РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

26.12.2025Справа № 910/13393/25

Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Ломаки В.С. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справ

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Навіс Груп

до Товариства з обмеженою відповідальністю Мірахаб

про стягнення 69 641,33 грн.,

Без повідомлення (виклику) представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Навіс Груп (далі позивач) звернулося до господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Мірахаб (далі відповідач) безпідставно збережених коштів у розмірі 69 641,33 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за укладеним між сторонами 16.01.2025 року договором про надання послуг з підбору персоналу № 1601202 (далі Договір), у зв`язку з чим вказаний правочин був розірваний позивачем в односторонньому порядку. З урахуванням наведених підстав, Товариство з обмеженою відповідальністю Навіс Груп, з посиланням на положення статті 1212 Цивільного кодексу України, вказувало про наявність підстав для повернення сплачених ним відповідачу на виконання Договору коштів у сумі 69 641,33 грн.

Ухвалою від 31.10.2025 року господарський суд міста Києва відкрив провадження у справі № 910/13393/25 та вирішив здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін.

13.11.2025 року через систему Електронний суд надійшов відзив відповідача від 12.11.2025 року на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог, зокрема вказуючи на безпідставні посилання позивача на невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю Мірахаб умов Договору щодо здійснення пошуку та відбору кандидатів, оскільки такі послуги були фактично надані, що підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг № 3 та № 4, які позивач 19.02.2025 року підписав кваліфікованим електронним підписом за допомогою сервісу Вчасно з використанням електронної печатки.

17.11.2025 року через систему Електронний суд надійшла відповідь позивача від 17.11.2025 року на відзив, в якій останній виклав свої аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення, вказавши на те, що підписання актів наданих послуг не свідчить про реальність відповідних господарських операцій та надання послуг за Договором.

21.11.2025 року через систему Електронний суд надійшли заперечення відповідача від 20.11.2025 року, в яких останній навів додаткові мотиви на спростування позовних вимог.

Інших клопотань чи заяв, зокрема по суті справи, від сторін до суду не надходило.

Частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення (частина 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

Між позивачем (замовник) та відповідачем (виконавець) був укладений Договір від 16.01.2025 року, за умовами якого замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання провести пошук і відбір кандидатів для роботи у штаті замовника, згідно з заявками та за визначеними замовником посадами і описами посад, затвердженими замовником, які є невід`ємною частиною цього Договору, а замовник, у свою чергу, зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги.

Наведений правочин 23.01.2025 року підписаний уповноваженими представниками його сторін за допомогою електронного підпису у сервісі Вчасно та скріплений відбитками електронних печаток означених суб`єктів господарювання.

У преамбулі Договору його сторони погодили, що послугами з пошуку та відбору персоналу є складова частина послуг з надання персоналу, за якою виконавець знаходить та направляє у розпорядження замовника одного чи декількох кандидатів для виконання ними визначених функції та з якими передбачається укладання трудових відносин (трудова угода, трудовий контракт, або подібне).

Згідно з пунктами 1.3, 1.4 Договору назви конкретних посад, вимоги до кандидатур визначаються замовником і фіксуються в додатках до Договору, підписаних обома сторонами, які розглядатимуться як невід`ємна частина цього Договору. Перелік та зміст послуг, технічні та інші вимоги до послуг, що є предметом Договору, строки їх надання та вартість визначаються цим Договором та додатками до нього.

Відповідно до пунктів 1.5.1-1.5.6 Договору в ході надання послуг виконавець виконає: комплексний пошук кандидатів з використанням бази даних МІРАХАБ, інтернет-порталів та прямого пошуку; попередній відбір кандидатів шляхом використання формальних критеріїв (аналіз резюме), після чого надасть замовникові попередній ранжований список кандидатів (довгий список); відбір кандидатів шляхом проведення структурованого телефонного інтерв`ю, індивідуальної співбесіди (за умов реальної можливості); підготовку та направлення замовникові ранжованого фінального списку кандидатів (до 3-х осіб) та презентації кандидатів; організацію зустрічі кандидатів із представником замовника, відповідального за роботу з персоналом; адаптаційний супровід замовника і прийнятого на роботу кандидата під час гарантійного терміну, визначеного у Додатку до договору (період часу, протягом якого кандидат, працюючи у замовника, підтверджує свою кваліфікацію).

Зі змісту пункту 1.7 Договору вбачається, що надання замовнику звітів про виконання робіт, списків кандидатів, іншої документації, в ході надання послуг виконавець здійснює за допомогою електронної пошти або, на вимогу замовника, кур`єрською або звичайною поштою.

Згідно з пунктами 2.2.1, 2.2.5 Договору виконавець зобов`язаний добросовісно та своєчасно надавати послуги згідно внутрішніх правил та інструкцій виконавця; здавати виконану роботу за актом виконаних робіт (наданих послуг).

