РІШЕННЯ

Іменем України

17 грудня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/842/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Кузьменко Т.О. за участю секретаря судового засідання Заєць І.М., розглянувши у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТАГРО" (), вул. Колгоспна, 7, с. Помоклі, Переяслав - Хмельницький район, Київська область, 08442

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКОМПЛЕКС "НИВА" (), вул. Всіхсвятська, 5, м. Чернігів, 14000

про стягнення 4 538 440,81 грн

за участю представників учасників справи:

від позивача: Добросько Л.В.

від відповідача: не з`явився.

Суть спору. Позиції учасників справи, їх заяви і клопотання та процесуальні дії суду щодо розгляду справи.

До Господарського суду Чернігівської області через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТАГРО" подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКОМПЛЕКС "НИВА" про стягнення 4 538 440,81 грн заборгованості відповідно до договору поставки № 11/05/2021-4_Н від 11.05.2021 року, з яких: 1 222 862,43 грн - основний борг, 527 186,31 грн - інфляційне збільшення, 348 290,13 грн - 10 % річних, 1 186 257,48 грн - пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, 1 253 844,46 грн - 36% річних за користування товарним кредитом.

Крім того, позивач просить суд зазначити в рішенні суду про нарахування 3% річних на суму основного боргу в розмірі 887 289 (вісімсот вісімдесят сім тисяч двісті вісімдесят дев`ять) гривень, 88 коп., починаючи з 22.08.2025 до виконання рішення суду за такою формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Товариства з обмеженою відповідальністю АГРОКОМПЛЕКС НИВА (, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 14000, Чернігівська обл., м. Чернігів, вул. Всіхсвятська, буд. 5) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ПЛАНТАГРО (, місцезнаходження юридичної особи: Україна, 08442, Київська обл., Переяслав-Хмельницький р-н, с. Помоклі, вул. Колгоспна, буд. 7) до моменту виконання рішення суду.

Вимоги позивача обґрунтовані неналежним виконання відповідачем зобов`язань в частині своєчасної сплати вартості отриманого Товару по договору поставки № 11/05/2021-4_Н від 11.05.2021.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 28.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 30.09.2025, встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Ухвала суду від 28.08.2025 отримана позивачем та відповідачем 28.08.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

В розумінні ст. 242 ГПК України сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, а також про встановлені сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив, заперечень.

Відповідач своїм правом на подання відзиву у визначений судом відповідно до господарського процесуального закону строк не скористався, проти позовних вимог не заперечив, хоча і був своєчасно та належним чином повідомлений.

Відповідач мав достатньо часу та можливості надати свої заперечення з приводу предмета спору, та докази, які мають значення для розгляду справи по суті.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги на території Чернігівської області, у тому числі в м. Чернігові, судове засідання у справі 927/842/25, призначене на 30.09.2025 о 10:30 год., не відбулось.

Ухвалою суду від 30.09.2025 сторін повідомлено про те, що підготовче засідання відбудеться 16.10.2025.

У підготовчому засіданні 16.10.2025 суд постановив протокольну ухвалу про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів.

Крім того, з огляду на вирішення зазначених у частині 2 статті 182 ГПК України питань, що підлягали з`ясуванню у підготовчому засіданні, суд 16.10.2025 постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 18.11.2025.

У судовому засіданні 18.11.2025 судом оголошено перерву до 11.12.2025.

У судовому засіданні 11.12.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та на підставі ст. 219 ГПК України з урахуванням складності справи відклав ухвалення і проголошення рішення до 17.12.2025, про що повідомив присутніх учасників процесу, інші учасники справи повідомлені ухвалою суду від 11.12.2025.

Зважаючи на принципи диспозитивності, змагальності господарського судочинства та рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, останнім забезпечена можливість реалізації сторонами своїх процесуальних прав сторони у господарському процесі, у тому числі права на судових захист.

Будь-яких інших заяв та клопотань від сторін не надходило.

