ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2025 Справа № 917/1966/25

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (адреса: Україна, 07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород, )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХ ЮА» (адреса: вул. Решетилівська, 53, м. Полтава, 36007, )

про розірвання договору та стягнення 76 783,47 грн штрафних санкцій

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХ ЮА» (відповідач) про розірвання договору та стягнення 76 783,47 грн неустойки (47 412,74 грн штрафу, 29 370,73 грн пені) за прострочення поставки товару.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач не здійснив поставку товару на умовах та в строк, визначений договором поставки №1800/1824 від 04.06.2025 (далі Договір).

Відповідач у відзиві (а.с.82-85) проти позову в частині вимог про розірвання договору не заперечує, просить позов цій частині задовольнити.

В частині вимог про стягнення неустойки проти позову заперечує, посилаючись на те, що поставка не була здійснена внаслідок того, що позивачем (покупцем) було направлено повідомлення про готовність до виконання умов Договору з додатковою умовою щодо відрядження разом з товаром представника відповідача (постачальника).

Відповідач вважає, що така умова, яка не була погоджена сторонами, є односторонньою зміною умов Договору зі сторони позивача, та стверджує, що позивачем не були виконані умови Договору щодо належного повідомлення про готовність прийняти товар, тому вважає, що зобов`язання з поставки товару не було виконане з об`єктивних причин.

Також у відзиві відповідач заперечує проти стягнення пені з посиланням на неналежне повідомлення позивачем про готовність прийняти товар, а також зазначає, що пеня може бути нарахована лише за період з 17.06.2025 по 08.07.2025 (до дати направлення відповідачем листа про неможливість здійснити поставку товару).

Позивач у відповіді на відзив (а.с. 101-103) проти доводів відповідача заперечує, посилаючись на те, що висловлена ним в повідомленні про готовність до виконання договору пропозиція про направлення представника відповідача для участі у прийнятті товару не є односторонньою зміною умов Договору та узгоджується з положеннями п.5.5 Договору; наявність відповідної пропозиції не перешкоджала відповідачу здійснити поставку товару відповідно до умов Договору.

Позивач також звертає увагу, що відповідачем не доведено об`єктивну неможливість виконання поставки за Договором та не спростовано правильність розрахунку пені за порушення зобов`язання з поставки товару.

У наданих суду запереченнях (а.с. 107-109) відповідач повторює свої доводи щодо некоректності, на його думку, повідомлення позивача про готовність до виконання Договору, а також зазначає, що поставка товару через перевізника (ТОВ «Нова Пошта») із наданням супровідних документів, без направлення представника, не є порушенням умов Договору.

Процесуальні дії суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.10.2025 для розгляду даної справи визначено суддю Пушка І.І.

Ухвалою від 24.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням малозначності цієї справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

03.11.2025 від представника відповідача надійшла заява (вх. № 13982 від 03.11.2025) про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді, яка задоволена судом.

02.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. 15519 від 02.12.2025), строк на подання якого поновлено судом згідно з ухвалою від 08.12.2025.

15.12.2025 за суд отримав від позивача відповідь на відзив (вх. № 16168, сформована в системі «Електронний суд» 14.12.2025).

18.12.2025 від відповідача надійшли заперечення (вх. № 16389, сформовані в системі «Електронний суд» 17.12.2025).

Розглянувши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

Між ПАТ «Укргідроенерго» (позивач) як покупцем та ТОВ «ТЕХ ЮА» (відповідач) як постачальником за наслідком проведення закупівлі у вигляді відкритих торгів було укладено договір поставки №1800/1824 від 04.06.2025 (Договір, а.с.9-15), відповідно до п.1.1 якого Постачальник зобов`язується передати (поставити) у власність Покупця у погоджені сторонами строки, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити Товар, визначений Сторонами у Специфікації (Додаток №1 до Договору).

Відповідно до п.2.1 Договору номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки Товару вказуються за погодженням Сторін у Специфікації до цього Договору, яка підписується уповноваженими представниками Сторін, та є Додатком №1 до цього Договору, його невід`ємною частиною та не може розглядатися окремо від цього Договору.

Як свідчить зміст Специфікації (Додаток №1 до Договору, а.с.14, зворот-15), сторонами було погоджено найменування та асортимент товару, що підлягав поставці за Договором, загальною вартістю 419 581,80 грн з ПДВ; місце поставки товару: вулиця Центральна, будинок 71, село Василівка, Дністровський район, Чернівецька область, 60232, Україна; Філія «Дирекція з будівництва Дністровської ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго»; умови поставки товару: DDP згідно з Міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів ІНКОТЕРМС в редакції 2020 року; термін поставки протягом 10 календарних днів з моменту отримання постачальником повідомлення про готовність до виконання Договору від Покупця.

