ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
УХВАЛА

"29" грудня 2025 р. Cправа № 10/24/2011/5003(902/1738/25)

Суддя Господарського суду Вінницької області Тісецький С.С., розглянувши матеріали

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційного підприємства "Моріс" ()

до: Вінницької міської ради ()

про стягнення 5 521 971,00 грн.

у справі № 10/24/2011/5003

за заявою: Головного управління ДПС у Вінницькій області ()

до: Товариства з обмеженою відповідальністю виробничо - комерційного підприємства "Моріс" ()

про визнання банкрутом

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №10/24/2011/5003 за заявою Головного управління ДПС у Вінницькій області про банкрутство ТОВ виробничо - комерційного підприємства "Моріс".

Провадження у справі перебуває на стадії ліквідаційної процедури боржника.

Зокрема, ухвалою від 14.10.2025 року продовжено строк ліквідаційної процедури банкрута та повноважень арбітражного керуючого (ліквідатора) Куліченка М.В. у справі до 20.01.2026 року.

22.12.2025 року до суду від ТОВ виробничо - комерційного підприємства "Моріс" через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява № 02-15/605 від 19.12.2025 року (вх.№ 1861/25 від 22.12.2025 року) до Вінницької міської ради про стягнення 5 521 971,00 грн., в рахунок відшкодування вартості майна.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду (з присвоєним єдиним унікальним номером судової справи №10/24/2011/5003(902/1738/25) від 22.12.2025 року, вказаний позов передано на розгляд судді Тісецькому С.С.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 7 КУзПБ, спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

Заяви (позовні заяви) учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) або інших осіб у спорах, стороною в яких є боржник, розглядаються в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач має право в позовній заяві заявити мотивоване клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Якщо суд за результатами розгляду клопотання позивача дійде висновку про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, він зазначає про це в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Суд звертає увагу на те, що норми Кодексу України з процедур банкрутства передбачають концентрацію всіх спорів у межах справи про банкрутство задля судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів.

Отже, за умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (висновок про застосування норм права, який викладений у постанові Верховного Суду від 13.03.2018 у справі № 922/928/17).

Таким чином, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020 у справі № 607/6254/15-ц, від 28.01.2020 у справі № 50/311-б від 18.02.2020 у справі № 918/335/17, постановах Верховного Суду від 30.01.2020 у справі № 921/557/15-г/10, від 06.02.2020 у справі № 910/1116/18).

Також суд зазначає, що судові рішення у процедурі банкрутства можна поділити на дві групи.

Одна з них стосується не вирішення спорів, а розв`язання специфічних питань, притаманних саме процедурам банкрутства, тобто непозовному провадженню: про відкриття провадження у справі про банкрутство, про припинення дії мораторію щодо майна боржника, про закриття провадження у справі про банкрутство, про затвердження плану санації, про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, про призначення керуючого санацією, ліквідатора тощо.

Друга група стосується виключно вирішення спорів. До неї належать судові рішення щодо розгляду спорів, стороною в яких є боржник. Такі спори розглядаються за позовом сторони, тобто в позовному провадженні. Хоча вони вирішуються тим судом, який відкрив провадження у справі про банкрутство, ці спори не стосуються непозовного провадження, яке врегульоване Кодексом України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), а тому регламентуються правилами про позовне провадження, встановленими у ГПК України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.02.2020 у справі №918/335/17 (п. 100-102).

Отже, на позовні заяви, що подаються для розгляду спору по суті, який розглядається в межах справи про банкрутство, поширюються загальні вимоги ГПК України щодо їх форми та змісту (ст.ст. 162-164 ГПК України) (ухвала Верховного Суду від 03.03.2021 року у справі № 905/1818/19).

Також, як вказано Верховним Судом у постанові від 15.02.2021 року у справі № 910/11664/20, визначені частиною другою статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Так, за правилами господарського процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статтям 162, 164 ГПК України, а також вимогам статті 172 цього Кодексу.

Положеннями ст.ст. 162-164 ГПК України, визначено вимоги щодо форми та змісту позовної заяви.

Відповідно до ст. 164 ГПК України встановлено перелік документів, що додаються до позовної заяви, серед яких документи, які підтверджують: сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені ЗУ "Про судовий збір".

Частиною 1 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п. 3 п. 2-1 ч. 2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", за подання до господарського суду у справі про банкрутство (неплатоспроможність) позовної заяви майнового характеру в межах справи про банкрутство (неплатоспроможність), справляється судовий збір в сумі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч. 3 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 9 ЗУ "Про судовий збір", судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Позивачем визначено ціну позову в розмірі 5 521 971,00 грн.

З урахуванням наведених приписів законодавства, за подання вказаної вище позовної заяви майнового характеру, позивачу слід було сплатити судовий збір у сумі 66 263,66 грн. (5 521 971 х 1,5% х 0,8 = 66 263,66).

Однак, при огляді зазначеної позовної заяви судом встановлено, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження сплати судового збору у розмірі встановленому Законом.

Натомість, в прохальній частині даної позовної заяви, позивач просить суд відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення судового рішення у справі.