17.12.2025 у судовому засіданні на підставі статті 240 ГПК України проголошено скорочене рішення.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

11.05.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Плантагро» (далі - Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Нива» (далі - Покупець) укладено договір поставки № 11/05/2021-4_Н (далі Договір).

Відповідно до умов Договору:

п. 1.1. В порядку та на умовах цього договору Постачальник зобов`язується поставити Покупцю продукцію виробничо-технічного призначення (товар), а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість такого товару.

п. 1.2. Найменування, асортимент та кількість Товару, який підлягає поставці за цим Договором, зазначаються в Додатках, які є його невід`ємною частиною.

п. 2.1. Ціна Товару в національній валюті та її еквівалент в іноземній валюті (долар США або Євро) зазначаються у Додатках до цього Договору.

п. 2.2. Ціна Товару в національній валюті є орієнтовною та остаточно визначається на дату фактичної оплати Товару на умовах цього Договору. Еквівалент ціни Товару в іноземній валюті, який зазначено в Додатку до цього Договору, є незмінним на весь період дії цього Договору.

п. 2.3. Загальна вартість товару, що постачається за цим Договором (ціна Договору), визначається Додатками та видатковими накладними з урахуванням п. 3.2 договору. У випадку розбіжності даних у додатку та у видаткових накладних щодо кількості, асортименту та ціни товару, перевагу має видаткова накладна.

п. 3.1. Оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок постачальника в порядку, на умовах та у строки зазначені цим договором та Додатками до нього. У випадку поставки товару на умовах попередньої оплати допускається оплата та поставка товару на підставі рахунку на попередню оплату, що містить істотні умови поставки без укладення додатків до цього договору.

п. 3.2. Сторони погодили, що визначення ціни та загальної вартості товару, що підлягає оплаті покупцем, здійснюється в національній валюті України, виходячи із курсу продажу долару США або Євро до гривні, встановленому на Міжбанківській валютній біржі (графа «закриття/ASK») на момент закриття торгів у день, що передує даті оплати Товару (надалі «курс Міжбанку»). Для визначення «курсу Міжбанку» Сторони використовують дані, розміщені на вебсайті http/minfin.com/ua/currency/mb/archive/, якщо інші джерела визначення курсу іноземних валют не зазначені в Додатках до цього Договору (надалі «Джерело курсу іноземних валют»).

п. 3.5. В тому разі коли на день проведення покупцем оплати товару, отриманого на умовах відстрочення оплати або з використанням вексельного способу розрахунків, курс іноземної валюти, зазначений з дотриманням умов п. 3.2 договору є вищим за відповідний курс іноземної валюти, що використаний на дату оформлення видаткової накладної. Сторони для визначення вартості товару застосовують формулу: С=А1/А2*В, де С вартість Товару, що підлягає оплаті; В вартість неоплаченого Товару за відповідними видатковими накладними; А1 курс іноземної валюти на дату оплати Товару, визначений згідно з умовами Договору; А2 курс іноземної валюти на дату оформлення видаткової накладної, визначений згідно з умовами Договору.

п. 6.2. Покупець за несвоєчасну оплату сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості неоплаченого товару за кожен день прострочення.

п. 6.8. У разі невиконання покупцем зобов`язань щодо оплати Товару чи невиконання зобов`язань, передбачених пунктами 3.2, 3.3 цього Договору, Покупець відповідно до ст. 625 ЦК України сплачує на користь постачальника 10 % річних. Річні нараховуються на загальну суму простроченої оплати. Для уникнення непорозумінь, сторони погодили, що сплата коштів, передбачених цим пунктом, є особливим видом відповідальності, передбаченим ст. 625 ЦК України, та не відноситься до неустойки.

п. 6.9. Сторони домовились про те, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим договором відповідно до п. 6 ст. 232 ГК України не обмежуються строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафної санкції у відповідності до ст. 259 ЦК України продовжується до 3 років.