Відповідно до п.5.2 Договору постачальник починає відвантаження Товару Покупцю за умови отримання від Покупця Повідомлення про готовність до виконання Договору та у строки, які зазначені у Специфікації до цього Договору, а саме:

протягом 10 (Десяти) календарних днів з моменту отримання Постачальником такого Повідомлення від Покупця. У випадку відсутності у Покупця повного фінансування, Постачальник виконує зобов`язання за Договором в межах суми фінансування, зазначеної в Повідомлені про готовність до виконання Договору.

Постачальник зобов`язаний за 5 днів до дати поставки, письмово сповістити Покупця про дату та час надходження Товару в погоджений пункт призначення, а також надати інформацію про вантажоперевізника та іншу інформацію, що необхідна Покупцю для прийняття Товару (п.5.3 Договору).

Отримання Товару Покупцем підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками Сторін Акта приймання-передачі Товару, та видаткової накладної (п.5.5 Договору).

П.6.1 Договору передбачено, що при недотриманні Постачальником строків поставки, Постачальник сплачує Покупцю пеню в розмірі 0,1% від ціни не поставленого своєчасно Товару за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання.

Якщо прострочення виконання зобов`язання перевищує 30 днів, Постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7,0% від ціни недопоставленого. Товару.

Цей Договір діє до 31 грудня 2025 року, але у будь-якому випадку до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. (п.11.2 Договору).

Дострокове розірвання Договору можливе лише за взаємною згодою Сторін, що оформлюється відповідною угодою до цього Договору, крім випадків, передбачених цим Договором (п.11.3 Договору).

Позивачем 13.06.2025 на електронну адресу відповідача, зазначену в розділі 14 Договору, було направлено повідомлення (вих.№22/1282, а.с.18) про готовність до виконання Договору з 16.06.2025.

В тексті повідомлення позивач висловив прохання про направлення повноважного представника відповідача разом з товаром для його передачі та приймання.

Відповідач в листі від 08.07.2025 (вих.№7080/01-01, а.с.19) підтвердив факт отримання 13.06.2025 на електронну пошту повідомлення позивача №22/1282, та повідомив, що укладеним Договором не передбачено відрядження представника для приймання та передачі товару.

Крім того, у вищевказаному листі відповідач запропонував позивачу анулювати повідомлення від 13.06.2025 та надіслати нове повідомлення, яке б відповідало умовам Договору, а також повідомив, що постачання товару відповідно до умов Договору буде здійснюватися шляхом доставки до місця розташування покупця представниками ТОВ «Нова пошта».

Відповідачем не надані суду докази здійснення повідомлення позивача про дату та час отримання товару та інформації про вантажоперевізника відповідно до п.5.3 Договору, так само як і докази поставки товару в порядку та в строки, визначені Договором та Специфікацією (Додаток №1 до Договору).

Під час розгляду спору по суті господарським судом приймається до уваги наступне.

Як встановлено судом, укладений між сторонами Договір за своїм правовим змістом є договором поставки.

Частиною першою ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 ЦК України).

Частиною першою ст. 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

В Специфікації (Додаток №1 до Договору), передбачена поставка товару на умовах DDP згідно з Міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів ІНКОТЕРМС, за адресою, яка визначена сторонами безпосередньо в Специфікації (вулиця Центральна, будинок 71, село Василівка, Дністровський район, Чернівецька область, 60232, Україна; Філія «Дирекція з будівництва Дністровської ГАЕС» ПрАТ «Укргідроенерго»)

Базис поставки DDP (Delivered Duty Paid) відповідно до умов Інкотермс передбачає максимальну відповідальність продавця, зокрема, продавець бере на себе всі витрати, ризики та відповідальність за доставку товару до зазначеного покупцем місця призначення, включаючи транспортування, а покупець лише приймає товар у домовленому місці.

З урахуванням викладеного, саме відповідач був зобов`язаний доставити товар позивачу за адресою, погодженою сторонами в Специфікації, а виконання обов`язку відповідачем щодо передачі товару відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.664 ЦК України пов`язується з моментом вручення товару покупцю.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст. 509 ЦК України).

За приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

В силу положень статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п.5.2 Договору та умов Специфікації, сторонами був погоджений термін поставки протягом 10 календарних днів з моменту отримання постачальником повідомлення про готовність до виконання Договору від Покупця.

Факт отримання відповідачем 13.06.2025 на електронну пошту повідомлення позивача №22/1282 про готовність до виконання Договору підтверджується змістом листа відповідача від 08.07.2025 (вих.№7080/01-01) та визнається відповідачем у відзиві на позов.

