ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2025 р. Справа №926/1431/25

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

головуючого (судді-доповідача): Бойко С.М.,

суддів: Бонк Т.Б.,

Якімець Г.Г.,

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянув апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", №06/836 від 06.10.2025

на рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.09.2025, суддя Тинок О.С., м. Чернівці, повний текст рішення складено 29.09.2025

у справі № 926/1431/25

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія"

до відповідача комунального некомерційного підприємства "Центральна міська клінічна лікарня" Чернівецької міської ради

про стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 49 385,76 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

29.04.2025 товариство з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до комунального некомерційного підприємства "Центральна міська клінічна лікарня" Чернівецької міської ради (КНП "ЦЕНТРАЛЬНА МІСЬКА КЛІНІЧНА ЛІКАРНЯ" ЧМР) про стягнення заборгованості за договором поставки електричної енергії в сумі 49 385,76 грн., з яких: 27 681,56 грн. сума основного боргу, 18 232,23 грн. сума трьох процентів річних та 3 471,97 грн. сума індексу інфляції.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення умов укладеного договору постачання електричної енергії споживачу №1 від 13 січня 2020 року, комунальне некомерційне підприємство "Міська лікарня №4" Чернівецької міської ради, правонаступником якого є відповідач, не виконало належним чином свої зобов`язання щодо сплати коштів за використану електроенергію, що призвело до виникнення боргу в сумі 27 681,56 грн. Крім того, за прострочення виконання грошового зобов`язання позивач нарахував відповідачу три проценти річних у сумі 18 232,23 грн та індекс інфляції в сумі 3 471,97 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 17.09.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з комунального некомерційного підприємства "Центральна міська клінічна лікарня" Чернівецької міської ради на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" заборгованість за договором постачання електричної енергії в розмірі 14,34 грн, з яких: основний борг в розмірі 7,95 грн., три проценти річних у сумі 1,02 грн., індекс інфляції в сумі 5,37 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 0,88 грн. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення суду обґрунтовано тим, що часткова оплата спожитої електричної енергії за листопад, грудень 2020 року підтверджує обізнаність відповідача про існування та отримання акту прийняття-передавання електричної енергії від 30 листопада 2020 року, акту прийняття-передавання електричної енергії від 31 грудня 2020 року та рахунків № 197258 від 30 листопада 2020 року та № 204034 від 31 грудня 2020 року.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що останніми підтверджується наявна заборгованість відповідача перед позивачем за листопад 2020 року у сумі 7,95 грн.

У матеріалах справи відсутні долучені сторонами по справі докази сплати відповідачем основного боргу у сумі 7,95 грн.

З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми основного боргу за листопад 2020 року в розмірі 7,95 грн. підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що сторони в цій справі в укладеному між ними Договорі №1 постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2020 року чітко визначили строк договору, дату його припинення 31 грудня 2020 року. Тобто, сторони не узгодили продовження строку дії договору (у матеріалах справи відсутні відповідні докази), а тому, суд прийшов до висновку, що строк дії укладеного Договору №1 постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2020 року закінчився 31 грудня 2020 року.

Отже, постачання електроенергії у січні 2021 року відбулося поза межами договірних відносин.

Суд першої інстанції встановив, що позивачем не надано доказів надсилання (вручення) відповідачу акту прийняття-передавання товарної продукції - електричної енергії від 31 січня 2021 року на суму 27 673,61 грн. та рахунку № 18440 від 31 січня 2021 року. Крім цього, позивачем в позовній заяві не обґрунтовано підставу звернення до суду з позовною заявою щодо позадоговірних відносин та стягнення поставленої електроенергії поза межами дії Договору, а саме за період січень 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та аргументи учасників справи

07.10.2025 до Західного апеляційного господарського суду через систему «Електронний суд» надійшла апеляційна скарга товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" №06/836 від 06.10.2025 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.09.2025 у справі №926/1431/25.

На переконання скаржника, рішення місцевого господарського суду є незаконним, необґрунтованим через неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного їх дослідження та оцінки, є таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з допущеним судом порушення норм матеріального та процесуального права

Скаржник зазначає, що відповідачем за січень 2021 року здійснювалось фактичне споживання е/е в загальній кількості 7 922 кВт*год на підставі типового публічного договору.