Відповідно до пунктів 2.4.1, 2.4.12 замовник зобов`язаний завчасно узгоджувати з виконавцем обсяг робіт у рамках цього договору, термін виконання, надавати всю необхідну інформацію для виконання такої роботи; приймати роботу за актом виконаних робіт (наданих послуг).

В силу пунктів 3.1, 3.2 Договору останній вважається укладеним та набуває чинності з моменту його підписання сторонами і залишається чинним до завершення надання послуг відповідно до Додатків, що є його невід`ємною частиною, або дострокового розірвання, як передбачено даним Договором. Даний Договір діє протягом терміну 1 (одного) календарного року з моменту його підписання сторонами. У разі, якщо не пізніше 1 (одного) місяця до закінчення дії Договору жодна із сторін не повідомить про припинення його дії іншу сторону, він вважається продовженим на таких самих умовах на наступний календарний рік.

Згідно з пунктом 3.3 Договору виконавець зобов`язується надати передбачені даним Договором послуги так швидко, як це можливо, але не пізніше, ніж через 90 робочих днів з моменту підписання сторонами відповідного Додатку до Договору.

Відповідно до пункту 3.4 Договору останній може бути розірваний будь-якою із сторін шляхом надсилання іншій стороні письмового повідомлення за двадцять (20) календарних днів про таке розірвання у разі суттєвого порушення іншою стороною умов Договору. Суттєвим порушенням являється: (i) будь-яке порушення умов цього Договору, (ii) будь-яке інше порушення, яке сторона не усунула протягом двадцяти (20) календарних днів після отримання письмового повідомлення іншою стороною, (iii) смерть або фізична або розумова недієздатність виконавця або будь-якої ключової особи яка надає послуги від його імені, внаслідок чого виконавець або така ключова особа стають нездатними продовжувати належне виконання послуг, (iv) акт грубої недбалості або навмисної неправомірної поведінки сторони, та (v) неспроможність, ліквідація чи банкрутство сторони.

З матеріалів справи вбачається, що між замовником та виконавцем була підписана Додаткова угода до № 1 до Договору, за умовами пункту 1 якої замовник на підставі заявки на пошук та підбір кандидатів доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання провести пошук та відбір кандидатів на посаду менеджера з продажу логістичних послуг.

У пунктах 2, 3, 4 Додаткової угоди № 1 до Договору сторони погодили, що винагорода виконавця за надані по цьому додатку послуги становить 3 420 (три тисячі чотириста двадцять) євро без урахування ПДВ та відшкодування витрат на сплату податків і зборів, що не ввійшли до вартості послуг, та підлягає перерахунку і виплачується в еквіваленті вказаної суми у гривні по курсу НБУ на день виставлення рахунку згідно з пунктами 4.1 та 4.2 цього Додатку. Оплата здійснюється в наступному порядку: перший платіж, розмір якого становить суму, еквівалентну 684 (шістсот вісімдесят чотири) євро, здійснюється замовником після підписання обома сторонами цього Додатка; фінальний платіж, розмір якого становить суму, еквівалентну 2 736 (дві тисячі сімсот тридцять шість) євро, проводиться замовником за фактом виходу кандидата на роботу.

Крім того, замовником та виконавцем була підписана Додаткова угода № 2 до Договору, за умовами пункту 1 якої замовник на підставі заявки на пошук та підбір кандидатів доручив, а виконавець прийняв на себе зобов`язання провести пошук та відбір кандидатів на посаду менеджера з міжнародних та внутрішньо-європейських автоперевезень.

За змістом пунктів 12-15 Додаткової угоди № 2 винагорода виконавця за надані по цьому Додатку послуги становить 4 080 (чотири тисячі вісімдесят) євро без урахування ПДВ та відшкодування витрат на сплату податків і зборів, що не ввійшли до вартості послуг, та підлягає перерахунку і виплачується в еквіваленті вказаної суми у гривні по курсу НБУ на день виставлення рахунку згідно з пунктами 4.1 та 4.2 цього Додатку. Згідно з пунктом 5.2.1 Договору виконавець має право на відшкодування витрат на сплату податків і зборів, що не ввійшли до вартості послуг. Сума відшкодування додається до вартості послуг. Оплата здійснюється в наступному порядку: перший платіж, розмір якого становить суму, еквівалентну 816 (вісімсот шістнадцять) євро, здійснюється замовником після підписання обома сторонами цього Додатка; фінальний платіж, розмір якого становить суму, еквівалентну 3 264 (три тисячі двісті шістдесят чотири) євро, проводиться замовником за фактом виходу кандидата на роботу. Протягом десяти (10) календарних днів замовник на підставі рахунка на оплату, з дати підписання акту виконаних робіт (наданих послуг), здійснює оплату вартості послуг в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок виконавця.

