ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 Справа № 914/3058/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Толк Україна», м. Київ,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Щебеневий завод», м. Львів,

про стягнення заборгованості в розмірі 1 717 822,89 грн

Суддя Н.Є. Березяк

Секретар судового засідання Р.Р. Волошин

За участю представників сторін:

позивача: Колода О.О. (в режимі відеоконференції) - представник

відповідача: не з`явився

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Толк Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Щебеневий завод» про стягнення заборгованості в розмірі 1 717 822,89 грн.

Ухвалою суду від 06.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

Ухвалою суду від 20.11.2025 закрито підготовче провадження у справі № 914/3058/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 18.12.2025.

В судовому засіданні представник позивача, надав пояснення по суті спору, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором постачання електричної енергії в частині повної і своєчасної оплати електричної енергії.

В жодне судове засідання представник відповідача не з`явився, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи судом. Причини неявки в судове засідання не повідомив.

Копія ухвали суду від 28.10.2025 була доставлена до Електронного кабінету відповідача у системі Електронний суд 28.10.25 18:43 про що сформовано відповідну Довідку про доставку електронного листа від 28.10.2025. Також, відповідач був повідомлений про дату і час судових засідань, які відбулися 20.11.2025 та 18.12.2025, що підтверджується долученими до матеріалів справи Довідками про доставку електронного листа від 30.10.2025 та 21.11.2025.

Таким чином, суд констатує, що відповідач є належним чином повідомленим про розгляд справи судом, останньому забезпечено право на реалізацію його прав та виконання процесуальних обов`язків.

Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 3 Закону України «Про доступ до судових рішень» для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень»).

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою про відкриття провадження у справі від 08.01.2024 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, беручи до уваги, що відповідач так і не скористався наданими йому процесуальними правами, а за висновками суду у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Відсутність будь-яких заяв або клопотань відповідача, з урахуванням направлення судом на поштову та електронну адреси відповідача копії ухвал суду у справі, свідчить про незацікавленість відповідача у розгляді справи.

В судовому засіданні 18.12.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Як вбачається з матеріалів справи, 01.06.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТОЛК УКРАЇНА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЩЕБЕНЕВИЙ ЗАВОД» укладено Договір про постачання електричної енергії споживачу №122789 (далі - Договір). Постачання електричної енергії по Договору здійснювалося з 01.06.2023.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що за цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Відповідно до п. 5.5 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Згідно п. 6.2.1 Договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору, що відповідно до п. 7.1.1 Договору кореспондується з правом постачальника отримувати від Споживачу плату за поставлену електричну енергію.

Як вбачається із заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії споживачу, постачання електричної енергії здійснювалось на об`єкт споживача «Основне виробнитво спецкар`єру» за адресою: Закарпатська обл., Берегівський р-н., с. Веряця, вул. Миру, 1 (вул. Миру, 21). Так, для проведення розрахунків Товариством на ТОВ «Щебеневий завод» було відкрито особовий рахунок №20-122789.

Надалі, між сторонами укладено Додаткову угоду до Договору від 20.02.2024 у зв`язку з якою сторони домовились викласти заяву-приєднання в новій редакції та доповнити новою точкою постачання електричної енергії «Адмінбудинок».

У відповідності до наведеного, ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» виставлялися для оплати ТОВ «Щебеневий завод» наступні рахунки:

- за розрахунковий період червень 2025 року - Рахунок ПЕЕ №20-122789/6/Ф1 від 01.07.2025 на суму 565 930,09 грн за фактично спожитий обсяг електричної енергії в кількості 94 726 кВт.год.

- за розрахунковий період липень 2025 року - Рахунок ПЕЕ №20-122789/7/Ф1 від 01.08.2025 на суму 625 892,94 грн за фактично спожитий обсяг електричної енергії в кількості 93 378 кВт.год.

- за розрахунковий період серпень 2025 року - Рахунок ПЕЕ №20-122789/8/Ф1 від 02.09.2025 на суму 518 726,48 грн за фактично спожитий обсяг електричної енергії в кількості 81 618 кВт.год.

ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» зобов`язання за зазначеним договором були виконані, електрична енергія Споживачу була поставлена в повному обсязі та належної якості згідно умов Договору. Матеріали справи не містять протилежного.

Разом з тим, Відповідач, в порушення умов Договору належним чином не виконав свої зобов`язання щодо оплати спожитої електричної енергії в періодах з червня по серпень 2025, внаслідок чого у останнього виникла заборгованість на загальну суму в розмірі 1 710 549,51 грн.

Водночас, у відповідності до пп. 2 п. 7.5. ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення, у разі, зокрема, заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

Згідно п. 5.8 Договору якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, або не допустив представників Постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташований на території Споживача, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.

Відповідно до п. 7.1.3 Договору Постачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством.

Так, ПрАТ «Закарпаттяобленерго» виставлено ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» рахунок №6 від 29.08.2025 за надані послуги з відключення ТОВ «Щебеневий завод» () у кількості 2 штуки на суму 468,92 грн та Акт здачі-прийняття (наданих послуг) за серпень 2025 року.

Між ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» та ТОВ «Щебеневий завод» 15.04.2025 укладено Додаткову угоду до Договору №122789 від 01.06.2023, згідно умов якої сторони домовились, що будь-які електронні листи, направлені з електронних адрес, що містять поштове доменне ім`я «tolk.ua» після знаку «@», є електронними листами, відправленими Постачальником, і прирівнюються до офіційних електронних листів, відправлених з електронної адреси Постачальника, зазначеної у Розділі 14 «Реквізити Сторін» Договору» (копія додаткової угоди додається).

Отже, Сторони домовились, що направлення, у тому числі розрахункових документів, Постачальником Споживачу здійснюється засобами електронної пошти та відповідно є належним підтвердженням відправлення таких.

Відтак, ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» у відповідності до укладеної Додаткової угоди від 15.04.2025 направлялися рахунки та акти за допомогою засобів електронного сервісу з електронної пошти Товариства на електронну пошту ТОВ «Щебеневий завод», що зазначена в розділі 14 Договору, а саме:

Так, на електронну пошту ТОВ «Щебеневий завод» через електронний сервіс для відправи повідомлень «SendPulse» направлялись наступні рахунки та акти:

- Рахунок, акт приймання-передавання, акти про використану електроенергію №20-122789/6/Ф1 за червень 2025 відправлений та отриманий Відповідачем 03.07.2025;

- Рахунок, акт приймання-передавання, акти про використану електроенергію №20-122789/7/Ф1 за липень 2025 відправлений та отриманий Відповідачем 07.08.2025;

- Рахунок, акт приймання-передавання, акти про використану електроенергію №20-122789/8/Ф1 за серпень 2025 відправлений та отриманий Відповідачем 03.09.2025

Відповідно до абз. 2 п. 7.12 ПРРЕЕ витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем (крім випадків, визначених цим пунктом), якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.

У відповідності до п. 5.7 Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.

У розділі 10 Комерційної пропозиції «Підтримка індивідуальна» №20-122789 ТОВ «Щебеневий завод» визначено, що оплата фактичного рахунка Постачальника за Договором має бути здійснена Споживачем у строки визначені в рахунку, протягом 5 робочих днів від дати його отримання Споживачем.

Таким чином, позивач звернувся з даним позовом до суду з матеріально - правовою вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за спожиту електричну енергію за розрахунковий період червень, липень, серпень 2025 на суму 1 710 549,51 грн, відшкодування витрат на відключення Споживача в розмірі 469,82 грн, а також 3% річних в сумі 6 803,56 грн.

Проаналізувавши всі обставини та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають до задоволення.

При ухваленні рішення, суд виходив з наступного.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів.

Статтею 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 11 ЦК України, однією з підстав виникнення зобов`язань, є зокрема, договори та інші правочини.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у даній справі, регулюються положеннями чинного законодавства про ринок електричної енергії.

Згідно пунктом 68 частини 1 статті 1 Закону «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії - продаж, включаючи перепродаж, електричної енергії.

Згідно статті 56 Закону «Про ринок електричної енергії», постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ТОЛК Україна» є учасником ринку електричної енергії, який на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 06.12.2022 №1610, провадить господарську діяльність з постачання електричної енергії споживачу.

Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Постачання електричної енергії електропостачальниками здійснюється з дотриманням правил роздрібного ринку.

Згідно 3.1.1 глави 3.1 розділу III ПРРЕЕ, постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до абз. 14 п.1.1.2 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір електричної енергії споживачу №122789 від 01.06.2023.

Частиною 2 статті 714 Цивільного кодексу України визначено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем за Договором №122789 про постачання електричної енергії споживачу від 01.06.2023 у період з червня по серпень 2025 року поставлено відповідачу електричну енергію на загальну суму 1 710 549,51 грн, що підтверджується:

- Рахунком ПЕЕ №20-122789/6/Ф1 від 01.07.2025 на суму 565 930,09 грн за фактично спожитий обсяг електричної енергії в кількості 94 726 кВт.год. та актом приймання-передавання №20-122789/6/Ф1 за червень 2025;

- Рахунком ПЕЕ No20-122789/7/Ф1 від 01.08.2025 на суму 625 892,94 грн за фактично спожитий обсяг електричної енергії в кількості 93 378 кВт.год. та актом приймання-передавання, акти про використану електроенергію №20-122789/7/Ф1 за липень 2025;

- Рахунком ПЕЕ №20-122789/8/Ф1 від 02.09.2025 на суму 518 726,48 грн за фактично спожитий обсяг електричної енергії в кількості 81 618 кВт.год. та актом приймання-передавання, акти про використану електроенергію №20-122789/8/Ф1 за серпень 2025.

Відповідачем факт наявності боргу у визначеному позивачем та підтвердженому наявними у матеріалах справи доказами не спростовано та заперечень щодо його існування не наведено.

Оскільки відповідач не довів перед судом належного виконання взятого на себе зобов`язання щодо оплати спожитої електроенергії, то вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості спожитої електричної енергії у розмірі 1 710 549,51 грн за період з червня по серпень 2025 року підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У відповідності до п. 5.7 Договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, судом становлено, що відповідач обов`язку по сплаті грошових коштів у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання грошового зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У розділі 10 Комерційної пропозиції «Підтримка індивідуальна» №20-122789 ТОВ «Щебеневий завод» визначено, що оплата фактичного рахунка Постачальника за Договором має бути здійснена Споживачем у строки визначені в рахунку, протягом 5 робочих днів від дати його отримання Споживачем.

Днем отримання Відповідачем розрахункових документів за червень 2025 є 03.07.2025, за липень 2025 є 07.08.2025, за серпень 2025 є 03.09.2025.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, за відсутності заперечень відповідача з приводу правильності такого розрахунку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 6 803,56 грн є правомірними та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Водночас, у відповідності до пп. 2 п. 7.5. ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення, у разі, зокрема, заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.

Згідно п. 5.8 Договору якщо Споживач не здійснив оплату за цим Договором у строки, передбачені комерційною пропозицією, або не допустив представників Постачальника до розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії, що розташований на території Споживача, Постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.

Відповідно до п. 7.1.3 Договору Постачальник має право ініціювати припинення постачання електричної енергії Споживачу у порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством.

Так, ПрАТ «Закарпаттяобленерго» виставлено ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА» рахунок №6 від 29.08.2025 за надані послуги з відключення ТОВ «Щебеневий завод» () у кількості 2 штуки на суму 468,92 грн та Акт здачі-прийняття (наданих послуг) за серпень 2025 року.

Відповідно до абз. 2 п. 7.12 ПРРЕЕ витрати оператора системи на здійснення робіт з припинення та відновлення електроживлення електроустановки споживача (повторне підключення електроустановки) покриваються за рахунок коштів ініціатора здійснення цих робіт, які відшкодовуються йому споживачем (крім випадків, визначених цим пунктом), якщо припинення постачання (розподілу або передачі) електричної енергії споживачу здійснювалося у встановленому цими Правилами порядку.

У зв`язку з наведеним, послуги надані ПрАТ «Закарпаттяобленерго» щодо відключення ТОВ «Щебеневий завод» в сумі 468,92 грн також підлягають відшкодуванню ТОВ «ТОЛК УКРАЇНА».