п. 9.2. Договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін та діє до 31.12.2021, а в частині проведення розрахунків за поставлений Товар - до моменту проведення остаточних розрахунків. Закінчення дії цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору. Якщо жодна із Сторін не заявить про розірвання договору за місяць до його закінчення, договір вважається пролонгованим на наступний рік на тих самих умовах.

Між сторонами складено і підписано:

1) Додаток № 1-Н від 11.05.2021, відповідно до якого сторони обумовили, що поставці підлягають Товари в наступному асортименті, кількості, ціні та вартості: насіння кукурудзи Шамбері КС імпорт,193 міш., 45,00 Євро/міш., на суму 8685,00 Євро; насіння кукурудзи сорту РЖТ ПДАНОККС (фунгіцид, імп), 100 міш., 50,00 Євро/міш., на сум 5000,00 Євро.

Відповідно до п. 3.2. Договору поставки Сторонами погоджено: «Джерело курсу іноземних валют»: «курс Міжбанку».

«Курс Міжбанку» на день підписання даного Додатку складає: 1 Євро 33,6506 грн.

Загальна вартість Товару, включаючи ПДВ 552610,85 грн.

Відповідно до п. 3 Додатку № 1-Н оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2., 3.3. Договору поставки у наступному порядку: 100% від загальної вартості Товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 01.10.2021.

Відповідно до п. 4 Додатку № 1-Н у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару на строк понад 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, Покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмірі 36% річних, нарахованих на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару.

2) Додаток № 2-Н від 11.05.2021, відповідно до якого сторони обумовили, що поставці підлягають Товари в наступному асортименті, кількості, ціні та вартості: насіння кукурудзи ДН Галатея F1, 40 міш., 1242,00 грн/міш., на суму 49680,00 грн; насіння кукурудзи ДБ Хотин F1, 40 міш., 1035,00 грн/міш., на суму 41400,00 грн.

Відповідно до п. 3.2. Договору поставки Сторонами погоджено: «Джерело курсу іноземних валют»: «курс Міжбанку».

Загальна вартість Товару, включаючи ПДВ 106315,20 грн.

Відповідно до п. 3 Додатку № 1-Н оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2., 3.3. Договору поставки у наступному порядку: 100% від загальної вартості Товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 01.10.2021.

Відповідно до п. 4 Додатку № 1-Н у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару на строк понад 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, Покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмірі 36% річних, нарахованих на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару.

3) Додаток № 3-Н від 27.05.2021, відповідно до якого сторони обумовили, що поставці підлягають Товари в наступному асортименті, кількості, ціні та вартості: насіння кукурудзи Спацсі КС, 160 міш., 50,00 Євро/міш.,на суму 8000,00 Євро.

Відповідно до п. 3.2. Договору поставки Сторонами погоджено: «Джерело курсу іноземних валют»: «курс Міжбанку».

«Курс Міжбанку» на день підписання даного Додатку складає: 1 Євро 33,7092 грн.

Загальна вартість Товару, включаючи ПДВ 323608,32 грн.

Відповідно до п. 3 Додатку № 3-Н оплата повної вартості Товару, який постачається на умовах цього Додатку, здійснюється покупцем з дотриманням умов пунктів 3.2., 3.3. Договору поставки у наступному порядку: 100% від загальної вартості Товару Покупець сплачує на умовах відстрочення оплати в строк до 01.10.2021.

Відповідно до п. 4 Додатку № 3-Н у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару на строк понад 15 (п`ятнадцяти) календарних днів, Покупець відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом (користування чужими грошовими коштами) у розмірі 36% річних, нарахованих на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару.

Відповідно до видаткових накладних № 2026 від 13.05.2021 на суму 524980,31 грн, № 2025 від 13.05.2021 на суму 47196,00 грн, № 2166 від 18.05.2021 на суму 56635,20 грн, № 2552 від 27.05.2021 на суму 307427,90 грн позивачем поставлено, а відповідачем прийнято Товар на загальну суму 936239,41 грн.