Вказане клопотання мотивовано тим, що наразі у ТОВ ВКП "Моріс" відсутні грошові кошти для сплати судового збору у розмірі 82 829,57 грн., залишок на рахунку ліквідаційної процедури становить 0,00 грн. (бухгалтерська довідка від 16.12.2025р. та банківська виписка від 15.12.2025р.) кредиторами у справі не створювалось відповідного фонду для авансування витрат Боржника, отже, на даний час відсутня можливість сплати судового збору у розмірі 82 829,57 грн.

Разом з тим відповідно до рішення засідання комітету кредиторів ТОВ ВКП "Моріс" від 16.10.2025р., за підсумками розгляду питання третього порядку денного прийнято рішення: "Погодити подання ліквідатором ТОВ ВКП "Моріс", арбітражним керуючим Куліченко М.В. позову до Вінницької міської ради про стягнення (відшкодування) вартості майна ТОВ ВКП "Моріс" та звернення до суду з клопотанням про відстрочення сплати судового збору до вирішення справи по суті".

Загальний розмір визнаних судом у справі про банкрутства вимог кредиторів до ТОВ ВКП "Моріс" становить 2 742 264,41 грн., серед яких вимоги: по заробітній платі працівників ТОВ ВКП "Моріс" - 520 239,98 грн.; забезпечені заставою (ТОВ "ФК "Горизонт") -750 158,92 грн.; Вінницького міського центру зайнятості - 12 369,36 грн.; Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області - 279 103,98 грн.; Головного управління Державної податкової служби у Вінницькій області - 511 557,05 грн.; ДК "Газ України" НАК "Нафтогаз України" - 494 731,77 грн.; ВАТ "Кредитпромбанк" - 174 103,35 грн.

При цьому, на даний час єдиним майном, за рахунок якого можуть бути задоволені кредиторські вимоги, є Майно, яке є предметом позову про стягнення (відшкодування) вартості майна ТОВ ВКП "Моріс". Таким чином, у разі задоволення позовних вимог ТОВ ВКП "Моріс", це дозволить погасити значну частину вимог кредиторів, серед яких більшість становлять державні органи (пенсійний фонд, податкова служба, центр зайнятості), а також колишні працівники з вимогами по невиплаченій заробітній платі (соціальна незахищена верста населення), що також сприятиме відновленню порушених прав Боржника та його кредиторів.

Водночас, зважаючи на майновий стан ТОВ ВКП "Моріс", що свідчить про утруднення у здійсненні оплати судового збору при зверненні до суду та необхідність ефективного захисту майнових прав ТОВ ВКП "Моріс" та його кредиторів у справі, відновлення порушених прав на його майно, передбачених ст.41 Конституції України, сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до правосуддя і не може бути використана як інструмент, що ускладнює реалізацію права на ефективний захист майнових прав.

Враховуючи вищевикладене, з метою недопущення обмеження ТОВ ВКП "Моріс" у здійсненні прав, передбачених ст.ст. 41,129 Конституції України, захисту та поновлення його майнових прав, захисту інтересів кредиторів у справі №10/24/2011/5003 про банкрутство ТОВ ВКП "Моріс" (основна частина яких державні органи (пенсійний фонд, державна податкова служба, центр зайнятості), державна компанія, також колишні працівники з вимог по недоотриманій заробітній платі, та забезпечений кредитор у справі), позивач посилаючись на положення ст. 8 ЗУ "Про судовий збір" просить суд відстрочити сплату судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення за цією заявою.

Суд, розглянувши вказане клопотання, проаналізувавши норми діючого законодавства України, дійшов наступного висновку.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 8 ЗУ "Про судовий збір", враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Водночас, суд зауважує, що позивач (боржник - ТОВ ВКП "Моріс") перебуває в ліквідаційній процедурі.

Наведені вище обставини та положення закону в їх сукупності, в даному випадку виключають можливість відстрочення сплати судового збору.

З огляду на наведене, клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, що міститься в прохальній частині позовної заяви, задоволенню не підлягає.

Відтак, в супереч ст.164 ГПК України, позивачем до позовної заяви не додано: доказів на підтвердження сплати судового збору у розмірі встановленому Законом.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Керуючись ст.ст. 2, 7, 9 КУ з процедур банкрутства, ст.ст. 162, 174, 234 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В :

1. Відмовити в задоволенні клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, що міститься в прохальній частині позовної заяви № 02-15/605 від 19.12.2025 року у справі № 10/24/2011/5003(902/1738/25), в межах справи № 10/24/2011/5003 про банкрутство ТОВ виробничо - комерційного підприємства "Моріс".

2. Позовну заяву ТОВ виробничо - комерційного підприємства "Моріс" № 02-15/605 від 19.12.2025 року до Вінницької міської ради про стягнення 5 521 971,00 грн. у справі № 10/24/2011/5003(902/1738/25), в межах справи № 10/24/2011/5003 про банкрутство ТОВ виробничо - комерційного підприємства "Моріс", залишити без руху.

3. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

4. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- надання до суду доказів на підтвердження сплати судового збору у розмірі встановленому Законом (в розмірі 66 263,66 грн.).

5. Попередити позивача про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 ГПК України.

6. Копію ухвали направити до електронного кабінету ЄСІТС та на адресу електронної пошти: арбітражному керуючому (ліквідатору позивача) Куліченку М.В. - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; Вінницькій міській раді - .

Згідно ч. 2 ст. 235 ГПК України, ухвали, постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала підписана суддею - 29.12.2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи