ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 908/498/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Васьковський О. В. - головуючий, Огороднік К. М., Погребняк В. Я.,

за участю секретаря судового засідання Аліференко Т. В.

розглянув касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.09.2025

та постанову Господарського суду Запорізької області від 10.10.2024

у справі за заявою Фізичної особи ОСОБА_1

про неплатоспроможність

Учасники справи:

ТОВ Олком-Лізинг ": не з`явився;

ОСОБА_1 : не з`явився;

Арбітражний керуючий: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

1. Рух справи

1.1. Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність відповідно до пунктів 3, 4 частини другої статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КузПБ).

1.2. Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 11.04.2024 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру реструктуризації боргів боржника.

1.3. 23.07.2024 арбітражний керуючий Біленко Р. І. подав суду клопотання про визнання боржника банкрутом та введення процедури погашення боргів, у зв`язку з відмовою схвалення плану реструктуризації боргів єдиним кредитором - ТОВ "Олком-Лізинг", можливістю погасити вимоги кредитора за рахунок заставного майна та відновлення платоспроможності боржника в іншій процедурі.

1.4. Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) "Олком-Лізинг" подав заперечення на вказане клопотання та просив суд закрити провадження у справі, зазначаючи про те, що не бачить ознак неплатоспроможності боржника, а план реструктуризації та графік погашення боргів не є ефективним з огляду на розмір заробітної плати ОСОБА_1 .

2. Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

2.1. Постановою Господарського суду Запорізької області від 10.10.2024, яка залишена без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 01.09.2025: в задоволенні клопотання ТОВ "Олком-Лізинг" про закриття провадження у справі відмовлено; припинено процедуру реструктуризації боргів, визнано фізичну особу ОСОБА_1 банкрутом та введено процедуру погашення боргів.

2.2. Судові рішення мотивовані тим, що під час розгляду справи не встановлено ознак недобросовісної поведінки боржника, як то відчуження майна, не надання плану реструктуризації, не працевлаштування, не отримання допомоги, не зазначення майна померлого члена родини, нецільове використання коштів, приховування джерела доходів, поїздки за кордон, розрахування з іншими кредиторами. При цьому, план реструктуризації боргів кредитором не погоджено.

3. Фактичні обставини справи встановлені судами попередніх інстанцій

3.1. На офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет 15.04.2024 року оприлюднено повідомлення за № 72968 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

3.2. Ухвалою суду від 27.06.2024 частково задоволено заяву ТОВ "Олком Лізинг", визнано грошові вимоги вказаного товариства до боржника на суму 592 159,45 грн з позачерговим погашенням, як забезпечені заставою майна боржника, 1820 грн - з другою чергою погашення. Вимоги ТОВ "Олком Лізинг" до боржника на суму 272 462,77 грн - відхилено.

3.3. На розгляд кредитору проект плану реструктуризації боргів боржника подавався декілька разів, однак не був схвалений кредитором.

3.4. Згідно плану реструктуризації боргів боржника від 03.07.2024, боржником запропоновано суму 5000 грн, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредитора. Строк виконання плану реструктуризації становить 60 місяців. Заборгованість перед ТОВ "Олком-Лізинг" в загальному розмірі 600035,45 грн заплановано погасити за рахунок заставного майна боржника, а саме двох земельних ділянок оціночною вартістю 300000 грн (за оцінкою станом на 28.06.2024 по 150000 грн кожна) та протягом 60 місяців щомісячними платежами по 5000 грн, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбудуться торги з продажу останньої земельної ділянки. План не передбачає прощення (списання) боргу кредитора. Розмір суми, яка щомісяця залишається боржнику на задоволення побутових потреб визначена в 40000 грн.

3.5. 19.08.2024 суду повторно подано план реструктуризації боргів. Відповідно до наданих суду документів боржником запропоновано план реструктуризації боргів від 31.07.2024 з такими умовами:

- заборгованість перед ТОВ "Олком-Лізинг" в загальному розмірі 600035,45 грн заплановано погасити за рахунок заставного майна боржника, а саме: двох земельних ділянок оціночною вартістю 300000 грн (за оцінкою станом на 28.06.2024 по 150000 грн кожна) та протягом 33 місяців щомісячними платежами по 10000 грн, починаючи з місяця, наступного за місяцем, в якому відбудуться торги з продажу останньої земельної ділянки. План не передбачає прощення (списання) боргу кредитора. Розмір суми, яка щомісяця залишається боржнику на задоволення побутових потреб визначена в 35000 грн.

