УХВАЛА

м. Київ

23.12.2025Справа № 57/190

Господарський суд міста Києва у складі судді Гулевець О.В. за участю секретаря судового засідання Нікітіної В.В., розглянувши

скаргу Київської міської ради

на протиправні дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Коваленка Є.І.

у справі № 57/190

за позовом Заступника прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави

в особі Київської міської ради

до Дочірнього підприємства "ЕнергоСвіт" Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Нігма"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

Державна податкова інспекція у Подільському районі м. Києва

про стягнення 1 318 986,40 грн

представники учасників судового процесу:

від скаржника: Литвиненко Ю.А.

від прокуратури: не з`явився

від боржника: не з`явився

від виконавчої служби: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Заступник прокурора Подільського району м. Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради звернувся до Господарського суду міста Києва з вимогою про стягнення з Відповідача - Дочірнього підприємства "ЕнергоСвіт" Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Нігма" 1318986,40 грн. заборгованості за договором оренди земельної ділянки.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.08.2011 позов задоволено повністю. Стягнуто з Дочірнього підприємства "ЕнергоСвіт" Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Нігма" на користь Київської міської ради 1483859 грн. 70 коп. заборгованості. Стягнуто з Дочірнього підприємства "ЕнергоСвіт" Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Нігма" до Державного бюджету України 14838 грн. 60 коп. державного мита. Стягнуто з Дочірнього підприємства "ЕнергоСвіт" Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Нігма" до Державного бюджету України 236 грн. 00 коп. витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу.

22.08.2011 на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 05.08.2011 видано накази.

02.12.2025 через систему «Електронний суд» від Київської міської ради надійшла скарга на протиправні дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Коваленка Є.І. в частині винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувача на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

02.12.2025 через канцелярію суду від Київської міської ради надійшло клопотання про визнання поважними причини пропуску процесуального строку та поновлення пропущеного процесуального строку на подання скарги на дії державного виконавця.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.12.2025 розгляд скарги Київської міської ради призначено на 23.12.2025.

22.12.2025 через систему «Електронний суд» від державного виконавця надійшли матеріали виконавчого провадження.

У судове засідання 23.12.2025 представники боржника та виконавчої служби не з`явились. Про розгляд скарги повідомлені ухвалою суду 08.12.2025.

У відповідності до ч. 2 ст. 342 Господарського процесуального кодексу України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Присутній у судовому засіданні 23.12.2025 представник стягувача підтримав скаргу, просив суд її задовольнити.

Розглянувши скаргу Київської міської ради на протиправні дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Коваленка Є.І., суд прийшов висновку про її задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 339-1 Господарського процесуального кодексу України визначено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

У своїй скарзі скаржник просить суд визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця № 75451553 Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Коваленка Є.І. про повернення виконавчого документу стягувану від 06.11.2025; зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 75451553 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 05.08.2011 № 57/190 про стягнення з Дочірнього підприємства «Енергосвіт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нігма» на користь Київської міської ради 1483859,70 гривень заборгованості.

В обґрунтування скарги скаржник посилається на те, що державним виконавцем у повній мірі: не виявлено та не накладено арешт на грошові кошти боржника під час відкриття виконавчого провадження чи на належні йому кошти, які знаходяться у володінні чи користуванні третіх осіб, не перевірено належним чином майнового стану боржника, не направлено запити до усіх реєстраційних органів щодо наявності у власності боржника транспортних засобів, об`єктів нерухомого майна тощо, не винесено постанову про попередження керівництва та/або відповідальних осіб Товариства про відповідальність за пошкодження (знищення) відповідного майна, не вчинено жодних дій щодо керівника боржника; не проведено державної реєстрації публічних обтяжень рухомого майна боржника в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, не направлено запити до ДП "Національні інформаційні системи" щодо встановлення факту видання боржником довіреностей на ім`я третіх осіб на право користування належним боржнику рухомим майном, не направлено запити до органів доходів і зборів з метою отримання інформації про дебіторську заборгованість боржника, не перевірено факт перебування боржника у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань серед власників (засновників) інших суб`єктів господарювання, не вчинено жодних дій щодо засновника тощо.

Як встановлено судом, постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Казміренко Д.Ю. від 05.07.2024 відкрито виконавче провадження № 75451553 на підставі наказу Господарського суду міста Києва від 05.08.2011.

Постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Коваленком Є.І. від 06.11.2025 повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п. 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з приписів ст. 18 Господарського процесуального кодексу України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 15.01.2010 у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України" зазначено, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенцією про захист прав і основоположних свобод, було ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій із сторін. Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок. У такому контексті відсутність у заявника можливості домогтися виконання судового рішення на його користь, становить втручання у право на мирне володіння майном, як це передбачено першим реченням першого пункту статті Першого протоколу до Конвенції.

Статтею 2 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавці.

Згідно приписів частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Також, норми наведеної статті Закону України "Про виконавче провадження" встановлюють обов`язки та права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Заходами примусового виконання рішень, у відповідності до вимог ст. 10 Закону України "Про виконавче провадження" є, зокрема, звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук боржника - юридичної; особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його, місцезнаходженням. У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією.

