за позовом Товариства
про стягнення 16 710 829,87 грн,
без виклику представників учасників справи.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2025 позовні вимоги Товариства до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 16 710 829,87 грн задоволено частково; стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства: 12 052 838,68 грн основної заборгованості; 1 052 723,24 грн 3% річних; 3 581 626,69 грн втрат від інфляції та 200 246,27 грн судового збору.

18.12.2025 Товариство подало суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з відповідача 83 554,15 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з пунктом 3 частини першої, частинами другою і третьою статті 244 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відтак, оскільки під час ухвалення рішення судом не було вирішено питання щодо витрат Товариства на професійну правничу допомогу і суд з урахуванням наведених положень ГПК України вирішує питання виключно про судові витрати, то заява Товариства розглядається без повідомлення учасників справи.

Частинами першою і третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої і частини п`ятої статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

За приписами частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

01.08.2024 Товариством (клієнт) і Адвокатським об`єднанням «Пріоритет» (Об`єднання) було укладено договір №01/08-2024/ІЕ про надання правничої допомоги, за умовами якого:

- Об`єднання зобов`язується здійснити захист, представництво та інші передбачені даним договором види правової допомоги клієнту, на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 1.1);

- для виконання зазначених в пункті 1.1 договору обов`язків клієнт доручає, а Об`єднання бере на себе обов`язок надавати правову допомогу клієнту в обсязі і на умовах, передбачених договором, з урахуванням вимог чинного законодавства України, а також обмежень і заборон, передбачених Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», представляти і захищати права та інтереси Клієнта, зокрема, у господарських судах всіх інстанцій (пункт 2.1);

- для виконання обов`язків, передбачених договором, Об`єднання призначає та уповноважує для надання правової допомоги клієнту адвоката (адвокатів) зі складу учасників Об`єднання (пункт 2.2);

- Об`єднання на умовах і в порядку, визначених договором, зобов`язується надавати, зокрема, такі види правової допомоги клієнту:

представництво інтересів клієнта в судах України будь-якої інстанції та будь-якої юрисдикції, зокрема, у господарських судах, під час розгляду правових спорів;

надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі; складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

надання консультацій, рекомендацій та/або складання проектів процесуальних документів, клопотань, скарг, претензій та позовних заяв тощо (пункт 2.3);

- за надання правової допомоги за договором клієнт зобов`язується сплачувати Об`єднанню гонорар, який встановлюється Об`єднанням за домовленістю з клієнтом з урахуванням складності справи та витраченого часу, і вказується в рахунках на оплату; гонорар може бути і у вигляді фіксованої суми або погодинної оплати та сплачується виключно за фактично надані послуги, відповідно до письмового рахунка Об`єднання, надісланого на адресу клієнта, протягом двох банківських днів з моменту отримання клієнтом рахунка (пункт 4.1);

- за результатами надання правової допомоги складається акт про надання правової допомоги, який підписується сторонами; в акті вказується обсяг наданої Об`єднанням правової допомоги та її вартість (пункт 4.4);

- договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 01.08.2027 (пункт 5.1).

05.08.2025 Товариством (клієнт) і Адвокатським об`єднанням «Пріоритет» (Об`єднання) укладено додаткову угоду №4 до договору від 01.08.2024 №01/08-2024/ІЕ, за умовами якої:

- Об`єднання зобов`язується надати клієнту правничу допомогу в ході здійснення позовної роботи щодо стягнення на користь Товариства з Державного підприємства «Гарантований покупець» суми основного боргу, 3% річних та втрат від інфляції на загальну суму 16 710 829,87 грн за період лютий - липень 2022 року за договором від 25.01.2017 №13070/01, в тому числі, забезпечити представництво прав та охоронюваних законом інтересів клієнта при розгляді даної справи судами (пункт 1.1);

- на виконання умов даної угоди клієнт уповноважує Об`єднання представляти його інтереси та вести вказану справу у суді першої інстанції з усіма правами наданими клієнту ГПК України: з правом підпису усіх процесуальних документів від імені клієнта; сплачувати від імені клієнта необхідні судові збори та інші платежі; виступати від імені клієнта усно; знайомитись з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії та фотознімки; посвідчувати копії документів від імені клієнта, а також користуватися усіма іншими процесуальними правами, наданими клієнту законодавством України (пункт 1.2);

- угода укладена з метою стягнення грошових коштів у сумі 16 710 829,87 грн у судовому порядку (пункт 1.3);

- сторони погодили, що вартість послуг, які передують поданню позовної заяви, надаються при складанні та поданні позовної заяви, складанні інших процесуальних документів до суду першої інстанції та під час супроводження справи в суді першої інстанції становить 83 554,15 грн, які підлягають сплаті клієнтом на користь Об`єднання протягом 30 календарних днів з дня набрання законної сили рішення суду першої інстанції (пункт 3.1);

- угода набирає чинності з моменту її підписання і діє до прийняття остаточного рішення у справі, а в частині розрахунків до їх повного здійснення (пункт 5.1).

Товариством і Об`єднанням 16.12.2025 підписано акт про надання послуг, відповідно до якого Об`єднання надало, а Товариство отримало в повному обсязі послуги, вартість яких складає 83 554,15 грн.

Згідно з описом від 16.12.2025 Об`єднанням надано Товариству таку правничу допомогу:

05.08.2025 - здійснення правового аналізу наданих клієнтом документів, що стосуються предмету договірних відносин, порядку підписання актів купівлі-продажу електроенергії, строків та порядку розрахунків; час 1 год;

14.08.2025 - підготовка та подання до Господарського суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС позовної заяви про стягнення 16 710 829,87 грн та формування додатків до позову; час 5 год;

06.09.2025 - підготовка та подання до Господарського суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС відповіді на відзив у справі №910/10136/25; час 2 год;

10.10.2025 - підготовка та подання до Господарського суду міста Києва через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС додаткових пояснень у справі №910/10136/25; час 2 год;

13.10.2025 - участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду міста Києва по справі №910/10136/25; час 1 год;

10.11.2025 - участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду міста Києва по справі №910/10136/25; час 1 год;

15.12.2025 участь у судовому засіданні в приміщенні Господарського суду міста Києва по справі №910/10136/25; час 1 год.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом з тим, згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 ГПК України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене у частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої і дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята і шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою сьомою та дев`ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 зі справи №922/445/19 та у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 зі справи №915/237/18, від 24.10.2019 зі справи №905/1795/18 і від 17.09.2020 зі справи №904/3583/19.

До того ж у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 зі справи №905/1795/18 і від 08.04.2020 зі справи №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Дослідивши матеріали справи, враховуючи обставини даної справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, прийняття судом рішення про часткове задоволення позовних вимог, а також обсяг наданих адвокатом Товариству послуг, суд дійшов висновку, що розмір заявленої Товариством суми витрат на професійну правничу допомогу є надмірно великим в порівнянні з фактично наданими адвокатом послугами, а тому стягненню з Державного підприємства «Гарантований покупець» підлягає 30 000 грн витрат на професійну правничу допомогу; у стягненні решти суми витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись статтею 123, 126, 129 і 244 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Стягнути з Державного підприємства «Гарантований покупець» (вул. Симона Петлюри, буд. 27; м. Київ, 01032; ідентифікаційний код 43068454) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтеренерджі» (вул. Васильківська, буд. 1, м. Київ, 03040; ідентифікаційний код 40661426) 30 000 (тридцять тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

2. Після набрання даним судовим рішенням законної сили видати відповідний наказ.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22.12.2025.

Суддя Оксана Марченко