УХВАЛА

м. Київ

24.12.2025Справа № 910/6612/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши заяву Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання судових рішень у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Терра Солар»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення 36.736.639,54 грн.

Представники сторін:

від заявника (боржника): Подобєд О.В.;

від стягувача: Журкевич М.В.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду міста Києва від 23.07.2025 у справі №910/6612/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Терра Солар» задоволено повністю; стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» грошові кошти у розмірі 36.736.639 грн 54 коп. та судовий збір у розмірі 440.839 грн 67 коп.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 у справі №910/6612/25 стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Терра Солар» витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 30000,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 23.07.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 01.08.2025 у справі №910/6612/25 залишені без змін.

03.12.2025 до Господарського суду міста Києва від Державного підприємства «Гарантований покупець» надійшла заява про відстрочення виконання вказаних судових рішень на 1 рік від дати їх ухвалення.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 розгляд вказаної заяви призначено на 24.12.2025.

09.12.2025 до Господарського суду міста Києва від стягувача надійшли письмові заперечення на заяву.

У судове засідання 24.12.2025 з`явився представник заявника (боржника), надав усні пояснення з приводу поданої заяви, просив суд її задовольнити.

Представник стягувача у судовому засіданні 24.12.2025 надав усні пояснення, проти задоволення заяви заперечив.

Розглянувши заяву про відстрочення виконання рішення, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для її розгляду, суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні з огляду на такі обставини.

Частиною 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Якщо судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, чи рішення, що підлягає виконанню, набрало законної сили, то відсутність матеріалів судової справи у зв`язку з їх витребуванням судом апеляційної чи касаційної інстанції не перешкоджає розгляду заяви, передбаченої абзацом першим цієї частини, крім випадку зупинення виконання судового рішення судом касаційної інстанції або зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися. Вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (ч. 4 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Тобто, підставою для відстрочки виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк.

При цьому, вирішуючи питання про відстрочку виконання рішення суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Відстрочення - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з частиною першою статті 9 Конституції України частиною національного законодавства України є Конвенція, ратифікована Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 № 475/97-ВР). Юрисдикція Європейського суду з прав людини є обов`язковою в усіх питаннях, що стосуються тлумачення та застосування Конвенції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося, на шкоду одній із сторін.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого частиною першою статті 6 Конвенції, згідно з якою "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Крім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначені судом.

Стосовно системності виконання Європейський суд з прав людини зазначає, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а, отже, сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акта повинна носити виключний характер.

З урахуванням підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення судом встановлено, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника, порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" (заява № 6962/02) зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у статті 6 Конвенції.

Заява про відстрочення виконання судових рішень у справі №910/6612/25 обгрунтована тим, що платежі також залежать від оплати НЕК «Укренерго» послуги Гарантованого покупця із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, розмір вартості якої затверджується НКРЕКП. Проте, у зв`язку з несплатою НЕК «Укренерго» вартості послуги у 2021 - 2024 роках та тривалого ухилення від підписання актів купівлі-продажу, Гарантований покупець не розрахувався в повному обсязі з виробниками за «зеленим» тарифом, що стало підставою для звернення ряду виробників з позовами до Гарантованого покупця.

У НЕК «Укренерго» наявна заборгованість перед Гарантованим покупцем за послугу розрахункових періодів жовтень - грудень 2022, січень-березень 2023, липень-грудень 2023, січень-березень 2024 року в розмірі 22,85 млрд. грн.

Відповідно до встановленого Законом спеціального порядку розрахунків за електричну енергію, продану виробниками за «зеленим» тарифом, повна та своєчасна оплата електричної енергії продавцям за «зеленим» тарифом пов`язана з своєчасним надходженням коштів на рахунок Гарантованого покупця від ОСП (НЕК «Укренерго»), при цьому в обсягах, що забезпечують повну оплату розміру вартості Послуги, яка затверджена постановою НКРЕКП. Таким чином, обсяг виконання зобов`язання Гарантованого покупця з оплати відпущеної електроенергії виробникам за «зеленим» тарифом ставиться Законом в залежність від виконання зазначених спеціальних обов`язків НЕК «Укренерго».

Також заявник (боржник) повідомив, що в період воєнного стану Гарантований покупець бере участь у функціонуванні критичної сфери інфраструктури. Разом з іншими учасниками ринку, на яких покладено виконання спеціальних обов`язків, Гарантований покупець здійснює забезпечення населення України доступною електричною енергією за фіксованим, пільговим тарифом 4,32 грн за 1 кВт/год. На даний момент, відповідно до алгоритму розрахунків, визначених Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, Гарантований покупець здійснює розрахунки з постачальниками універсальних послуг за рахунок коштів, які отримує від виробників за надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів гарантованим покупцем.

В той же час, з метою забезпечення побутових споживачів електричною енергією, виробники електричної енергії, на яких покладено спецобов`язки, на виконання Положення здійснюють продаж електричної енергії постачальникам універсальних послуг та здійснюють оплату послуги гарантованого покупця з отриманих коштів від реалізації такої електричної енергії постачальникам універсальних послуг, отже порушення постачальниками універсальних послуг своїх зобов`язань перед НАЕК «Енергоатом» унеможливлюють в цілому виконання спеціальних обов`язків згідно з Положенням (далі - ПСО) як виробником електричної енергії - НАЕК «Енергоатом» так і Гарантованим покупцем.

Як вбачається зі змісту Положення, виконання ПСО учасниками ринку є взаємопов`язаним, відтак у разі порушення зобов`язань хоча б одним з учасників ПСО (в даному випадку постачальниками універсальних послуг) інші учаснику ринку позбавляються можливості здійснити своєчасні та повні розрахунки у строки, визначені у договорах, укладених на виконання ПСО.