Дослідивши матеріали справи, суд помилково встановив, що відповідачем не було отримано відповідних рахунків та актів приймання-передавання товарної продукції, що не відповідає дійсності, оскільки, не дослідив в цілому матеріали справи, хоча, Постачальником раніше направлялось Споживачу підписані акти приймання-передавання товарної продукції, рахунки, а також акти звірки взаємних розрахунків.

29.03.2021 року, ТОВ «ЧОЕК» звернулось до Господарського суду Чернівецької області із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту е/е за 12.2020 року по 01.2021 рік з КНП «Міська лікарня №4» Чернівецької міської раді (), де видано судовий наказ по справі № 926/1246/21. Проте, судовий наказ скасований на підставі заяви боржника, тобто, факт ознайомлення з рахунками присутній.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі, просить апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.09.2025 у справі №926/1431/25 без змін.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.10.2025 справу №926/1431/25 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бойко С.М., суддів Бонк Т.Б., Якімець Г.Г..

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 з підстав, що визначені ч. 2 ст. 260 ГПК України апеляційну товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" №06/836 від 06.10.2025 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.09.2025 у справі №926/1431/25 залишено без руху.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" №06/836 від 06.10.2025 на рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.09.2025 у справі №926/1431/25 та постановлено здійснювати розгляд справи №926/1431/25 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанції

13 січня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» (надалі - постачальник) та комунальним некомерційним підприємством "Міська лікарня №4" (надалі споживач) укладено Договір № 1 постачання електричної енергії споживачу (надалі Договір), згідно умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві електричну енергію за кодом ДК 021:2015-09310000-5 "Електрична енергія", а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (пункт 2.1 Договору).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що строк (термін) поставки товарів: січень-грудень 2020 року.

Місцем поставки (передачі) товарів за місцем знаходження об`єктів споживача м. Чернівці, вул. Підкови,14 (пункт 3.2 Договору).

Згідно з пунктом 5.1 загальна вартість Договору становить 185 400,00 (сто вісімдесят п`ять тисяч чотириста грн, 00 коп.) з ПДВ. Оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника (пункт 5.4 Договору).

Відповідно до пункту 5.5 Договору оплата здійснюється згідно рахунку у строк, визначений у рахунку, але не менше 5 (п`яти) робочих днів з моменту його отримання.

24 листопада 2020 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору про закупівлю електричної енергії, якою вирішено зменшити обсяг та ціну договору без зміни ціни за одиницю товару на 38 500,00 грн.

24 грудня 2020 року між сторонами укладено додаткову угоду №2 до Договору про закупівлю електричної енергії, якою зменшено обсяг та ціну Договору без зміни ціни за одиницю товару на 27 441,30 грн.

Згідно з пунктом 5.8 Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Позивач виставив відповідачу наступні рахунки на оплату за фактично спожиту електричну енергію та Акти прийняття-передавання товарної продукції - електричної енергії:

за листопад 2020 року - рахунок № 197258 від 30 листопада 2020 року та Акт прийняття-передавання товарної продукції - електричної енергії від 30 листопада 2020 року на суму 12 628,42 грн;

за грудень 2020 року - рахунок № 204034 від 31 грудня 2020 року та Акт прийняття-передавання товарної продукції - електричної енергії від 31 грудня 2020 року на суму 13 791,49 грн;

за січень 2021 року - рахунок № 18440 від 31 січня 2021 року та Акт прийняття-передавання товарної продукції-електричної енергії від 31 січня 2021 року на суму 27 673,61 грн.

Відповідно до підпункту 6.2.1 пункту 6.2 Договору споживач зобов`язався забезпечувати своєчасну та повну оплату за спожиту електричну енергію згідно з умовами цього Договору.

Згідно з пунктом 9.1 Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором, сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством. Постачальник має право вимагати від споживача відшкодування збитків, а споживач відшкодовує збитки, понесені постачальником виключно у разі порушення споживачем строків розрахунків з постачальником в розмірі, погодженому сторонами в цьому Договорі (пункт 9.2 Договору).

