ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2025 р. Справа № 911/2618/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Шапрана В.В.

суддів: Буравльова С.І.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг»

про ухвалення додаткового рішення,

подану за результатами розгляду апеляційної скарги Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

на ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2025 (повна ухвала складена 16.10.2025)

у справі №911/2618/25 (суддя - Антонова В.М.)

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг»

про стягнення заборгованості.

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2025 року Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» звернулося з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» про стягнення заборгованості у загальному розмірі 5009587,04 грн, з яких: 2091992,38 грн - основний борг, 250300,00 грн - штраф, 683238,22 грн - інфляційні втрати, 156052,29 грн - 3% річних та 1828004,15 грн - пеня.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.10.2025 задоволено клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» та залишено без розгляду позов Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на підставі п. 7 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» подало апеляційну скаргу, у якій просило скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до Господарського суду Київської області для продовження розгляду.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 апеляційну скаргу у справі №911/2618/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №911/2618/25, призначено її до розгляду на 25.11.2025, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву.

До суду 19.11.2025 від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач навів попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, що становить 50000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач також зазначив, що докази понесення таких витрат будуть надані суду впродовж п`яти днів після ухвалення рішення.

В судовому засіданні 25.11.2025 з метою додаткового з`ясування обставин справи оголошено перерву до 02.12.2025.

За результатами розгляду апеляційної скарги постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» залишено без задоволення, а ухвалу Господарського суду Київської області від 14.10.2025 у справі №911/2618/25 залишено без змін.

08.12.2025 до суду у встановлений строк Товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» подано заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якої заявник просить стягнути з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн, понесені у зв`язком з розглядом апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2025 заяву прийнято до розгляду, вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання), а також встановлено Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» строк до 18.12.2025 включно на подання клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

До суду 18.12.2025 від позивача надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, відповідно до якої Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» просить визнати неналежними докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу та не враховувати їх під час розгляду заяви, відмовити у задоволенні заяви про розподіл витрат, а в разі якщо суд дійде висновку, що відповідач дійсно поніс відповідні витрати, - зменшити їх розмір на 99%.

Аргументи позивача зводяться до наступного:

- оскільки витрати на правову допомогу відносяться до інших витрат та враховуючи, що у даній справі судом не було відмовлено у задоволенні позову та позов не було задоволено частково, відповідно до імперативних положень ст. 129 ГПК України відсутні правові підстави для покладення судових витрат на позивача;

- участь адвоката у даній справі була необов`язковою, оскільки розгляд апеляційної скарги не впливав на права відповідача, адже при залишенні без змін оскаржуваної ували суду у даній справі позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором будуть в будь-якому випадку розглянуті по суті в арбітражі м. Стокгольм (Швеція) згідно з Регламентом арбітражу Арбітражного інституту Торгової палати м. Стокгольма. Отже, правових підстав нести витрати у розмірі 50000,00 грн у відповідача на правову допомогу щодо представництва інтересів адвокатом в Північному апеляційному господарському суді не було;

- представницею відповідача всупереч ст. 129 ГПК України до матеріалів справи не надано належних доказів понесення відповідачем витрат на правничу допомогу, оскільки: наданий договір про надання правничої допомоги від 01.08.2025 не містить розділів про ціну договору, строк дії договору, порядок оплати вартості наданих послуг та не містить підписів сторін, зокрема взагалі відсутній розділ про підписання сторонами такого договору, фактично надана фотокопія договору містить лише 2 аркуші що свідчить по не укладання такого договору відповідачем і про не доведення відповідачем факту понесення ним витрат на правничу допомогу на користь відповідного адвокатського об`єднання; зі змісту договору про надання правничої допомоги від 01.08.2025 та звіту від 04.12.2025 не вбачається, що саме адвокат Дубравська Ю.В. від імені адвокатського об`єднання зобов`язалася надати відповідачу правничу допомогу; відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження повноважень підписанта від імені відповідача звіту від 04.12.2025 та додаткової угоди від 27.10.2025, що унеможливлює здійснення перевірки того, чи є підписант цих документів працівником відповідача та чи дійсно він має повноваження на підписання таких документів, що свідчить про неналежність цих доказів та як наслідок про не підтвердження факту понесення відповідних витрат відповідачем;

- якщо припустити, що відповідач дійсно поніс витрати на правову допомогу, то такі витрати є неспівмірними та підлягають зменшенню на 99%.

Розглянувши заяву про ухвалення додаткового рішення, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів встановила наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 244 ГПК України).

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» просить стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

Окрім цього, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, у ч. 5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 ГПК України, також визначені положеннями ч. ч. 6, 7 та 9 ст. 129 цього кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення процесуального закону, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. ч. 5 та 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постановах Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та 12.01.2023 у справі №910/8342/21.

Таким чином, вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до ч. 1 ст. 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно зі ст. 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам ст. ст. 75-79 ГПК України.

Відповідно до положень ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Цей закон формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Частинами 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру та погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення. Так, при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Відповідно до п. 1.1 договору про надання правничої допомоги від 01.08.2025, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Ековіс Бондар та Бондар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг», клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає доручення та зобов`язується надавати правову допомогу клієнту щодо захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта в господарських судах, судах загальної юрисдикції, адміністративних судах, а також в інших органах під час розгляду правових спорів.