Враховуючи викладене, відповідач був зобов`язаний здійснити поставку товару не пізніше 23.06.2025, але відповідне зобов`язання виконане відповідачем не було.

Твердження відповідача про неналежність здійсненого позивачем повідомлення суд оцінює критично, оскільки наявність у відповідному повідомленні прохання (пропозиції) позивача про направлення разом з товаром для його передачі та приймання повноважного представника відповідача не змінює суті повідомлення, в якому чітко та недвозначно заявлено про готовність до виконання Договору.

Повідомлення позивача про готовність до виконання Договору, відповідно до його змісту, не свідчить про те, що позивач обумовив свою готовність прийняти товар тим, чи буде прийнята відповідачем його пропозиції щодо направлення представника разом з товаром, або будь-якими іншими умовами.

Необхідність підписання уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі товару в підтвердження отримання товару прямо передбачено п.5.5 Договору.

Посилання відповідача на те, що наявність в повідомленні позивача прохання (пропозиції) про направлення представника для передачі товару є односторонньою зміною умов Договору зі сторони позивача, є необґрунтованим.

Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.651 ЦК України).

Умовами Договору не передбачене право на односторонню зміну його умов будь-якою із сторін.

Суд також звертає увагу, що саме пропозиція відповідача про анулювання позивачем повідомлення від 13.06.2025 №22/1282 та направлення нового повідомлення, є такою, що не відповідає умовам Договору, оскільки Договором не встановлено вимоги до змісту відповідного повідомлення, окрім зазначення в ньому про готовність позивача до виконання його умов.

Крім того, лист відповідача від 08.07.2025 (вих.№7080/01-01) з відповідною пропозицією був направлений позивачу вже після закінчення строку поставки товару, визначеного в п.5.2 Договору та в Специфікації.

Суд вважає, що висловлене позивачем прохання (пропозиція) щодо направлення представника відповідача не є обставиною, яка об`єктивно перешкоджала відповідачу, в разі його незгоди з такою пропозицією, здійснити поставку товару шляхом передачі його перевізнику (в тому числі ТОВ «Нова Пошта») разом з відповідними документами на товар, передбаченими п. 5.10 Договору.

Водночас, позивач ні в повідомленні від 13.06.2025 №22/1282 , ні в подальшому, після отримання від відповідача листа від 08.07.2025 (вих.№7080/01-01), не заявляв про відмову від прийняття товару, у випадку його доставки перевізником, визначеним відповідачем (зокрема, ТОВ «Нова Пошта»).

В той же час, відповідач не посилається на направлення позивачу в межах строку, визначеного п.5.2 Договору та в Специфікації (протягом 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення від 13.06.2025 №22/1282 про готовність до виконання Договору), повідомлення про дату та час отримання товару та інформації про вантажоперевізника відповідно до п.5.3 Договору, а також на те, що позивач відмовився від прийняття товару.

Враховуючи викладене, суд констатує, що відповідачем не надані суду докази, які б свідчили про наявність об`єктивних причин, які б перешкоджали відповідачу здійснити поставку товару в обумовлений Договором строк (до 23.06.2025) на умовах, погоджених сторонами (базис поставки DDP відповідно до умов Міжнародних правил Інкотермс), тобто шляхом його доставки до місця призначення, визначеного безпосередньо в Специфікації.

Фактичне отримання відповідачем повідомлення позивача про його готовність до виконання Договору, що визнається відповідачем у відзиві, свідчить про відсутність прострочення позивача як кредитора в розумінні норм, викладених в ст.ст.612 (ч.4), 613 (ч.ч.1,2) ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (пункт 3 частини першої статті 611 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Оскільки судом встановлено факт невиконання відповідачем зобов`язання з поставки товару, вимоги позивача про стягнення пені за період з 24.06.2025 по 14.10.2025 із розрахунку 0,1% від вартості товару за кожний день прострочення на загальну суму 47 412,74 грн та штрафу в розмірі 7% від вартості товару за прострочення поставки товару понад 30 днів в розмірі 29 370,73 грн, відповідають положенням п.6.1 Договору та визнаються судом обґрунтованими.

Доводи відповідача у відзиві про те що, пеня може бути нарахована лише за період з 17.06.2025 по 08.07.2025, відхиляються як необґрунтовані, оскільки судом встановлено факт прострочення відповідачем свого зобов`язання щодо поставки товару саме з 24.06.2025 (тобто, по закінченню 10 календарних днів з моменту отримання повідомлення позивача про готовність до виконання Договору), а п.6.1 Договору передбачено нарахування пені протягом всього строку порушення зобов`язання.