Договір набирає чинності з дати підписання сторонами та скріплення їх підписів печатками та діє до 31 грудня 2020 року. Бюджетні зобов`язання за цим договором діють до завершення бюджетного року (пункт 13.1 Договору).

Відповідно до пункту 13.5 Договору усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто за зазначеними в цьому Договорі адресами сторін. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділу зв`язку одержувача.

24 березня 2025 року позивач звернувся до оператора системи розподілу електричної енергії (на території Чернівецької області акціонерне товариство «Чернівціобленерго») із запитом № 12.5/844 щодо підтвердження інформації про те, що відповідача, в період з листопада 2020 року по січень 2021 року, включено до реєстру споживачів товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія», як постачальника електричної енергії та надання відомостей про обсяги споживання електричної енергії даним споживачем за вказаний період.

15 квітня 2025 року листом № 17/3-02/1240 акціонерне товариство «Чернівціобленерго» підтвердило, що в період з листопада 2020 року по січень 2021 року Комунальне некомерційне підприємство "Міська лікарня №4" включено до реєстру споживачів товариства з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» з наступними обсягами споживання електричної енергії:

за листопад 2020 року спожито 4771 кВт*год;

за грудень 2020 року спожито 4446 кВт*год;

за січень 2021 року спожито 7922 кВт*год.

24 березня 2025 року позивач направив на адресу відповідача претензією № 125/843 щодо добровільної сплати заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором №1 про постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2020 року в сумі 27 681,56 грн. Разом з претензією на адресу відповідача були надіслані вищезазначені рахунки та Акти прийняття - передавання товарної продукції електричної енергії за період листопад 2020 року-січень 2021 року на загальну суму 27681,56 грн.

Проте в матеріалах справи відсутні докази належного реагування з боку відповідача на вказану претензію.

Надані позивачем акти прийняття-передавання товарної продукції - електричної енергії та акт звірки взаємних розрахунків відповідачем не підписані.

Рішенням 35 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради від 25 травня 2023 року №1244 припинено юридичну особу комунальне некомерційне підприємство "Міська лікарня №4" Чернівецької міської ради та затверджено передавальний акт комунального некомерційного підприємства "Міська лікарня №4" Чернівецької міської ради шляхом приєднання до комунального некомерційного підприємства "Центральна міська клінічна лікарня" Чернівецької міської ради.

Відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 28 травня 2025 року № 35216314 правонаступником комунального некомерційного підприємства "Міська лікарня №4" Чернівецької міської ради (код 02005778) є комунальне некомерційне підприємство "Центральна міська клінічна лікарня" Чернівецької міської ради (код 02005763).

Позивач звернувся до суду з позовом до комунального некомерційного підприємства "Центральна міська клінічна лікарня" Чернівецької міської ради, як правонаступника комунального некомерційного підприємства "Міська лікарня №4" Чернівецької міської ради про стягнення заборгованості за договором № 1 постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2020 року в сумі 49 385,76 грн, що виникла внаслідок неналежного виконання Договору з постачання електричної енергії.

Крім того, за неналежне та несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань, позивач нарахував відповідачу індекс інфляції в сумі 18 232,23 грн. за період з 21січня 2021 року по 28 квітня 2025 року та 3 проценти річних в сумі 3 471,97 грн. за період з 21 січня по 28 квітня 2025 року на підставі ч.2 ст.625 ЦК У.

Отже, позивач просить суд стягнути, враховуючи часткову оплату, з відповідача 27 681,56 грн основного боргу, 18 232,23 грн. індекс інфляції та 3 471,97 грн. - 3 процентів річних.

Норми права та висновки, якими суд апеляційної інстанції керувався при прийнятті постанови.

Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.09.2025 у цій справі оскаржується позивачем в частині відмови в задоволенні позовних вимог.

Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за договором поставки в сумі 49 385,76 грн, з яких: 27 681,56 грн сума основного боргу, 18 232,23 грн. сума трьох процентів річних та 3 471,97 грн сума індексу інфляції.