Враховуючи наведені положення норм чинного законодавства України, беручи до уваги встановлені фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами не спростовані відповідачем.

Поряд із цим суд враховує клопотання позивача про нарахування відповідачу 3% річних відповідно до ч.10 ст.238 ГПК України, починаючи з 30.09.2025 нарахування ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЩЕБЕНЕВИЙ ЗАВОД» (), 3 % річних на фактичну (не сплачену) суму основного боргу, починаючи з 30.09.2025 року до моменту оплати основного боргу за формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума відсотків річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЩЕБЕНЕВИЙ ЗАВОД» () на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОЛК УКРАЇНА» ().

Так, згідно з ч.10ст.238 ГПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Зміст частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) про те, що суд може зазначити в рішенні про нарахування відсотків або пені до моменту виконання рішення, дає можливість виснувати, що суд вчиняє такі дії на вимогу позивача. За власною ініціативою суд не може зазначити в рішенні про таке подальше нарахування відсотків або пені на майбутнє.

Передбачені частиною другою статті 625 ЦК України 3% річних охоплюються приписами частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України), якщо позивач заявив позовну вимогу про стягнення 3% річних за порушення виконання грошового зобов`язання, а суд задовольнив цю вимогу.

Слід зауважити, що санкція частини десятої статті 238 ГПК України (частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України) не є самостійним і новим видом заходів відповідальності, на відміну від астренту як судової неустойки, і нарахування згаданих пені або відсотків судом на майбутнє позбавлятиме сторону права на повторне стягнення цих сум за іншим судовим рішенням.

Це не є самостійним видом санкції - судової неустойки, а це ті самі відсотки або пеня, що вже стягнув суд, але продовжені на наступний період часу (на майбутнє), протягом якого зобов`язання, підтверджене судовим рішенням, не виконується.

Мета такого інституту передовсім полягає у процесуальній економії, оскільки надає можливість позивачу не звертатися до суду повторно з позовом про стягнення відсотків або пені за період після ухвалення судового рішення та його невиконання.

Такі правові висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного суду від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 (провадження № 12-4гс24).

Враховуючи викладене, так як суд ухвалює рішення про стягнення боргу, на який нараховуються 3% річних, і позивач заявив про подальше нарахування органом (особою), який здійснюватиме примусове виконання рішення, 3% річних на майбутнє до моменту виконання рішення, суд вважає за доцільне застосувати приписи ч.10ст.238 ГПК України та зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно ст.78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

На думку суду надані позивачем докази, про які суд вказував, є вірогідними. Відповідач не подав доказів на спростування вірогідності доказів наданих позивачем та не подав доказів, які б суд міг визнати більш вірогідними ніж ті, що наявні у матеріалах справи.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судові витрати на підставі статей 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, судовий збір покладається на відповідача в розмірі 20 613,87 грн.

З огляду на викладене, виходячи з положень чинного законодавства України, матеріалів та обставин справи, враховуючи практику застосування законодавства вищими судовими інстанціями, керуючись статтями 10, 12, 20, 73, 74, 75, 76, 79, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЩЕБЕНЕВИЙ ЗАВОД» (, 79040, Львівська обл., м. Львів, вул. Городоцька, буд. 359) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОЛК УКРАЇНА» (, 04116, м. Київ, вул. Старо-Київська, 14) заборгованість в розмірі 1 717 822,89 грн, з яких: 1 710 549,51 грн заборгованість за спожиту електричну енергію, 469,82 грн на відшкодування витрат по оплаті послуг відключення Споживача; 6 803,56 грн - 3 % річних та 20 613,87 грн сплаченого судового збору.

3. Органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання цього рішення, здійснювати нарахування 3% річних на суму основного боргу - 1 710 549,51 грн, починаючи з 30.09.2025 до моменту виконання рішення суду у повному обсязі, за формулою: (СОБ*3*КДП)/КДР/100 = сума відсотків річних, де СОБ - сума основного боргу, 3 - 3 % річних, КДП - кількість прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЩЕБЕНЕВИЙ ЗАВОД» () на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОЛК УКРАЇНА» ().

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 29.12.2025.

Суддя Березяк Н.Є.