ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"22" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2751/25

За позовом: Приватного підприємства "АНК" (73000, м. Херсон, Острівське шосе, буд. 10 А, )

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенсенс" (73008, м. Херсон, Бериславське шосе, буд. 13, )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Граненко М.М.

Представники сторін:

Від позивача: Головатенко К.К. на підставі ордера серії ВТ №1065118 від 09.07.2025р.;

Від відповідача: не з`явився.

Суть спору: Приватне підприємство "АНК" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю ( далі- ТОВ) "Тенсенс" про стягнення заборгованості у розмірі 8 651 244 грн 88 коп.

Ухвалою суду від 16.07.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/2751/25, справу вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12.08.2025р. Ухвалою суду від 12.08.2025р. відкладено підготовче засідання на 02.09.2025р. Ухвалою суду від 02.09.2025р. відкладено підготовче засідання на 25.09.2025р. Ухвалою суду від 25.09.2025р. відкладено підготовче засідання на 07.11.2025р. Ухвалою суду від 07.11.2025р. закрито підготовче провадження у справі №916/2751/25, призначено справу до судового розгляду по суті на 27.11.2025р.Ухвалою суду від 27.11.2025р. відкладено судове засідання на 11.12.2025 р. Ухвалою суду від 11.12.2025р. оголошено перерву у судовому засіданні на 22.12.2025р.

Позивач ПП «АНК», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач - ТОВ "Тенсенс", своїм правом на судовий захист не скористався. Відзив на позовну заяву не надав, явку свого представника у судове засіданні не забезпечив. Про місце, дати та час судових засідань повідомлявся шляхом направлення ухвал суду до його електронного кабінету

За таких обставин, справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Позивач у справі зазначає, що між ним, як Постачальником, та ТОВ «Тенсенс», як Покупцем, було укладено Договір поставки №181 від 09.12.2024р. та Договір №180 про надання послуг від 09.12.2024р.

Так, за умовами Договору №181 від 09.12.2024р. позивач зобов`язався передати у власність Покупця (відповідача) матеріали будівельного призначення, а саме: щебінь в асортименті, відсів, пісок будівельний, бетон різних марок, залізобетонні вироби в асортименті, у разі необхідності надавати послуги по їх перевезенню, а Покупець (Відповідач) оплатити товар та послуги.

Як зазначає позивач, згідно взятих на себе по даному договору зобов`язань ПП «АНК» поставило ТОВ «Тенсенс» товар та надано послуги та на суму 5 235 950,04 грн, що підтверджується видатковою накладною №20 від 08.01.2025р. на отримання бетону у кількості 82м.куб. на суму 295 200 грн, Актом надання послуг №21 від 08.01.2025р. згідно з яким надано послуги автобетонозмішувача та автобетононасосу на суму 64 200грн.; видатковою накладною №65 від 01.02.2025р. на отримання бетону у кількості 456м.куб. на суму 2 006 400,02 грн, Актом надання послуг №66 від 01.02.2025р., згідно з яким надано послуги автобетонозмішувача та автобетононасосу на суму 318 600 грн; видатковою накладною №67 від 02.02.2025р. на отримання бетону у кількості 443м.куб. на суму 1 949 200,02 грн; Актом надання послуг №68 від 02.02.2025р., згідно з яким надано послуги автобетонозмішувача та автобетононасосу на суму 304 800 грн; видатковою накладною №62 від 03.02.2025р. на отримання 20,5 тон щебню на суму 18 450 грн.; Актом надання послуг №63 від 03.02.2025р., згідно з яким надано послуги по перевезенню на суму 1000 грн; видатковою накладною №71 від 04.02.2025р. на отримання 19,5 тон щебню на суму 17 550 грн.; Актом надання послуг №72 від 04.02.2025р. згідно з яким надано послуги по перевезенню на суму 1000 грн; видатковою накладною №10 від 13.02.2025р. на отримання 59,5 тон щебню на суму 53 550 грн; Актом надання послуг №11 від 13.02.2025р., згідно з яким надано послуги по перевезенню на суму 4000 грн; видатковою накладною №21 від 20.02.2025р. на отримання бетону у кількості 38м.куб. на суму 167 200 грн; Актом надання послуг №22 від 20.02.2025р., згідно з яким надано послуги автобетонозмішувача та автобетононасосу на суму 34 800 грн.