3.6. Зазначений проект плану реструктуризації боргів від 31.07.2024 також не схвалений кредитором, зокрема, через зауваження щодо розміру та строку погашення боргів.

3.7. Боржник має прострочену заборгованість перед ТОВ "Олком Лізинг" у сумі 592159,45 грн, яка визнана ухвалою суду від 27.06.2024. При цьому:

- боржником відображено відомості про всі власні доходи та активи. Доказів приховання доходів боржником матеріали справи не містять, і кредитором таких не подано;

- у справі відсутні докази того, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, або, що майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами; що боржник здійснював витрати, які б перевищували 30 розмірів мінімальної заробітної плати на відповідний рік при поданні декларації на поїздки за кордон чи вчиняв дії щодо дарування боржником цінних речей менш ніж за 3 роки, що передували даті подання заяви про неплатоспроможність; а також, що судовим рішенням, яке набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

3.8. Відповідно до пункту 2 розділу 2 Плану реструктуризації обставинами, які спричинили неплатоспроможність боржника визначено:

- несприятлива економічна ситуація в країні, в тому числі підсилена спалахом пандемії нової коронавірусної інфекції (SARS-CoV-2), що виникла у 2020 році та діяла до липня 2023 року;

- воєнна агресія з боку росії, що розпочалась з 24.02.2022 та продовжується до цього часу, що призвело до утворення грошових зобов`язань на загальну суму більше 500 тис. грн;

- інші об`єктивні обставини: наявність відкритих виконавчих провадження НОМЕР_2, НОМЕР_3; зростання індексу інфляції, зростання цін на продукти харчування та товари побутового вжитку; відсутність доходів у дружини.

3.9. В Плані реструктуризації (в першій редакції) боржником було запропоновано суму для погашення вимог кредитора в розмірі 5000 грн. В подальшому, на прохання кредитора збільшити суму, боржником було збільшено суму для погашення вимог кредитора до 10000 грн, про що зазначено в Плані реструктуризації (друга редакція). Разом з тим, компромісу між боржником та кредитором не було досягнуто, що і стало наслідком не схвалення кредитором плану реструктуризації.

3.10. Боржник працевлаштований у Комунальному некомерційному підприємстві "Міська дитяча лікарня №5" Запорізької міської ради, слюсарем з ремонту колісних транспортних засобів автотранспортної служби. Відповідно до наказу № 359крт увільнений від роботи під час мобілізації з 25.02.2022 у зв`язку з зарахуванням на посаду начальника групи штабних машин із збереженням посади та середнього заробітку.

3.11. На теперішній час ОСОБА_1 перебуває на службі у складі ЗСУ з безпосередньою участю у заходах для забезпечення оборони України, захисті безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України, що підтверджено довідкою Військової частини № НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 22 від 10.03.2024.

3.12. Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору від 05.02.2024 підтверджено суми нарахованого ОСОБА_1 доходу в період з першого кварталу 2021 року по перший квартал 2024 року. Так, в період з січня 2023 року по вересень 2023 року загальна сума нарахувань склала 894808,9 грн, з липня по грудень 2023 року- 411335,55 грн.

3.13. Боржник зазначив, що більша частина отриманого доходу витрачається ним на придбання матеріалів військового призначення. Зокрема, за останній місяць витрати склали: паливо (200 літрів) 11000 грн, мастила для фільтрів 5600 грн, оренда будинку (для військового відділення) 5000 грн та витрати на комунальні 3500 грн, засоби для власної гігієни 2500 грн, цигарки (два блоки) 2200 грн, газовий балон (заправка) 500 грн, зміна (заміна) обмундирування 6000 грн, взуття (берці) 3500 грн, послуги інтернет-мережі 3450 грн; всього: 43250 грн.

3.14. Суд апеляційної інстанції погодився з боржником, що значна частина заробітку боржника необхідна щомісяця для забезпечення власних потреб боржника та потреб, пов`язаних з несенням служби. При цьому, кредитором не спростовано обставин необхідності боржника у здійсненні вказаних витрат. Цитування кредитором норм Закону щодо обов`язку держави забезпечувати потреби військовослужбовців під час несення їх служби, не спростовують факту здійснення боржником таких витрат в умовах воєнного стану та несення боржником служби.