Згідно з п. 1.3 договору для надання правничої допомоги клієнту адвокатське об`єднання видає адвокатам ордери на надання правничої допомоги в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Відповідно до п. 1 додаткової угоди від 27.10.2025 до договору про надання правничої допомоги від 01.08.2025 адвокатське об`єднання надає клієнту правничу допомогу шляхом представництва його інтересів у справі №911/2618/25 за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», а клієнт зобов`язується прийняти та оплатити правничу допомогу у розмірі 50000,00 грн, що включає в себе:

- підготовку відзиву на апеляційну скаргу;

- підготовку письмових пояснень, заяв, клопотань, заперечень проти клопотань та заяв у разі необхідності;

- ознайомлення з матеріалами справи;

- участь в судових засіданнях в господарському суді апеляційної інстанції;

- інші процесуальні дії, необхідні для представництва та захисту інтересів клієнта у справі.

Пунктом 2 додаткової угоди передбачено, що надання правничої допомоги фіксується сторонами у звіті про надану правничу допомогу, який складається та підписується сторонами протягом 2-ох днів з дати закінчення розгляду справи оголошенням судового рішення (постанови) в суді апеляційної інстанції.

Клієнт зобов`язується сплатити адвокатському об`єднанню гонорар шляхом безготівкового переказу за повідомленими реквізитами або в інший погоджений з адвокатським об`єднанням спосіб протягом 40 робочих днів з дати підписання сторонами звіту (п. 3 додаткової угоди).

За результатами надання правничої допомоги 04.12.2025 між сторонами складено та підписано звіт, відповідно якого сторони підтверджують, що на підставі додаткової угоди від 27.10.2025 адвокатське об`єднання належним чином надало, а клієнт отримав правничу допомогу, передбачену п.1 угоди, а саме:

- підготовка відзиву на апеляційну скаргу позивача у справі №911/2618/25;

- ознайомлення з матеріалами справи;

- участь у судових засіданнях в господарському суді апеляційної інстанції.

Вартість послуг становить 50000,00 грн.

Представництво інтересів відповідача в апеляційному суді здійснювала адвокат Дубравська Ю.В. на підставі ордеру серія АА №1611097 від 07.08.2025, виданого Адвокатським об`єднанням «Ековіс Бондар та Бондар» відповідно до договору про надання правничої допомоги від 01.08.2025, та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія КВ №000413 від 21.01.2019.

З огляду на викладене, наданими доказами у їх сукупності підтверджується надання відповідачу професійної правничої допомоги у зв`язку з розглядом справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 50000,00 грн.

Отже, протилежні доводи позивача з приводу неналежності наданих відповідачем доказів та недоцільності участі у справі адвоката відхиляються апеляційним судом, як необґрунтовані.

Водночас, колегія суддів вважає, що заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критеріям, наведеним у ч. 4 ст. 126 ГПК України.

При цьому, суд керується наступним:

- зміст відзиву відповідача на апеляційну скаргу Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» є подібним за своїм змістом до процесуальних документів, поданих відповідачем до суду першої інстанції, тобто, правова позиція відповідача щодо питання про залишення позову без розгляду не змінилася;

- участь представника відповідача у двох судових засіданнях відбулася в режимі відеоконференції з використанням ним власних технічних засобів, отже представнику не було необхідності витрачати час на прибуття до суду та на зворотній шлях;

- право на ознайомлення з матеріалами справи було реалізовано представником відповідача у дистанційному режимі, оскільки всі процесуальні документи у справі надходили учасникам справи до електронних кабінетів у ЄСІТС.

Північний апеляційний господарський суд також звертає увагу, що при зменшенні витрат на правову допомогу слід враховувати: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої та апеляційної інстанцій, чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правовідносини у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала свої вимоги, та інші обставини (подібна за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 у справі №910/20852/20, додатковій постанові Верховного Суду від 16.03.2023 у справі №927/153/22, 23.11.2023 у справі №911/2408/22 ти 30.11.2023 у справі №924/878/22).

З урахуванням викладеного, суд, керуючись критеріями, що визначені ч. ч. 5-7 та 9 ст. 129 ГПК України, вважає, що розмір заявлених Товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» витрат на професійну правничу допомогу в сумі 50000,00 грн не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних та є неспівмірними зі складністю справи, тому їх розмір є необґрунтованим.

З огляду на зазначене, оцінивши подані заявником докази на підтвердження понесених ним витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для зменшення заявленого до стягнення Товариством з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» розміру витрат на професійну правничу допомогу до 30000,00 грн.

Оскільки апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а отже судове рішення ухвалено на користь відповідача, витрати Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в сумі 30000,00 грн відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на Державне підприємство «Міжнародний аеропорт «Бориспіль».

Керуючись ст. ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» про ухвалення додаткового рішення у справі №911/2618/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» (08300, Київська обл., Бориспільський р-н, село Гора, вулиця Бориспіль-7, ідентифікаційний код 20572069) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аерохендлінг» (08301, Київська обл., Бориспільський р-н, Бориспіль-7, «Бориспіль» Міжнародний державний аеропорт, ідентифікаційний код 32614518) витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, у розмірі 30000 (тридцять тисяч),00 грн.

3. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.

4. Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк двадцять днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В.В. Шапран

Судді С.І. Буравльов

В.В. Андрієнко