На час звернення позивача до суду зі спірним позовом заборгованість мають як постачальники універсальних послуг перед НАЕК «Енергоатом», так і НАЕК «Енергоатом» перед Гарантованим покупцем.

При цьому, на час звернення позивачем до суду заборгованість НАЕК «Енергоатом» перед Гарантованим покупцем складала 22,3 млрд. грн.

В умовах неотримання коштів від виробників електричної енергії в порядку, визначеному Положенням, у зв`язку з зупиненням експорту електричної енергії, як наслідок - зупинення перерахування експортерами електричної енергії коштів відповідачу відповідно до Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії, що здійснюють операції з експорту електричної енергії, для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії протягом дії воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 07.07.2022 № 775, відсутності альтернативного механізму фінансування учасників, які виконують ПСО (виділення державних дотацій, субвенцій тощо) Відповідач також не може забезпечувати оплату вартості Послуги постачальникам універсальних послуг. На поточну дату до Гарантованого покупця звернулися ряд постачальників універсальних послуг з позовами про стягнення заборгованості, 3% річних, інфляційних втрат та штрафних санкцій. Сума позовних вимог у вказаних справах, станом на сьогодні, вже складає близько 9,8 млрд. грн. Крім того, станом на сьогодні, у зв`язку із здійсненням збройної агресії російською федерацією проти України запроваджено воєнний стан. Здійснена ворогом збройна агресія спричинила тяжкі наслідки для підприємств енергетичного сектору країни, в т.ч. для Гарантованого покупця.

У зв`язку з окупацією державою-агресором найбільшого об`єкту генеруючого електричну енергію в Україні - Запорізької АЕС, знищенням великої кількості об`єктів генерації електричної енергії, в т.ч. з альтернативних джерел енергії та зменшенням виробництва електричної енергії, істотно зменшилось надходження коштів у електроенергетичну галузь.

З урахуванням зазначеного, Гарантований покупець на даний момент недотримує значні суми коштів від виробників в межах виконання Положення та від НЕК «Укренерго» в якості оплати послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, в результаті чого відповідач не може в повному обсязі виконувати свої поточні зобов`язання перед постачальниками універсальних послуг та виробниками електричної енергії за «зеленим» тарифом.

Водночас, враховуючи складну ситуацію, яка склалася в нашій країні, станом на сьогодні було прийнято ряд нормативно-правових актів, спрямованих, у тому числі, на забезпечення безпеки постачання електричної енергії споживачам.

Таким чином, з огляду на вкрай складну ситуацію, яка склалась на ринку електричної енергії, з метою забезпечення можливості функціонування ринку електричної енергії з урахуванням потреб воєнного часу Регулятором було надано зазначену вище настанову. За таких умов, сплата позивачу грошових коштів на виконання рішення суду в надзвичайно складних умовах воєнного часу ще більше ускладнить ситуацію на ринку електричної енергії та призведе до недоотримання багатьма учасниками ринку коштів та як наслідок неможливості здійснення ними господарської діяльності в критичній сфері інфраструктури, якою є сфера електроенергетики. Оскільки, з урахуванням вказаного вище нормативного регулювання, забезпечити можливість виконання рішення суду можна лише шляхом включення відповідних видатків до вартості Послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел та сплати її НЕК «Укренерго», вказане потребує часу для вирішення вищевказаних питань. В іншому випадку (примусове списання коштів без відстрочення виконання рішення суду) буде порушено баланс розрахунків на ринку електричної енергії, що унеможливить виконання Гарантованим покупцем своїх зобов`язань на ринку електричної енергії, зокрема виконання Положення та призведе до неможливості забезпечити безперебійне фінансування постачальників універсальних послуг, які в свою чергу не зможуть реалізовувати електричну енергію населенню за пільговим тарифом 4,32 грн за 1 кВт.

Крім того, відповідно до балансу (звіту про фінансовий стан) на 30.09.2024 Гарантованим покупцем було отримано збиток у розмірі 243,7 млн грн, отже документами останньої опублікованої фінансової звітності підтверджується негативний фінансовий стан відповідача, що є однією з підстав для відстрочення виконання рішення суду.

Оцінюючи доводи заявника суд вважає за доцільне звернути увагу на те, що згідно з частиною 1 статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Посилання заявника на спеціальний статус на ринку електричної енергії та здійснення діяльності у сфері забезпечення енергоносіями суд оцінює критично, оскільки обидві сторони спору відіграють значну та важливу роль у забезпеченні держави енергоносіями.

До того ж, судом враховано, що рішення у справі було ухвалено п`ять місяців тому, і докази його виконання відповідачем в добровільному порядку в будь-якій частині відсутні, тобто, подальше відстрочення виконання рішення може призвести до грубого порушення балансу інтересів обох сторін, та нівелювання права позивача на ефективний судовий захист.

Отже, виходячи з всього вищевикладеного у сукупності, беручи до уваги необхідність дотримання балансу інтересів обох учасників судового процесу, суд дійшов висновку щодо недоведеності відповідачем наявності виключних та достатніх обставин необхідних для відстрочення рішення у справі, внаслідок чого заява Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання судового рішення задоволенню не підлягає.

Згідно з ч. 7 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Керуючись ст. 234, 331 Господарського процесуального кодексу України

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Державного підприємства «Гарантований покупець» про відстрочення виконання судових рішень у справі №910/6612/25.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Повний текст складено та підписано 29.12.2025.

Суддя О.М. Спичак