3.15. Посилання кредитора на відсутність доказів щодо витрачання (спрямування) коштів, отриманих від кредитора, відхилені судом, оскільки ОСОБА_1 надано докази витрачання кредитних коштів, а саме - на придбання земельних ділянок загальною вартістю 300000 грн, які були передані в іпотеку як забезпечення виконання кредитних зобов`язань перед Банком.

3.16. В даному випадку поведінка боржника є відкритою, зрозумілою, чесною щодо кредитора, своєчасною та добросовісною, містить ознаки сприяння до встановлення усіх обставин, що необхідні під час розгляду справи про неплатоспроможність, демонструє дієве прагнення до реабілітації в рамках процедур, передбачених КУзПБ для відновлення платоспроможності фізичних осіб, оскільки боржник добросовісно виконує свої обов`язки під час провадження у справі.

3.17. Оскільки протягом 120 днів з дня відкриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 збори кредиторів не прийняли рішення щодо схвалення плану реструктуризації боргів боржника, з урахуванням встановлених обставин щодо скликання таких зборів арбітражним керуючим та відсутність активів боржника для задоволення визнаних судом вимог кредитора, є підстави для визнання боржника банкрутом та переходу до наступної судової процедури - погашення боргів боржника.

3.18. Оскільки майнових активів та доходів для повного погашення кредиторських вимог, включених до реєстру вимог кредиторів, боржник не має, відновлення його платоспроможності шляхом реалізації (реструктуризації) боргів боржника є неможливим, а відтак і є неможливим розроблення такого плану реструктуризації боргів боржника, який би відповідав сподіванням кредитора, тобто в якому відображається повне погашення боргів за рахунок майна боржника чи його доходів.

3.19. Непогодження кредитором плану реструктуризації боргів не є підставою для закриття провадження у справі.

4. Короткий зміст касаційної скарги

4.1. ТОВ "Олком-Лізинг" звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просило скасувати ухвалені судами попередніх інстанцій рішення та прийняти нове рішення про закриття провадження у справі на підставі частини одинадцятої статті 126 КУзПБ.

5. Узагальнені доводи касаційної скарги

5.1. Судами попередніх інстанцій не враховано висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 12.06.2025 у справі № 904/1926/23, від 27.10.2021 у справі №910/15598/19, від 29.07.2021 у справі № 925/409/20, від 26.05.2022 у справі №922/1426/21 - щодо обов`язку суду встановити неоплатність боржника, визнаючи його банкрутом.

5.2. Судами не враховано висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц, від 16.11.2021 у справі №904/2104/19, та у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №910/5408/21 - щодо застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування, дотримання принципу змагальності сторін, який забезпечує повноту дослідження обставин справи.

5.3. Судами попередніх інстанцій не було враховано висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 26.06.2025 у справі № 912/1166/23 - щодо дотримання принципу процесуальної рівності сторін.

5.4. Суди попередніх інстанцій , ухвалюючи рішення про визнання боржника банкрутом та перехід до процедури погашення боргів, не врахували ключовий критерій - добросовісність боржника, який є визначальним при вирішенні питання про подальший рух справи, а також не врахували висновків Верховного Суду з цього приводу, викладених у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

5.5. ОСОБА_1 , звертаючись із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, не надав обґрунтованих пояснень щодо причин виникнення своєї неплатоспроможності, не підтвердив належними доказами обставини, які б свідчили про об`єктивну неможливість виконання грошових зобов`язань перед кредитором, а також не надав відомостей про рух отриманих від кредитора коштів і їх цільове використання.

6. Касаційне провадження

6.1. Ухвалою Верховного Суду від 13.11.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Олком-Лізинг" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.09.2025 та постанову Господарського суду Запорізької області від 10.10.2024 у цій справі, призначено її до розгляду в судовому засіданні на 09.12.2025 - 14:45. Крім того, витребувано у Господарського суду Запорізької області та/або Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 908/498/24.

6.2. 02.12.2025 на адресу Верховного Суду з Господарського суду Запорізької області на запит надійшли матеріали справи № 908/498/24.

6.3. В судовому засіданні 09.12.2025 представник ТОВ "Олком-Лізинг" підтримав касаційну скаргу з викладених у ній підстав, просив Суд скаргу задовольнити.

