ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"26" грудня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1534/25
Господарський суд Київської області
Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О.,
розглянув матеріали заяви (вх.№6836/25 від 07.11.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ Україна» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/1534/25
за позовом Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ Україна»
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Комунальна установа «Одеський міський Центр здоров`я»
про визнання правочину недійсним в частині та стягнення коштів
за участі представників cторін:
позивача: не з`явився;
відповідача: не з`явився;
третьої особи: не з`явився;
Обставини справи:
У провадженні Господарського суду Київської області перебуває справа №911/1534/25 за позовом Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ Україна» про визнання правочину недійсним в частині та стягнення коштів.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 16.06.2025 прийнято позовну заяву (вх. №561/25 від 06.05.2025) Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ Україна» про визнання правочину недійсним в частині та стягнення коштів до розгляду та відкрито провадження у справі №911/1534/25 за правилами загального позовного провадження.
За результатами розгляду справи, у судовому засіданні 04.11.2025 проголошено скорочене рішення суду (вступну та резолютивну частини) у справі №911/1534/25 про повну відмову у задоволенні позову.
У підсистемі ЄСІТС "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ Україна» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу (вх.№6836/25 від 07.11.2025).
Згідно із статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до частин 3 та 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до частин 1, 2 статті 221, статті 129 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про необхідність призначення судового засідання з розгляду заяви (вх.№6836/25 від 07.11.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ Україна» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, явка представників сторін у вказане судове засідання не є обов`язковою, а їх відсутність не перешкоджатиме розгляду заяви.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 12.11.2025 призначено судове засідання з розгляду заяви (вх.№6836/25 від 07.11.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ Україна» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу на 20.11.2025 о 12:40.
Через канцелярію Господарського суду Київської області надійшла заява відповідача про проведення судового засідання без участі його представника (вх.№ 7066/25 від 19.11.2025).
З метою повідомлення учасників справи про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення судом копії ухвали Господарського суду Київської області від 12.11.2025 направлені: відповідачу - за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", яка доставлена до його електронного кабінету 12.11.2025 о 22:52, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка складена до матеріалів справи; позивачу - за допомогою підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", яка доставлена до його електронного кабінету 12.11.2025 о 23:00, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, яка складена до матеріалів справи; третій особі - рекомендованим листом з повідомленням про вручення засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта», на адресу місцезнаходження за відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та була нею отримана.
За приписами частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Відтак, днем коли позивач отримало ухвалу Господарського суду Київської області від 12.11.2025, вважається 13.11.2025.
Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 30.08.2022 у справі №459/3660/21, довідка про доставку документа в електронному вигляді до «Електронного кабінету» є достовірним доказом отримання адресатом судового рішення.
Отже, суд дійшов висновку, що сторони належним чином повідомлені про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення.
У судове засідання 20.11.2025 представники сторін не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином.
У зв`язку із неявкою всіх учасників справи у судове засідання, суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.
Судом розглянута заява (вх.№6836/25 від 07.11.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ Україна» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/1534/25.
За результатами розгляду заяви (вх.№6836/25 від 07.11.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ Україна» про ухвалення додаткового рішення, суд
Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
У постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, прийнятій об`єднаною палатою Касаційного господарського суду, викладено висновок, що практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (статті 129 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Верховний Суд у постанові від 29.04.2020 у справі №920/13/19 наголосив, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.
Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.
При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Водночас, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може з власної ініціативи не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (до таких висновків дійшов Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
В обґрунтування заяви про покладення на позивача судових витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначає, що між ним та адвокатом Ковальчуком Дмитром Івановичем укладений договір про надання юридичних (адвокатських) послуг №1/17 від 25.06.2025.
Договір вважається чинним з моменту його підписання (пункт 1.2 договору).
Даний договір починає діяти з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2025 року (пункт 3.1 договору).
До матеріалів справи надано копії договору про надання юридичних (адвокатських) послуг №1/17 від 25.06.2025, акту виконаних робіт від 04.112025 відповідно до якого Ковальчук Дмитро Іванович, адвокат, (надалі виконавець), з однієї сторони та Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІНГ УКРАЇНА» (надалі замовник), з другої сторони, склали акт про таке:
Судом встановлено, що адвокат Ковальчук Дмитро Іванович брав участь у судових засіданнях у справі як представник відповідача.
Предметом спору у цій справі було визнання недійсними пункту 3.1 та специфікації (додаток №1) до договору №1340 від 20.11.2023, укладеного між Департаментом охорони здоров`я Одеської міської ради, Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІНГ УКРАЇНА» та Комунальною установою «Одеський міський Центр здоров`я», в частині включення до загальної договірної ціни податку на додану вартість в розмірі 115794,40 грн, а також стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ УКРАЇНА» на користь Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради суми безпідставно отриманих коштів у вигляді податку на додану вартість за договором №1340 від 20.11.2023 у розмірі 115794,40 грн.
Керуючись статтями 123, 129, 237, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву (вх.№6836/25 від 07.11.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІНГ Україна» про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у справі № 911/1534/25 задовольнити повністю.
3. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне додаткове рішення суду складено 26.12.2025.
Суддя С.О. Саванчук