Пунктом 2.1 Договору №181 передбачено, що поставка товару та послуг проводиться Постачальником на умовах 100% передплати Покупцем їх вартості шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника протягом трьох днів з дня оформлення рахунку-фактури.

Але, як зазначає позивач, станом на день подання позову отримані товари та послуги відповідачем не оплачені, у зв`язку із чим заборгованість ТОВ «Тенсенс» перед ПП «АНК» за Договором поставки №181 від 09.12.2024р. становить 5 235 950,04 грн.

Крім того, як зазначає позивач, п.7.9 даного Договору встановлено, що якщо сторони домовились про відстрочку платежу, то у випадку порушення строків за розрахунками, Покупець оплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення оплати, від суми заборгованості за кожен день прострочення за весь період прострочення. За порушення строків оплати більше 20 днів з дня отримання товару чи послуг, додатково до пені Покупець сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

В свою чергу, п.7.13. Договору №181 зазначено, що у разі відстрочки платежу Покупець зобов`язується, починаючи з першого дня прострочення платежу, оплатити Постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 10% річних від суми заборгованості до дня повної оплати.

Враховуючи зазначене, позивач нарахував відповідачу за Договором №181 пеню у розмірі 697 777 грн 39 коп., штраф у розмірі 523 595 грн 04 коп. та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 228 565 грн 62 коп.

Крім того, позивач зазначає, що 09 грудня 2024р. між ПП «АНК» (Виконавець ) та ТОВ «Тенсенс» (Замовник ) був укладений Договір №180 про надання послуг, за умовами якого Виконавець зобов`язався надати Замовнику послуги технікою разом із водієм (оренда будівельної техніки), а Замовник зобов`язався сплачувати Виконавцю плату за замовлені послуги.

Як зазначає позивач, у відповідності до умов даного Договору Виконавець надав Замовнику послуги на суму 1 009 400 грн, що підтверджується актами надання послуг №64 від 31.01.2025р., згідно якого надано послуги екскаватора, автонавантажувача та автотранспорту на суму 631 100 грн; №12 від 17.02.2025р., згідно з яким надано послуги екскаватора, автонавантажувача та автотранспорту на суму 378 300 грн.

Пунктом 2.2 Договору №180 встановлено порядок розрахунків: 3 дні з дня виставлення рахунку.

Аде, за даними позивача, станом на день подання позову отримані послуги не оплачені.

Таким чином, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача перед позивачем за Договором №180 від 09.12.2024р. становить 1 009 400 грн.

Крім того, позивач зауважив, що п. 5.2 Договору №180 передбачено відповідальність за не оплату послуг (штраф) у розмірі 5% від вартості погодженого об`єму погодженого об`єму послуг.

Пунктом 5.3 Договору №180 передбачено, що у разі прострочення платежів нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

Крім того, пунктом 5.4 Договору №180 сторони додатково погодили, що за користування чужими грошовими коштами боржник сплачує проценти за весь період користування у розмірі подвійної облікової ставки НБУ.

На підставі зазначених умов Договору позивач нарахував відповідачу штраф у розмірі 50 470 грн, пеню у розмірі 775 364 грн 50 коп. та проценти у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 130 122 грн 32 коп.

Враховуючи все викладене, невиконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань, позивач вважає, що наявні порушення його прав та охоронюваних законом інтересів, у звязку із чим звернувся до суду з позовом та просить суд стягнути з ТОВ «Тенсенс» 8 651 244 грн 88 коп.

У якості нормативного обгрунтування позову позивач посилається на положення ст.ст.525, 526, 530, 712 Цивільного кодексу України.

Відповідач своїм правом на судовий захист не скористався.

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, судом встановлено, що 09.12.2024р. між ПП «АНК» (Постачальник) та ТОВ «Тенсенс» (Покупець) був укладений Договір поставки №181, відповідно до п.1.1 якого у відповідності до умов даного договору Постачальник, на підставі заявки Покупця, зобов`язується передати у власність Покупця матеріали будівельного призначення, а саме: щебінь в асортименті; відсів; пісок будівельний; бетон різних марок, залізобетонні вироби в асортименті ( товар) відповідно до умов цього договору, у разі необхідності надати послуги по перевезенню товару, а Покупець зобов`язується оплатити товар та послуги і прийняти їх на умовах даного договору.