З урахуванням умов Договору та Додатків до нього, строк оплати Товару становить до 01.10.2021.

Відповідач частково здійснив оплату вартості Товару, отриманого відповідно до Додатку № 1-Н, а саме 20.05.2022 сплачено 48949,53 грн, в доказ чого позивач надав бухгалтерську довідку № 107 від 20.05.2022.

Будь-яких інших доказів оплати відповідачем решти вартості отриманого Товару матеріали справи не містять.

За твердженням позивача заборгованість відповідача перед позивачем з урахуванням положень п. 3.5. Договору станом на 21.08.2025 становить 1 222 862,43 грн, враховуючи порушення строків оплати за Товар.

За порушення строків оплати вартості Товару, отриманого за Договором позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення:

527186,31 грн інфляційних нарахувань;

348290,13 грн 10% річних;

1186257,48 грн пені;

1253844,46 грн 36% річних.

Позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов Договорів поставки.

Нормативно-правове обґрунтування, оцінка доказів та висновки суду.

Відповідно до положень статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що сторони відповідно до статті 6 цього Кодексу є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

В частині 1 статті 638 Цивільного кодексу України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Укладений між сторонами договір, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав і обов`язків.

Суд при вирішенні спору враховує, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором поставки, а правовідносини, що склалися між сторонами, підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.

Згідно зі статтею 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві ціну проданого товару.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що принцип належного виконання полягає в тому, що воно має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмета; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 07.12.2022 у справі №910/11949/21).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Стаття 612 ЦК України визначає одним із основних видів порушення зобов`язання прострочення боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема щодо оплати отриманого товару, а тому несвоєчасне виконання/невиконання в повному обсязі зобов`язання є його порушенням.

Щодо вимог по стягненню боргу.

Як встановлено судом, на виконання умов Договору позивачем поставлено, а відповідачем прийнято Товар на загальну суму 936239,41 грн, що підтверджується видатковими накладними № 2026 від 13.05.2021, № 2025 від 13.05.2021, № 2166 від 18.05.2021,№ 2552 від 27.05.2021.

З урахуванням умов п. 3.1. Договору та п. 3 Додатків № 1-Н, №2-Н, № 3-Н строк оплати Товару визначений до 01.10.2021.

Судом встановлено, що відповідач частково здійснив оплату Товару, отриманого за Додатком № 1-Н на підставі видаткової накладної № 2026 від 13.05.2021, в сумі 48949,53 грн, що підтверджується бухгалтерською довідкою 107 від 20.05.2022.

Будь які інші докази оплати вартості отриманого товару у матеріалах справи відсутні.

Отже, заборгованість відповідача за отриманий товар складає 887289,88 грн.

У розрахунку, доданому до позовної заяви, позивачем визначено, що станом на 21.08.2025 згідно з офіційним «курсом Міжбанку» 1 Євро становило 48,0967 грн (інформація, розміщена сайті за посиланням http/minfin.com/ua/currency/mb/archive).

Судом здійснено перевірку курсу Євро станом на 21.08.2025 та встановлено, що останній становив 47,8877 грн/1Євро.

При перевірці обчислення розміру основної заборгованості за поставлений товар на підставі п. 3.5. Договору суд застосовує курс 47,8877 грн/1Євро, з урахуванням чого перевірена судом заборгованість за Товар станом на 21.08.2025, отриманий відповідно до Додатку № 1-Н від 11.05.2021 становить 677432,77 грн, заборгованість за Товар, отриманий відповідно до Додатку № 3-Н від 27.05.2021 - 436735,82 грн.

Отже, станом на день ухвалення рішення заборгованість відповідача склала 1217999,79 грн.

Відповідач станом на день ухвалення рішення судом не надав доказів сплати даної суми заборгованості.

