджуються наданими та дослідженими судом письмовими доказами, наявними у матеріалах справи.

Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно матеріалів справи, позивачем не сплачувався судовий збір за подання до суду вказаної вище позовної заяви.

Так, згідно п. 27 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи - в частині стягнення сум податкового боргу, заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 129 ГПК України, судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлена у такому розмірі : 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", установлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб - 3028 гривень.

З огляду на вказане, сума судового збору, яка б підлягала сплаті за подання згаданого вище позову становить 3 028,00 грн., з огляду на наведені вище приписи Закону України "Про судовий збір" та заявлену позивачем до стягнення з відповідача суму боргу 338 048,69 грн.

Отже, беручи до уваги те, що судом повністю задоволено позов у цій справі та зважаючи на викладені норми законодавства, судовий збір в сумі 3 028,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 2, 7 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 11, 12, 13, 18, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 196, 210, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 242, 255, 256, 326, 327 ГПК України -

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з рахунків/електронних гаманців у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, та з рахунків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, що обслуговують ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" () податковий борг в сумі 338 048,69 грн.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" (вул. Литвиненко-Вольгемут Марії, будинок 31 А, м. Вінниця, Вінницький рн., Вінницька обл., 21018, код 24898750) в дохід Державного бюджету України (Отримувач коштів : ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; код отримувача (код за ); Банк отримувача : Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA0026001; Код класифікації доходів бюджету : 22030106) 3 028,00 грн - судового збору за подання до господарського суду позовної заяви.

4. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

5. Згідно з приписами ч. 1 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

6. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

7. Копію рішення надіслати сторонам до електронних кабінетів ЄСІТС та на адреси електронної пошти: ГУ ДПС у Вінницькій області - ; ТОВ "НЕМИРІВ НАФТОБАЗА" - ; арбітражному керуючому - Бобруку Т.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_2

Повне рішення складено 29 грудня 2025 р.

Суддя Лабунська Т.І.

віддрук. прим.:

1 - до справи