Асортимент, кількість, ціна товару та послуг визначаються в рахунках на оплату та/або накладних /актах до Договору, що надані Продавцем та є невід`ємною частиною даного Договору. ( п.1.2 Договору).

Місце поставки товару та надання послуг : м.Херсон. ( п.1.3 Договору).

Крім того, у п.1.4 Договору сторони домовилися, що з моменту підписання даного Договору будь-яке постачання товару /послуг Покупцю Постачальником вважається здійсненим в рамках даного Договору.

Суд вважає за необхідне зауважити, що враховуючи предмет Договору поставки №181, цей Договір є змішаним, адже містить умови як договору поставки, так і договору надання послуг.

За приписами ч.ч. 1-2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

За приписами ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За приписами ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд також зазначає, що згідно ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Статтею 611 Цивільного кодексу України визначено, що одним з наслідків порушення зобов`язання є оплата неустойки (штрафу, пені) - визначеної законом чи договором грошової суми, що боржник зобов`язаний сплатити кредитору у випадку невиконання чи неналежного виконання зобов`язання.

За умовами п.2.1 Договору №181 поставка товару та послуг проводиться Постачальником на умовах 100% передплати Покупцем їх вартості, шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника, протягом трьох днів з дня оформлення рахунку на оплату.

Відповідно до п.3.1 Договору ціна на товар та послуги, їх кількість та асортимент зазначається у рахунках на оплату на кожну окрему партію товару і включає ПДВ 20%.

Приймання-передача поставленого товару оформляється видатковою накладною, яка оформлюється за забірною відомістю, яка підписується повноважними представниками обох сторін ( п.5.2 Договору).

За умовами п.6.3.1 Договору Покупець зобов`язаний здійснювати своєчасну оплату товару/послуг згідно з рахунками, видатковими накладними, актами надання послуг або даним договором, згідно з його умовами.

За матеріалами справи, на виконання Договору №181 ПП «АНК» поставило ТОВ «Тенсенс» товар та надало послуги на суму 5 235 950,04 грн, що підтверджується видатковою накладною №20 від 08.01.2025р. на отримання бетону у кількості 82м.куб. на суму 295 200 грн, Актом надання послуг №21 від 08.01.2025р. згідно з яким надано послуги автобетонозмішувача та автобетононасосу на суму 64 200грн.; видатковою накладною №65 від 01.02.2025р. на отримання бетону у кількості 456м.куб. на суму 2 006 400,02 грн, Актом надання послуг №66 від 01.02.2025р., згідно з яким надано послуги автобетонозмішувача та автобетононасосу на суму 318 600 грн; видатковою накладною №67 від 02.02.2025р. на отримання бетону у кількості 443м.куб. на суму 1 949 200,02 грн; Актом надання послуг №68 від 02.02.2025р., згідно з яким надано послуги автобетонозмішувача та автобетононасосу на суму 304 800 грн; видатковою накладною №62 від 03.02.2025р. на отримання 20,5 тон щебню на суму 18 450 грн.; Актом надання послуг №63 від 03.02.2025р., згідно з яким надано послуги по перевезенню на суму 1000 грн; видатковою накладною №71 від 04.02.2025р. на отримання 19,5 тон щебню на суму 17 550 грн.; Актом надання послуг №72 від 04.02.2025р. згідно з яким надано послуги по перевезенню на суму 1000 грн; видатковою накладною №10 від 13.02.2025р. на отримання 59,5 тон щебню на суму 53 550 грн; Актом надання послуг №11 від 13.02.2025р., згідно з яким надано послуги по перевезенню на суму 4000 грн; видатковою накладною №21 від 20.02.2025р. на отримання бетону у кількості 38м.куб. на суму 167 200 грн; Актом надання послуг №22 від 20.02.2025р., згідно з яким надано послуги автобетонозмішувача та автобетононасосу на суму 34 800 грн.

Судом встановлено, що зазначені видаткові накладні та акти надання послуг підписані представниками сторін та скріплені печатками без зауважень.