Щодо вимог по стягненню пені.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

Пунктом 6.9. Договору сторони обумовили, що стягнення штрафних санкцій (пені, штрафу, процентів) за цим договором до п. 6 ст. 232 ГК України не обмежуються строком нарахування та припиняється в день виконання стороною зобов`язання, а строк позовної давності щодо стягнення штрафної санкції у відповідності до ст. 259 ЦК України, продовжується до 3 років.

Відповідно до поданого розрахунку, позивачем пред`явлено до стягнення 1186257,48 грн пені за період прострочення з 02.10.2021 по 22.08.2025.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що вимоги позивача по стягненню пені є правомірними, здійснені арифметично вірно з урахуванням умов Договору.

Щодо вимог по стягненню інфляційних та 10% річних.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до поданого розрахунку, позивачем пред`явлено до стягнення 348290,13 грн 10% річних за період прострочення з 02.10.2021 по 22.08.2025 та 527186,31 грн інфляційних нарахувань за період прострочення з жовтня 2021 року по липень 2025 року.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що вимоги позивача по стягненню відсотків річних та інфляційних нарахувань є правомірними, здійснені арифметично вірно з урахуванням умов Договору та підлягають задоволенню у заявлених позивачем сумах.

Щодо вимог по стягненню 36% річних за користування чужими коштами.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 5 ст. 694 ЦК України якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

Відповідно до умов п. 4 Додатків№ 1-Н, № 2-Н, №3-Н до Договору сторони встановили, що у разі порушення Покупцем зобов`язань щодо оплати отриманого Товару, Покупець, відповідно до вимог ст. 536 та ч. 5 ст. 694 Цивільного кодексу України зобов`язаний сплатити на користь Постачальника плату за користування товарним кредитом у розмірі 36 %, нараховану на вартість отриманого, але неоплаченого Покупцем Товару.

Відповідно до поданого розрахунку позивачем нараховано та пред`явлено до стягнення 1253844,45 грн 36% річних за користування чужими коштами за період прострочення з 02.10.2021 по 22.08.2025.

Здійснивши перерахунок, судом встановлено, що вимоги позивача по стягненню 36% річних є правомірними, здійснені арифметично вірно з урахуванням умов Договору та підлягають задоволенню у заявленій позивачем сумі.

Між тим, суд зазначає таке.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Наприклад, такими правилами є правила про неустойку, передбачені статтями 549-552 Цивільного кодексу України. Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Відповідно до частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають значення.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен, зокрема, об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та інше.

При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України приймається до уваги, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними та конкретизуються судом у кожному конкретному випадку, а вказані норми направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником, оскільки за своєю правовою природою штрафні санкції, виконують стимулюючу функцію.

У той же час зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 року в справі № 904/4685/18, від 21.11.2019 року в справі № 916/553/19.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків.

Отже, наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Суд зазначає, що неустойка має подвійну правову природу. Вона є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником. Завданням неустойки, як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності, є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання. Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного виконання зобов`язання не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 Цивільного кодексу України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Принцип добросовісності є одним із засобів утримання сторін від зловживання своїми правами.

Основне призначення цього принципу вбачається в наданні суддям більше можливостей з`ясовувати в повному обсязі фактичні обставини справи і, насамкінець, встановити об`єктивну істину.

Отже законодавець надав суду можливість зменшувати штрафні санкції, який, у свою чергу, має керуватися при вирішенні такого питання не лише принципом свободи договору, який полягає у можливості узгодити сторонами правочину різноманітні штрафні санкції, але і принципом справедливості, добросовісності та розумності.

При цьому законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і дане питання вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Усе зазначене судом вище кореспондує усталеній та послідовній позиції Верховного Суду, відступів від якої станом на момент виникнення спору та розгляду цієї справи Верховним Судом не зроблено.