Згідно з ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Відповідно до частин 1, 2 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець звертає стягнення на кошти боржника - юридичної особи, що перебувають у касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, у банках або інших фінансових установах, у порядку, встановленому цим Законом. Інформацію про наявні у боржника рахунки виконавець отримує в податкових органах, інших державних органах, на підприємствах, в установах та організаціях, які зобов`язані надати йому інформацію невідкладно, але не пізніше ніж у триденний строк, а також за повідомленнями стягувана. Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи

У разі відсутності у боржника - юридичної особи коштів в обсязі, необхідному для покриття заборгованості, стягнення звертається на інше майно, належне такому боржникові або закріплене за ним, у тому числі на майно, що обліковується на окремому балансі філії, представництва та іншого відокремленого підрозділу боржника - юридичної особи (крім майна, вилученого з цивільного обороту, або обмежено оборотоздатного майна, майна, на яке не може бути звернено стягнення), незалежно від того, хто фактично використовує таке майно.

Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 13 Закону України "Про виконавче провадження" порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Таким чином, згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець повинен періодично, неодноразово та/або систематично проводити перевірки майнового стану боржника з метою належного виконання рішення суду з врахуванням всього періоду перебування виконавчого документу на примусовому виконанні в органі примусового виконання.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 23.08.2018 у справі №911/167/17.

Періодичність проведення таких перевірок чітко визначено Законом України "Про виконавче провадження", тобто такі перевірки мають вчинятися державним виконавцем систематично, а не разово. При цьому сам факт здійснення окремих дій щодо виявлення майна та коштів боржника, без встановлення та дослідження обставин того, що державним виконавцем проводилася перевірка майнового стану боржника з відповідною періодичністю, встановленою частиною восьмою статті 48 зазначеного Закону України, не свідчить про належне виконання державним виконавцем своїх обов`язків щодо розшуку майна боржника та здійснення заходів, необхідних для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення. У свою чергу, відсутність документального підтвердження належного, повного та систематичного вчинення державним виконавцем визначених законом дій щодо розшуку майна боржника дає підстави вважати передчасним висновок як щодо повноти вчинення державним виконавцем усіх, визначених законом дій, так і щодо відсутності відповідного майна у боржника.

Висновок щодо безрезультатності або неможливості розшуку боржника, майна боржника може бути обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізував надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату (постанова Верховного Суду від 07.08.2018 у справі № 910/25970/14).

Як вбачається з інформації з Автоматизованої системи виконавчих проваджень, у виконавчому провадженню № 75451553 в період з 05.07.2024 по 06.11.2025 (день винесення постанови про повернення виконавчого документа) було здійснено запити до: Державної фіскальної служби України про наявні рахунки у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб підприємців, а також рахунки, відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи; Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів; до банківських установ про наявність та/або стану рахунків/електронних гаманців; Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта;

Однак, перевірка майнового стану боржника, виявлення рахунків боржника та виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав проводилась державним виконавцем з порушенням положень ч. 8 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Інших доказів вчинення державним виконавцем заходів щодо розшуку майна боржника до суду також не надано.

Отже, з наявних в матеріалах справи документів не вбачається, що державним виконавцем вчинялись всі дії передбачені Законом України "Про виконавче провадження" щодо виконання рішення Господарського суду міста Києва у справі №57/190.

Наведені посилання скаржника держаним виконавцем не спростовані, жодних пояснень щодо зазначених вище обставин суду не надано.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу у разі, якщо, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

При цьому висновок щодо «безрезультатності» та/або «неможливості» розшуку майна чи встановлення/з`ясування певних обставин буде обґрунтованим лише тоді, коли державний виконавець, повністю реалізувавши надані йому права, застосував усі можливі (передбачені законом) заходи для досягнення необхідного позитивного результату.

Отже, державний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачу лише у разі, якщо ним у встановленому порядку вжито всіх передбачених законом заходів щодо з з`ясування майнового стану боржника та розшуку майна боржника,

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 07.08.2018 у справі №910/25970/14.

За таких обставин суд дійшов висновку, що державний виконавець не виконав усі передбачені Законом України «Про виконавче провадження» заходи для виконання рішення суду у справі №57/190.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість скарги Київської міської ради про визнання протиправною та скасування постанову старшого державного виконавця № 75451553 Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Коваленка Є.І. про повернення виконавчого документу стягувану від 06.11.2025 та зобов`язання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 75451553 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 05.08.2011 № 57/190.

Статтею 343 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на вище викладене, суд задовольняє скаргу Київської міської ради на протиправні дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Коваленка Є.І.

Керуючись статтями 233-235, 342, 343 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу Київської міської ради на протиправні дії старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Коваленка Є.І. задовольнити.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця № 75451553 Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Коваленка Є.І. про повернення виконавчого документу стягувану від 06.11.2025.

3. Зобов`язати Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України відновити виконавче провадження № 75451553 з примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 05.08.2011 № 57/190 про стягнення з Дочірнього підприємства «Енергосвіт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Нігма» на користь Київської міської ради 1483859,70 гривень заборгованості.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано: 26.12.2025.

Суддя О.В. Гулевець