Але, відповідач отриманий товар та надані за Договором №181 послуги оплачено не було.

Згідно п. 7.1 Договору №181 сторони зобов`язуються виконувати належним чином всі умови цього договору. Одностороння відмова від виконання умов цього договору не допускається.

Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору ( п.7.3 Договору).

Відповідно до п.7.9 Договору №181 якщо сторони домовились про відстрочку платежу, то у випадку порушення строків за розрахунками, Покупець оплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення оплати, від суми заборгованості за кожен день прострочення за весь період прострочення. За порушення строків оплати більше 20 днів з дня отримання товару чи послуг, додатково до пені Покупець сплачує штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

В свою чергу, п.7.13. Договору №181 зазначено, що у разі відстрочки платежу Покупець зобов`язується, починаючи з першого дня прострочення платежу, оплатити Постачальнику проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 10% річних від суми заборгованості до дня повної оплати.

Враховуючи зазначене, позивач нарахував відповідачу за Договором №181 пеню у розмірі 697 777 грн 39 коп., штраф у розмірі 523 595 грн 04 коп. та проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 228 565 грн 62 коп.

Перевірив наданий позивачем розрахунок нарахувань за прострочення виконання зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості поставленого товару та наданих послуг за Договором №181 судом встановлено, що він є вірним, обгрунтованим, у зв`язку із чим вимоги позивача щодо стягнення з відповідача за Договором №181 пені у розмірі 697 777 грн 39 коп., штрафу у розмірі 523 595 грн 04 коп. та процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 228 565 грн 62 коп. підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що 09.12.2024р. між ПП «АНК» (виконавець) та ТОВ «Тенсенс» (Замовник) було укладено Договір №180 про надання послуг, відповідно до п.1.1 якого Виконавець, за наявності виробничої можливості зобов`язується надавати Замовнику послуги технікою разом з водієм (оренда будівельної техніки), а замовник зобов`язується сплачувати Виконавцю плату за замовлені послуги.

Перелік техніки зазначається у відповідній специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2 Договору №180).

Розрахунки за цим договором здійснюються в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця протягом 3-х банківських днів з моменту виставлення рахунку. Підставою для оплати є рахунок. ( п.2.2 Договору №180).

Вартість послуг, що надаються Замовнику Виконавцем, визначається у відповідній специфікації, що є невід`ємною частиною цього договору. ( п.2.3 Договору).

Відповідно до п.3.2 Договору №180 фактом, що підтверджує передачу Виконавцем та приймання Замовником наданих у повному обсязі послуг за цим договором є підписання сторонами акту здачі -прийняття робіт (надання послуг), який датується останнім днем надання послуг. Акт складається Виконавцем у 2-х оригінальних примірниках, які мають бути підписані, скріплені печаткою Виконавця.

Судом встановлено, що за Договором №180 Виконавець надав Замовнику послуги на суму 1 009 400 грн, що підтверджується актами надання послуг №64 від 31.01.2025р., згідно якого надано послуги екскаватора, автонавантажувача та автотранспорту на суму 631 100 грн; №12 від 17.02.2025р., згідно з яким надано послуги екскаватора, автонавантажувача та автотранспорту на суму 378 300 грн.

Зазначені акти підписано представниками сторін та скріплено печатками сторін без зауважень.

Але, в порушення умов Договору №180 оплату за отримані послуги Замовником не оплачено.

При цьому, відповідно до п.4.1.4 Договору №180 Замовник зобов`язаний оплатити замовлення своєчасно та в повному обсязі.

За таких обставин, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за Договором №180 у розмірі 1 009 400 грн.

Згідно п.5.2 Договору №180 за одноразову необгрунтовану відмову від виконання своїх зобов`язань винна сторона сплачує іншій стороні штраф у розмірі 5% від вартості погодженого об`єму послуг.

Враховуючи зазначену умову Договору позивач правомірно нарахував відповідачу штраф у розмірі 50 470 грн, який підлягає стягненню з відповідача.

За умовами п.5.3 Договору №180 у разі прострочення платежів нараховується пеня у розмірі 0,5% від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу.