Зі встановлених у зазначеній справі обставин слідує:

- пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні розміру неустойки позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення основного боргу, процентів річних та інфляційних нарахувань;

- задоволення вимог позивача по стягненню інфляційних нарахувань та відсотків річних у повній мірі виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредитором;

- відсутні підстави вважати, що порушення зобов`язання відповідачем потягло за собою значні збитки для позивача; обставин понесення будь-яких збитків, майнових та/або фінансових втрат позивача судом не встановлено;

- наявність очевидної неспівмірності у сукупності заявленої до стягнення суми пені, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання (заявлена до стягнення сума пені складає 97% від заявленої суми боргу);

- застосування до відповідача неустойки у розмірі, заявленому позивачем до стягнення, не може відповідати критеріям розумності та справедливості, позаяк цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права;

- повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на територію України вплинуло на господарську діяльність усіх юридичних осіб, зокрема, у вигляді перебоїв з електропостачанням, постачанням палива, блокування логістики поставки продукції тощо.

Отже, враховуючи викладене, а також те, що позивачем, крім штрафних санкцій у вигляді пені, заявлені і інші нарахування (відсотки річних, відсотки за користування чужими грошовими коштами, інфляційні нарахування), які у повій мірі компенсують негативні наслідки від несвоєчасного виконання відповідачем своїх зобов`язань по договору, внаслідок чого відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язання в цій справі, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені на 90 %, у зв`язку з чим стягненню підлягає пеня в сумі 118625,75 грн.

Таке зменшення суд вважає оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків для обох сторін, які знаходяться в рівних несприятливих економічних умовах.

Статтею 129 Конституції України та статтею 2 Господарського процесуального кодексу України до основних засад судочинства віднесено рівність і змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 14 ГПК).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 статті 74 ГПК України).

Під час розгляду цієї справи сумнівів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів у суду не виникло.

На підставі статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням встановлених обставин справи, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Плантагро» підлягають частковому задоволенню, і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1217999,79 грн боргу, 118625,75 грн пені, 527186,31 грн інфляційних нарахувань, 348290,13 грн 10% річних, 1253844,46 грн 36% річних.

В решті вимог, зокрема, в частині стягнення 4862,64 грн боргу (як безпідставно нарахованого), 1067631,73 грн пені (як зменшеної судом) позов задоволенню не підлягає.

Згідно з приписами ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22, положення частини 10 статті 238 ГПК України закріплює механізм, який позбавляє кредитора необхідності звернення до суду з позовом щодо нарахування та стягнення, зокрема, відсотків за наступні періоди невиконання зобов`язання після того, як був розглянутий по суті і задоволений його позов про стягнення боргу, відсотків за невиконання того самого зобов`язання між тими ж сторонами.

Застосування частини 10 статті 238 ГПК України полягає у продовженні нарахування відсотків поза часовими межами, в яких суд розглянув і вирішив спір по суті позовних вимог.

Отже, положення вказаної норми урегульовують можливість нарахування відсотків до моменту виконання рішення суду, і при прийнятті рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки, суд вправі відповідно до частини десятої статті 238 ГПК України зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення суду.

Частині десятій статті 238 ГПК України кореспондують норми частин 11, 12 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", якими конкретизується порядок виконавчих дій виконавця щодо нарахування пені, відсотків до моменту виконання рішення суду за механізмом (формулою) визначеним у цьому рішенні суду. Зокрема, визначено: якщо у виконавчому документі про стягнення боргу зазначено про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження розраховує остаточну суму відсотків (пені) за правилами, визначеними у виконавчому документі; до закінчення виконавчого провадження виконавець за заявою стягувача перераховує розмір остаточної суми відсотків (пені), які підлягають стягненню з боржника, не пізніше наступного дня з дня надходження заяви стягувача про такий перерахунок, про що повідомляє боржника не пізніше наступного дня після здійснення перерахунку.

Таким чином, зазначаючи в тексті судового рішення про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення, суд лише реалізує своє право на вчинення дій, встановлене ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України.

