ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4133/25

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

розглянувши справу

за позовом Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (73003, Херсонська обл., м. Херсон, пр. Незалежності, буд. 47; )

до відповідача ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про стягнення 7 587,15 грн,

ВСТАНОВИВ:

Регіональне відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 7 587,15 грн заборгованості з орендної плати.

В обґрунтування позову покликається на неналежне виконання відповідачем, як орендарем, грошових зобов`язань за Договором оренди державного майна № 854-10-065 від 28.10.2010.

Ухвалою від 15.10.2025 позовну заяву залишено без руху, встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків позовної заяви протягом семи днів з дня вручення даної ухвали шляхом надання до суду доказів належного виконання обов`язку, передбаченого частиною першою статті 172 ГПК України, з урахуванням вимог мотивувальної частини даної ухвали.

17.10.2025 від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 22.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 916/4133/25, справу постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, встановлено сторонам строки для подачі до суду заяв по суті справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.ч. 1-3, 5, 8 ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу.

Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

18.11.2025 від представника відповідача до суду надійшла заява про визнання позову.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 5 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

28.10.2010 між Регіональним відділенням Фонду державного майна в Херсонській області, АР Крим та м. Севастополі (далі - Орендодавець, Регіональне відділення) та Фізичною особою-підприємцем Іванович Юлією Вікторівною (Орендар) було укладено Договір оренди державного майна № 854-10-065 (далі - Договір), згідно якого орендодавець передав, а Орендар прийняв у строкове платне користування державне майно вбудоване нежитлове приміщення загальною площею 37 кв.м першого поверхe п`ятиповерхової будівлі гуртожитку №2, що перебуває на балансі Херсонського морехідного училища рибної промисловості та розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Леніна, 55 (далі - Орендоване майно). В той же день орендоване майно було передано Орендарю в користування за актом приймання-передавання. Строк дії Договору - до 28.09.2013.

12.03.2013 між Регіональним відділенням та Орендарем було укладено Додатковий договір № 1 про внесення змін до Договору оренди державного майна від 28.10.2010 №854-10-065, яким внесли зміни до абз.1.пункту 1.1 Розділу 1 «Предмет договору» (у зв`язку із зміною назви балансоутримувача).

27.09.2013 між Регіональним відділенням та Орендарем було укладено Додатковий договір № 2 про внесення змін до Договору оренди державного майна від 28.10.2010 № 854-10-065, яким було внесено ряд змін, в тому числі продовжено дію Договору оренди від 28.10.2010 №854-10-065 з 29.09.2013 до 29.08.2016.

25.08.2016 між Регіональним відділенням та Орендарем було укладено Додатковий договір №3 про внесення змін до Договору оренди державного майна від 28.10.2010 №854-10-065. Зміни стосувались і строку дії договору, який було продовжено до 30.07.2019.

05.07.2019 між Регіональним відділенням та Орендарем було укладено Додатковий договір №4 про внесення змін до Договору оренди державного майна від 28.10.2010 №854-10-065. При цьому Договір оренди було викладено в новій формі. В Договорі було передбачено зміну балансоутримувача, перейменування вулиці, на якій знаходиться орендоване майно, розмір орендної плати та ін. Також встановлено строк дії Додаткового договору - до 31.06.2022.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Стаття 2 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" визначає, що орендою є засноване на договорі строкове платне користування майном, необхідним орендареві для здійснення підприємницької та іншої діяльності.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як встановлено судом, між сторонами у цій справі на підставі договору № 854-10-065 від 28.10.2010 виникли правовідносини оренди державного майна.

Відповідно до п. 5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (далі Постанова № 634), в редакції, що була чинною на момент виникнення правовідносин 19.11.2023 - договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Норма щодо продовження договору, встановлена цим пунктом, не застосовується до договорів, щодо яких рішення про їх продовження прийнято на аукціоні і аукціон оголошено до дати набрання чинності цією постановою. Для продовження договору оренди на строк, передбачений цим пунктом, заява орендаря та окреме рішення орендодавця не вимагаються.

Отже, Договір був пролонгований на підставі п.5 Постанови № 634 на тих самих умовах, які були передбачені Додатковим договором № 4 від 05.07.2019 про внесення змін до договору оренди державного майна від 28.10.2010 № 854-10-065.

Статтею 762 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Відповідно до вимог пункту 4 статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» (надалі Закон) Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Аналогічні положення закріплено у п. 5.3 Договору оренди державного майна від 28.10.2010 № 854-10-065 (тут і надалі - в редакції, викладеній в додатковому договорі №4), згідно з яким орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету та балансоутримувачу.

Порядок нарахування та сплати орендної плати до Державного бюджету України та балансоутримувачу визначений умовами Договору оренди. Так, пунктом 3.1. Договору оренди передбачено, що орендна плата за базовий місяць травень 2019 року становить 3703,61 грн.

Пункт 3.3. Договору оренди вказує, що орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Оперативна інформація про індекси інфляції, розраховані Державною службою статистики України, розміщується на веб-сайті Фонду державного майна України.

Згідно з пунктом 3.6 Договору оренди, перерахування орендарем орендної плати до державного бюджету та балансоутримувачу здійснюється у співвідношенні 50% до 50% щомісячно не пізніше 15 числа місяця, наступаючого за звітним місяцем з урахуванням щомісячного індексу інфляції, відповідно до пропорцій розподілу, установлених Кабінетом Міністрів України і чинних на кінець періоду, за який здійснюється платіж.

Як свідчать матеріали справи, з 01.01.2023 по 31.12.2023 відповідач не сплачував орендну плату. Проте, оскільки у відповідача станом на початок 2023 року рахувалась переплата у розмірі 9 179,37 грн, орендна плата з січня по червень та частково липень погашалась з урахуванням цієї переплати. Втім, з липня по грудень 2023 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 7 587,15 грн, докази сплати якої у матеріалах справи відсутні.

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч.ч. 1-2 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, зважаючи на подання відповідачем заяви про визнання позову, перевіривши при цьому повноваження представника відповідача щодо можливості подання до суду відповідної заяви, з`ясувавши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує інтереси будь-яких осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 130 ГПК України та частиною 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Крім того, за загальним правилом, встановленим ст. 129 ГПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

За подання позову позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 147 від 08.10.2025.

Отже, судові витрати у даній справі слід розподілити наступним чином: 50 % сплаченого судового збору у розмірі 1 211,20 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а решта 50 % підлягають поверненню позивачу з державного бюджету на підставі вказаного рішення.

Керуючись ст. 73, 74, 76, 77, 78, 86, 91, 129, 130, 191, 232, 233, 236, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Іванович Юлії Вікторівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (73003, Херсонська обл., м. Херсон, пр. Незалежності, буд. 47; ) 7 587,15 грн заборгованості та 1 211,20 грн витрат зі сплати судового збору.

3. Повернути Регіональному відділенню Фонду державного майна в Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (73003, Херсонська обл., м. Херсон, пр. Незалежності, буд. 47; ) з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області (65023, Одеська область, місто Одеса, вул. Садова, буд. 1-А, ) 1 211,20 грн судового збору, сплаченого згідно з платіжною інструкцією № 147 від 08.10.2025.

4. На виконання п. 2 резолютивної частини рішення, після набрання ним законної сили, видати наказ.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано 22 грудня 2025 р.

Суддя Р.В. Волков