На підставі зазначеного пункту Договору №180 позивач нарахував відповідачу пеню у розмірі 775 364 грн 50 коп.

Але, на думку суду, наданий позивачем розрахунок суми пені не є вірним, адже, відповідно до ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Здійснив власний розрахунок суми пені суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача підлягає пеня у розмірі 130 122 грн 32 коп.

Крім того, відповідно до п.5.4 Договору №180 сторони, керуючись приписами ст.536 Цивільного кодексу України погодили, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти за весь період користування чужими грошовими коштами у роз-мірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який нараховуються проценти. При цьому, періодом користування чужими грошовими коштами для цілей цього пункту договору визнається проміжок часу, що починається з першого дня прострочення виконання боржником свого обов`язку передати грошові кошти за цим договором і закінчується у день повного виконання ним свого обов`язку. Проценти за користування чужими грошовими коштами нараховуються на суму невиконаного або несвоєчасно виконаного боржником обов`язку передати грошові кошти за цим договором.

Перевірив наданий позивачем розрахунок процентів за користування чужими грошовими коштами, судом встановлено, що він є вірним, обгрунтованим, у зв`язку із чим з відповідача підлягають стягненню проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 130 122 грн 32 коп.

Враховуючи все викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ТОВ «Тенсенс» на користь ПП «АНК» за Договором поставки №181 : заборгованості у розмірі 5 235 950 грн 04 коп., пені у розмірі 697 777 грн 39 коп., штрафу у розмірі 523 595 грн 04 коп., процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 228 565 грн 62 коп.; за Договором №180 про надання послуг : заборгованості у розмірі 1 009 400 грн., штрафу у розмірі 50 470 грн, пені у розмірі 130 122 грн 32 коп., процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 130 122 грн 32 коп.

Господарський суд вважає за необхідне зазначити, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини зазначав, що при визначенні пропорційності заходу Суд у минулому також враховував особисті обставини заявників, у тому числі їх добросовісність (див. справу «Вістінс та Перепьолкінс» (Vistiтр and Perepjolkins).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.05.2013 р. у справі «Н.К.М. проти Угорщини» зазначив, що ті, хто діє добросовісно на підставі закону, не повинні бути розчаровані в своїх законних очікуваннях без конкретних і переконливих причин.

У справі "Пайн Велі Девелопмент ЛТД" та інші проти Ірландії" ЄСПЛ постановив, що стаття 1 Першого протоколу Конвенції можна застосувати до захисту "правомірних очікувань" щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі № 902/761/18, від 04.12.2019р. у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача у відповідності до ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Приватного підприємства «АНК» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенсенс» про стягнення за Договором поставки №181 від 09.12.2024р. : заборгованості у розмірі 5 235 950 грн 04 коп., пені у розмірі 697 777 грн 39 коп., штрафу у розмірі 523 595 грн 04 коп., процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 228 565 грн 62 коп.; за Договором №180 про надання послуг від 09.12.2024р. : заборгованості у розмірі 1 009 400 грн., штрафу у розмірі 50 470 грн, пені у розмірі 775 364 грн 50 коп., процентів за користування чужими грошовими коштами у розмірі 130 122 грн 32 коп. задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тенсенс» (73008, м. Херсон, Бериславське шосе, буд. 13, ) на користь Приватного підприємства «АНК» (73000, м. Херсон, Острівське шосе, буд. 10 А, ) за Договором поставки №181 від 09.12.2024р.: заборгованість у розмірі 5 235 950 грн 04 коп., пеню у розмірі 697 777 грн 39 коп., штраф у розмірі 523 595 грн 04 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 228 565 грн 62 коп.; за Договором №180 про надання послуг від 09.12.2024р. : заборгованість у розмірі 1 009 400 грн., штраф у розмірі 50 470 грн, пеню у розмірі 130 122 грн 32 коп., проценти за користування чужими грошовими коштами у розмірі 130 122 грн 32 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 96 072 грн 03 коп.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Стягнути з Приватного підприємства «АНК» (73000, м. Херсон, Острівське шосе, буд. 10 А, ) на користь державного бюджету України недоплачений судовий збір у розмірі 34 604 грн 94 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повний текст рішення складено 30 грудня 2025 р.

Суддя Н.В. Рога