Остаточна сума відсотків у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду, і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Водночас, вимога про зазначення в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення не є самостійною позовною вимогою немайнового характеру, яка повинна оплачуватись судовим збором в розумінні норм Господарського процесуального кодексу України, оскільки вказана вимога заявляється безпосередньо не до відповідача у справі, а є за своєю правовою природою клопотанням позивача, заявленим до суду, про використання останнім передбаченого ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України відповідного права.

Суд також зауважує, що застосування ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України сприятиме швидшому виконанню відповідачем судового рішення в частині сплати основного боргу, а позивач позбавиться необхідності ще раз звертатися до суду з позовом про стягнення з відповідача додатково нарахованих процентів за допущене ним прострочення після ухвалення судом рішення.

При цьому суд враховує, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18)

Таким чином, з метою позбавлення позивача необхідності звернення до суду з позовом про стягнення 3% річних, суд приходить до висновку, що правомірним є нарахування 3% річних з наступного дня після закінчення визначеного позивачем періоду нарахування 3% річних, тобто з 23.08.2025.

Нарахування на суму боргу 3 % річних (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом) відбувається незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

При цьому суд зауважує, що умовами Договору встановлений розмір річних на рівні 10%, але з огляду на те, що позивач у прохальній частині позовної заяви визначив розмір відсотків річних на рівні 3%, з урахуванням закріпленого статтею 2 ГПК України такого принципу господарського судочинства як диспозитивність та відсутності будь-яких заяв позивача щодо коригування розміру відсотків річних, суд враховує позицію останнього щодо заявленого розміру відсотків річних.

За таких обставин на підставі ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України суд вважає за необхідне зазначити в рішенні суду про нарахування трьох процентів річних з 23.08.2025 (наступний день після закінчення визначеного позивачем періоду нарахуванням 3% річних) до моменту його виконання з урахуванням вимог законодавства України, що регулюють таке нарахування (ст. 625 Цивільного кодексу України).

При цьому належить роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що в разі часткової сплати відповідачем боргу, 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився.

Розподіл судових витрат.

Згідно з пунктом 5 ч. 1 ст. 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання, зокрема, про розподіл між сторонами судових витрат.

Статтею 129 ГПК України передбачено, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, у разі зменшення судом розміру неустойки (пені) на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України судовий збір відповідно до вимог ч. 9 ст. 129 ГПК України покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки (пені), оскільки спір виник внаслідок неправильних дій відповідача, і таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права, передбаченого наведеними нормами, на таке зменшення.

Аналогічна правова позиція щодо розподілу судових витрат викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі №917/1068/17, від 05.04.2018 у справі №917/1006/16, від 03.04.2018 у справі №902/339/16.

З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, судовий збір в сумі 54402,94 грн покладається на відповідача.

В решті 58,35 грн судовий збір покладається на позивача.

Керуючись статтями 129, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОКОМПЛЕКС "НИВА" (, вул. Всіхсвятська, 5, м. Чернігів, 14000) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ПЛАНТАГРО" (), вул. Колгоспна, 7, с. Промоклі, Переяслав - Хмельницький район, Київська область, 08442) борг в сумі 1 217 999,79 грн, пеню в сумі 118 625,75 грн, інфляційні нарахування в сумі 527 186,31 грн, 10% річних в сумі 348 290,13 грн, 36% річних в сумі 1 253 844,46 грн, судовий збір в сумі 54 402,94 грн.

Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення Господарського суду Чернігівської області від 17.12.2025 у справі №927/842/25, здійснювати нарахування 3% річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 23.08.2025 до повної сплати суми основного боргу. Розрахунок 3% річних здійснювати за формулою: С х 3 х Д : К : 100, де: С - несплачена сума основного боргу (станом на час ухвалення рішення суду 887 289,88 грн); Д - кількість днів прострочення; К - кількість днів у році, в якому наявна непогашена заборгованість.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду згідно зі статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України подається безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Повне рішення складено 23.12.2025

Суддя Т.О.Кузьменко