6.4. Решта учасників справи явку своїх представників у судове засідання 09.12.2025 не забезпечили, про причини нез`явлення Суд не повідомили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу не надходило.

6.5. В судовому засіданні 09.12.2025 оголошено перерву до 16.12.2025 - 15:40.

6.6. В судове засідання 16.12.2025 учасники справи явку своїх представників не забезпечили, будь-яких заяв або клопотань з цього приводу не надходило.

6.7. Враховуючи, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, з метою дотримання принципу розумності строків розгляду справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутністю учасників, що не забезпечили явку своїх представників у судове засідання.

7. Позиція Верховного Суду

7.1. Предметом касаційного перегляду у цій справі стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для переходу від процедури реструктуризації боргів боржника до процедури погашення боргів.

7.2. Здійснивши перевірку правильності застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваних постанов, оцінивши доводи касаційної скарги, Верховний Суд зазначає наступне.

7.3. Стаття 6 КУзПБ визначає перелік судових процедур, які застосовуються щодо боржника. Згідно з частиною другою названої статті до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

7.4. Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

7.5. Погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).

7.6. За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

7.7. Верховний Суд зауважує, що КУзПБ запроваджено "добровільне банкрутство" боржника фізичної особи, що не є обов`язком, а правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації його боргів, прощення (списання) вимог кредиторів та/або звільнення від боргів і відновлення його платоспроможності.

7.8. За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

7.9. Згідно з частиною п`ятою статті 119 КУзПБ в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд серед іншого зазначає про введення процедури реструктуризації боргів боржника.

7.10. Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду, процедура реструктуризації боргів боржника є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

7.11. Саме на цьому акцентував Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20, вказавши, що з огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника.

7.12. Водночас, КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає дискрецію господарського суду у вирішенні питання щодо можливості подальшого руху справи про неплатоспроможність, якщо протягом трьох місяців з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника мета цієї процедури не досягнута (частина одинадцята статті 126 КУзПБ).

7.13. Так, згідно з частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ якщо протягом трьох місяців з дня постановлення ухвали про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність і введення процедури реструктуризації боргів боржника до господарського суду не поданий погоджений боржником і схвалений кредиторами план реструктуризації боргів боржника, господарський суд має право прийняти рішення про визнання боржника банкрутом і відкриття процедури погашення боргів боржника відповідно до цього Кодексу або про закриття провадження у справі про неплатоспроможність.

7.14. Щодо застосування частини одинадцятої статті 126 КУзПБ Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 сформував висновок, за яким у випадку неподання до господарського суду протягом трьох місяців погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів боржника, суд, через призму судового контролю, повинен за своїм внутрішнім переконанням оцінити за наявними у матеріалах справи доказами причини неподання погодженого боржником і схваленого кредиторами плану реструктуризації боргів, які можуть полягати за одних обставин у діях/бездіяльності кредиторів, за інших обставин - у діях/бездіяльності боржника, при цьому враховуючи добросовісність поведінки учасників провадження у справі про неплатоспроможність.

7.15. У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

7.16. Положення частини одинадцятої статті 126 КУзПБ кореспондуються з частиною першою статті 130 цього Кодексу, згідно з якою господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у разі, якщо протягом 120-ти днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

7.17. Системне тлумачення частини одинадцятої статті 126 КУзПБ у взаємозв`язку з пунктом 2 частини четвертої статті 122 цього Кодексу приводить до висновку, що за їх приписами на господарський суд покладено обов`язок розглянути та вирішити питання щодо подальшого руху справи після спливу тримісячного строку з дня введення процедури реструктуризації боргів боржника, зокрема у разі неподання на затвердження плану реструктуризації боргів боржника, а словосполучення "має право прийняти рішення" вказує на дискрецію господарського суду при вирішенні цього питання в межах диспозиції частини одинадцятої статті 126 КУзПБ (подібні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 25.11.2025 у справі № 921/240/23).

7.18. За змістом частини першої статті 130 КУзПБ господарський суд ухвалює постанову про визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника у двох випадках, якщо: протягом 120 днів з дня відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зборами кредиторів не прийнято рішення про схвалення плану реструктуризації боргів боржника; зборами кредиторів прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів боржника.