При цьому, судом враховується, що за приписами частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Посилання відповідача про необхідність врахування його добросовісності при вирішенні питання про стягнення неустойки відхиляється судом з огляду на обставини справи, які встановлені вище, та які свідчать про те, що позивачем не вчинялися дії, які об`єктивно утруднювали або робили неможливим виконання відповідачем зобов`язання щодо поставки товару.

Відповідно до правової позиції, викладеної в п.п.7.17-7.18 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 січня 2024 року по справі № 911/2269/22, неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Разом з тим, відповідачем не надані суду будь-які докази щодо власного майнового стану та докази того, що розмір стягуваної неустойки може становити для нього непомірний тягар.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі, у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання (п. 7.10 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19 січня 2024 року по справі № 911/2269/22).

З урахуванням обставин, встановлених судом, суд вважає, що загальний розмір стягуваної з відповідача неустойки (штрафу та пені) на суму 76 783,47 грн, що разом становить близько 18% від вартості непоставленого товару, відповідає принципу розумності, добросовісності та справедливості, знаходиться в розумному співвідношенні з допущеним відповідачем порушенням своїх зобов`язань за Договором та є пропорційним наслідкам такого порушення.

Саме такий загальний розмір неустойки, на думку суду, відповідає конкретним обставинам справи, встановленим судом, є обґрунтованим, справедливим та таким, що буде слугувати стимулом для відповідача не здійснювати в подальшому порушень договірних зобов`язань (превентивна функція неустойки), а для позивача достатнім для компенсування його очікувань від належного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань.

Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для зменшення стягуваної з відповідача неустойки відповідно до положень ч.3 ст. 551 ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення пені та штрафу суд врахував також правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 19.09.2019 №904/5770/18. Згідно позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України. Чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі можливість одночасного стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, передбаченою статтею 627 ЦК України, тобто коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За таких обставин одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, у межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Стосовно заявлених позивачем вимог про розірвання Договору судом приймається до уваги наступне.

Відповідно до умов, викладених в п.п.11.2,11.3 Договору, він діє до 31.12.2025, а його дострокове розірвання можливе лише за взаємною згодою сторін.

Водночас, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (ч.2 ст.651 ЦК України).

Зміна умов договору (чи його розірвання) в судовому порядку з причин істотного порушення договору є правовим наслідком порушення зобов`язання іншою стороною договору у відповідності до пункту 2 частини першої статті 611 ЦК України, тобто, способом реагування та захисту права від порушення договору, яке вже відбулося (відповідна правова позиція викладена в п.8.10 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 914/2649/17).

При цьому, оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом на власний розсуд, а критеріями такої оцінки є:

- «значна міра» позбавлення сторони того, на що вона очікувала при укладенні договору;

- розмір завданої порушенням шкоди (при цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору);

- співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати сторона в разі належного виконання договору.

Відповідна правова позиція викладена, зокрема, в п.8.36 Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 07.02.2025 у справі № 910/5663/22 (910/7708/17).

Оскільки відповідач взагалі не здійснив поставку товару за Договором, внаслідок чого позивачем не був отриманий в повному обсязі очікуваний результат Договору (товар загальною вартістю 419 581,80 грн), а також враховуючи те, що повторна організація закупівлі товару шляхом проведення відкритих торгів потребує значних часових та організаційних витрат позивача, вчинене відповідачем порушення зобов`язання є істотним за всіма вказаними вище критеріями.

Враховуючи викладене, вимоги позивача про розірвання Договору внаслідок його істотного порушення відповідачем визнаються судом обґрунтованими.

Згідно з частинами 1, 3, 4 ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч. 1 ст. 79 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.2 ст. 86 ГПК України).

В процесі розгляду справи судом було прийнято, досліджено та надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, надано можливість сторонам обґрунтувати свої правові позиції щодо позову.

З урахуванням викладених вище обставин, позовні вимоги позовом визнаються судом обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи задоволення позовних вимог повністю, судовий збір відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Розірвати договір поставки № 1800/1824 від 04.06.2025, укладений між Приватним акціонерним товариством «Укргідроенерго» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХ ЮА».

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХ ЮА» (адреса: вул. Решетилівська, 53, м. Полтава, 36007, ) на користь Приватного акціонерного товариства «Укргідроенерго» (адреса: Україна, 07300, Київська обл., Вишгородський р-н, місто Вишгород, ) 47 412,74 грн пені; 29 370,73 грн штрафу; 6056,00 грн витрат по сплаті судового збору.

4. Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя І.І. Пушко