Предметом апеляційного оскарження є рішення місцевого господарського суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за січень 2021 року.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судами встановлено, що укладений між сторонами договір від № 1 від 13 січня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» (надалі - постачальник) та комунальним некомерційним підприємством "Міська лікарня №4" (надалі споживач) постачання електричної енергії споживачу (надалі Договір), згідно умов якого постачальник зобов`язується поставити споживачеві електричну енергію за кодом ДК 021:2015-09310000-5 "Електрична енергія", а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору (пункт 2.1 Договору) за своїм змістом та правовою природою підпадає під правове регулювання норм § 5 глави 54 Цивільного кодексу України, § 3 глави 30 Господарського кодексу України та Закону України "Про ринок електричної енергії".

Внаслідок укладення Договору про постачання електричної енергії №1 від 13 січня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія" та комунальним некомерційним підприємством "Міська лікарня №4" згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України виникли цивільні права та обов`язки.

За загальним положенням цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у статті 11 ЦК України. За приписами частини 2 цієї статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язку, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

У відповідності з ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 Цивільного кодексу України унормовано, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до пункту 3.1.1 Постанови НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 року «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (далі ПРРЕЕ), постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником останньої надії.

Згідно з пунктом 18 частиною першою статті 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу та інші договори, передбачені відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

При цьому відповідно до пункту 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Особливості визначення кількості (обсягів), якості, строків, ціни та порядку розрахунків за договором постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з частиною 1 статті 56 Закону України «Про ринок електричної енергії», пункту 3.1.1 розділу III ПРРЕЕ постачання електричної енергії споживачам здійснюється обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Судами встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних-осіб підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» з 02 травня 2018 року зареєстроване як юридична особа.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) № 429 від 14 червня 2018 року товариству з обмеженою відповідальністю «Чернівецька обласна енергопостачальна компанія» надано ліцензію на постачання електричної енергії відповідачу.

Відповідно до статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судами встановлено, що сторони в цій справі в укладеному між ними Договорі №1 постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2020 року чітко визначили строк договору, дату його припинення 31 грудня 2020 року. Тобто, сторони не узгодили продовження строку дії договору (у матеріалах справи відсутні відповідні докази), а тому, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що строк дії укладеного Договору №1 постачання електричної енергії споживачу від 13 січня 2020 року закінчився 31 грудня 2020 року.

Отже, постачання електроенергії у січні 2021 року відбулося поза межами договірних відносин.

Посилання апелянта на фактичне споживання електричної енергії відповідачем у січні 2021 року саме по собі не є достатньою правовою підставою для задоволення позовних вимог, оскільки позивач не обґрунтував підстав звернення до суду з вимогами про стягнення вартості електричної енергії у межах позадоговірних правовідносин.

Доводи апелянта щодо направлення відповідних документів та посилання на факт видачі і скасування судового наказу не підтверджують належними доказами отримання відповідачем рахунків та актів за спірний період і не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин.

За таких обставин апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги щодо стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за січень 2021 року в сумі 27 673,61 грн, а рішення суду в цій частині є законним та обґрунтованим.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження, а заперечення відповідача підтвердженні дослідженими матеріалами справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.09.2025 у цій справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства, прийняте з дотриманням норм процесуального та правильним застосуванням норм матеріального права, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення немає.

За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів.

Однак, скаржником всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б підтвердили доводи, викладені в апеляційній скарзі, та спростували правомірність висновків, викладених в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 191 цього Кодексу.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції виходить з того, що Європейським судом з прав людини у рішенні Суду у справі «Трофимчук проти України» № 4241/03 від 28.10.2010 зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Судові витрати

У зв`язку з залишенням апеляційної скарги без задоволення, апеляційний господарський суд на підставі ст. 129 ГПК України дійшов до висновку про покладення на апелянта витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 275, 276, 281, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Чернівецька обласна енергопостачальна компанія", №06/836 від 06.10.2025- залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Чернівецької області від 17.09.2025 у справі №926/1431/25залишити без змін.

Судовий збір за розгляд справи в апеляційному порядку покласти на апелянта.

Місцевому господарському суду видати наказ.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Порядок та строки оскарження постанов апеляційного господарського суду до касаційної інстанції визначені ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя Бойко С. М.

Судді Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.