7.19. Водночас, наведена норма статті 130 КУзПБ не повинна застосовуватися суто формально та зводитися до підрахунку строків чи встановлення відсутності/наявності рішення зборів кредиторів про схвалення плану реструктуризації боргів боржника без встановлення господарським судом обставин справи, перевірки дотримання процесуальних гарантій реалізації прав і захисту інтересів сторін, а також з`ясування підстав для закриття провадження у справі, зокрема за частиною сьомою статті 123, частиною одинадцятою статті 126 КУзПБ.

7.20. Приписи частини одинадцятої статті 126 та частини першої статті 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі за частиною одинадцятою статті 126 цього Кодексу є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина перша статті 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

7.21. Такі висновки узгоджуються із правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 904/6042/20, від 17.01.2023 у справі №914/3085/21, від 08.12.2022 у справі № 916/1941/21, у постановах Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 та від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від них у цій справі.

7.22. Згідно з встановленими у цій справі судами попередніх інстанцій обставинами:

- провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 відкрито 11.04.2024, але станом на дату ухвалення оскаржуваної постанови судом першої інстанції (10.10.2024) суду не було подано погодженого боржником і схваленого кредитором плану реструктуризації боргів боржника;

- на розгляд єдиного кредитора - ТОВ "Олком-Лізинг" проект плану реструктуризації боргів боржника подавався декілька разів, однак не він був схвалений, зокрема, через зауваження щодо розміру та строку погашення боргів;

- боржником відображено відомості про всі власні доходи та активи, докази приховання доходів боржником відсутні, як і докази на підтвердження того, боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, або, що майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами; що боржник здійснював витрати, які б перевищували 30 розмірів мінімальної заробітної плати на відповідний рік при поданні декларації на поїздки за кордон чи вчиняв дії щодо дарування боржником цінних речей менш ніж за 3 роки, що передували даті подання заяви про неплатоспроможність; а також, що судовим рішенням, яке набрало законної сили та не було скасоване, боржник був притягнутий до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю;

- боржником надано докази витрачання кредитних коштів на придбання земельних ділянок загальною вартістю 300000 грн, які були передані в іпотеку як забезпечення виконання кредитних зобов`язань перед Банком;

- на теперішній час боржник перебуває на службі у складі ЗСУ, що підтверджено довідкою Військової частини № НОМЕР_1 Міністерства оборони України № 22 від 10.03.2024, а до цього він був працевлаштований у Комунальному некомерційному підприємстві "Міська дитяча лікарні №5" Запорізької міської ради на посаді слюсаря з ремонту колісних транспортних засобів автотранспортної служби;

- наданими суду доказами підтверджено суми нарахованого ОСОБА_1 доходу в період з першого кварталу 2021 року по перший квартал 2024 року. ВодночаС, більша частина отриманого доходу витрачається боржником на придбання матеріалів військового призначення;

- боржник добросовісно виконує обов`язки, покладені на нього приписами КУзПБ, не ухиляється від співпраці.

7.23. Суди першої та апеляційної інстанцій дійшли висновку про наявність підстав для переходу до процедури погашення боргів боржника, врахувавши не надання плану реструктуризації боргів боржника, схваленого зборами кредиторів та погодженого боржником, відсутність майнових активів для задоволення вимог кредиторів, добросовісність поведінки боржника.

7.24. Заперечуючи вказані висновки судів попередніх інстанцій, ТОВ "Олком-Лізинг" в касаційній скарзі стверджує про допущені судами порушення норм процесуального права у питанні застосування відповідних стандартів доказування та дотримання принципу змагальності сторін. Зокрема, на переконання скаржника, суди переклали тягар доказування з боржника на кредитора та ухвалюючи оскаржувані судові рішення не дослідили належним чином фактичний фінансовий стан боржника.

7.25. На переконання колегії суддів, твердження скаржника про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права у зв`язку з неповним з`ясуванням всіх обставин у справі, неврахування наданих скаржником доводів і доказів, по своїй суті зводиться до незгоди з наданою судами оцінкою доказам у справі та спрямовані на спонукання Верховного Суду здійснити переоцінку доказів і встановити інші обставини справи ніж ті, які вже встановлені судами в оскаржуваних рішеннях, що в силу положень статті 300 ГПК України виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції.

7.26. До того ж, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі №373/2054/16-ц).

7.27. Відносно посилання в касаційній скарзі на неврахування висновків Верховного Суду, перелік яких наведених у пунктах 5.1-5.3 цієї постанови, колегія суддів зазначає наступне.

7.28. Неврахуванням висновку Верховного Суду є саме неврахування висновку щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

7.29. Правові висновки Верховного Суду не мають універсального характеру для всіх без винятку справ, а регулятивний вплив пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, якою передбачено таку підставу касаційного оскарження як застосування судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, поширюється саме на подібні (аналогічні) правовідносини.

7.30. При цьому, для спростування будь-якого висновку, наведеного у оскаржуваних судових рішеннях, скаржник має навести не особисті міркування щодо незаконності та необґрунтованості цих судових рішень, а довести, який саме висновок Верховного Суду щодо застосування конкретної норми права у подібних відносинах не врахували суди попередніх інстанцій з урахуванням встановлених ними обставин справи. Незгода скаржника з рішеннями судів попередніх інстанцій або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішеннях, не свідчить про їх незаконність.

7.31. Посилання на практику Верховного Суду (без аналізу та врахування обставин справи, за яких судом касаційної інстанції було зроблено відповідні висновки, без доведення подібності правовідносин у справах) щодо оцінки того чи іншого аргументу, які зроблені на підставі встановлених фактичних обставин конкретної справи і наявних в матеріалах справи доказів, не є свідченням застосування судами попередніх інстанцій у цій справі норм матеріального права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування.

7.32. Натомість скаржником виокремлені висновки Верховного Суду у згаданих ним в касаційній скарзі постановах із контексту судових рішень, без урахування предмету і підстав спору, досліджуваних судами у зазначених справах доказів та встановлених фактичних обставин, тому в цій частині доводи касаційної скарги відхиляються Судом як безпідставні.

7.33. Доводи скаржника про неврахування судами попередніх інстанцій критерію добросовісності боржника, відхиляються колегією суддів як такі, що не узгоджуються зі змістом оскаржуваних судових рішень та встановленими у цій справі обставинами.

7.34. Заперечуючи добросовісність боржника, скаржником не надано під час розгляду справи судами першої та апеляційної інстанції доказів на підтвердження власних доводів.

7.35. Посилання в касаційні скарзі на відсутність документального підтвердження обставин, викладених ОСОБА_1 у заяві про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність не можуть бути враховані Верховним Судом, адже у даному касаційному провадженні переглядаються судові рішення про перехід від процедури реструктуризації боргів боржника до процедури погашення боргів, а не про відкриття провадження у цій справі.

7.36. Відносно клопотання скаржника про закриття провадження, у задоволенні якого було відмовлено судом першої інстанції, з чим в свою чергу погодився апеляційний господарський суд, колегія суддів враховує встановлені судами обставини у цій справі, надану судами оцінку не тільки діям кредитора щодо незатвердження плану реструктуризації боргів протягом тривалого часу, а й діям боржника щодо виконання ним своїх обов`язків боржника, які не спростовані скаржником. При цьому, незгода кредитора із запропонованим проєктом плану реструктуризації боргів та ненадання відповідного погодження не може слугувати підставою для закриття провадження у справі.

7.37. Решта аргументів касаційної скарги не впливають на правильність висновків судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних у цій справі рішеннях і не доводять протилежного встановленим судами обставинам.

7.38. Відхиляючи доводи скаржника, Суд враховує висновки в рішенні ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" в якому зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Лише той факт, що суд окремо та детально не відповів на кожний аргумент, представлений сторонами, не є свідченням несправедливості процесу (рішення ЄСПЛ у справі "Шевельов проти України").

7.39. З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувані судові рішення ухвалені відповідно до норм чинного законодавства, на підставі встановлених судами обставин і оцінених доказів, що не спростовано викладеними у касаційній скарзі аргументами, у зв`язку касаційна скарга задоволенню не підлягає.

8. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

8.1. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

8.2. Відповідно до статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

8.3. Оскільки за результатами касаційного перегляду даної справи доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження, а також не встановлено порушення або неправильного застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального та/або матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваних постанов судів першої та апеляційної інстанції - без змін.

8.4. У зв`язку з відмовою у задоволенні касаційної скарги, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Олком-Лізинг" залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.09.2025 та постанову Господарського суду Запорізької області від 10.10.2024 у справі №908/498/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. В. Васьковський

Судді К. М. Огороднік

В. Я. Погребняк