Факт укладення та умови вищевказаних додаткових угод до Договору сторонами при розгляді справи не заперечувалися.

22.01.2025 року відповідач виставив позивачу рахунок № 4 на оплату першого платежу в сумі 37 884,88 грн. з підбору персоналу за Договором та Додатковою угодою № 2, а також рахунок № 3 на оплату першого платежу в сумі 31 756,45 грн. за послуги з підбору персоналу за Договором та Додатковою угодою № 1.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю Навіс Груп здійснило оплату вказаних вище рахунків, що підтверджується наявними у справі платіжними інструкціями від 27.01.2025 року № 6033 на суму 37 884,88 грн. та від 29.01.2025 року № 6055 на суму 31 756,45 грн.

19.02.2025 року уповноважені представники сторін за допомогою електронного підпису підписали та скріпили електронною печаткою акт наданих послуг № 3, відповідно до змісту якого виконавець надав, а замовник прийняв послуги з підбору персоналу (перший платіж) згідно з Договором та Додатковою угодою № 1. Загальна вартість послуг, наданих за актом, що підлягає сплаті замовником на користь виконавця, склала 31 756,45 грн., у тому числі ПДВ 20 % 0,00 грн. Замовник скарг та зауважень щодо строків та якості наданих послуг не має.

Також, з матеріалів справи вбачається, що 19.02.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю Навіс Груп за допомогою електронного підпису підписало та скріпило електронною печаткою акт наданих послуг № 4, згідно з яким виконавець надав, а замовник прийняв послуги з підбору персоналу (перший платіж) згідно з Договором та Додатковою угодою № 2. Загальна вартість послуг, наданих за цим актом, що підлягає сплаті замовником на користь виконавця, склала 37 884,88 грн., у тому числі ПДВ 20% 0,00 грн. Замовник скарг та зауважень щодо строків та якості наданих послуг не має.

У той же час, 01.10.2025 року позивач направив відповідачу лист від 25.09.2025 року № 62, в якому повідомив останнього про розірвання Договору, у зв`язку з суттєвим порушенням його умов, та вимагав на підставі пункту 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України повернути отримані виконавцем кошти у загальному розмірі 69 641,33 грн. Проте, вказана вимога була залишена відповідачем без задоволення.

З огляду на викладене, позивач звернувся до господарського суду міста Києва з означеним позовом для захисту своїх прав та інтересів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з такого.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з положеннями статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

З огляду на правову природу укладеного між сторонами Договору, який у розумінні статей 173, 174 Господарського кодексу України та статей 11, 509 Цивільного кодексу України є належною підставою для виникнення у його сторін кореспондуючих прав і обов`язків, останній є договором про надання послуг.

Згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Як на правову підставу для повернення спірних коштів у загальній сумі 69 641,33 грн. позивач посилався на положення статті 1212 Цивільного кодексу України, а також вказував, що листом від 25.09.2025 року № 62 Товариство з обмеженою відповідальністю Навіс Груп повідомило відповідача про розірвання Договору, у зв`язку з суттєвим порушенням його умов, та вимагало на підставі пункту 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України повернути отримані відповідачем кошти у розмірі 69 641,33 грн.

Суд зазначає, що предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

У частині 3 статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим

У пункті 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Тлумачення частини третьої статті 651, частини четвертої статті 653, пункту 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України свідчить, що якщо одна із сторін договору передала у власність іншій стороні певне майно (сплатила кошти) і судом встановлено порушення еквівалентності зустрічного надання внаслідок невиконання або неналежного виконання своїх обов`язків однієї із сторін, сторона, що передала майно (сплатила кошти), має право вимагати повернення переданого іншій стороні в тій мірі, в якій це порушує погоджену сторонами еквівалентність зустрічного надання. Тобто, якщо сторона, яка вчинила виконання, проте не отримала зустрічного надання в обсязі, який відповідає переданому майну (сплаченим коштам) і згодом відмовилася від договору, то вона може вимагати від сторони, яка порушила договір і не здійснила зустрічне надання, повернення майна (коштів) на підставі пункту 3 частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 25.03.2020 року в справі № 537/4259/15-ц.

Частиною 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (частина 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України).

З аналізу наведених норм процесуального права можна дійти висновку, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

У той же час, зі змісту долучених до відзиву доказів електронного листування між сторонами вбачається, що відповідач на виконання умов Договору надсилав позивачу резюме кандидатів на посади менеджера з продажу логістичних послуг та менеджера з міжнародних та внутрішньо-європейських автоперевезень. При цьому, факт надсилання відповідачем означених резюме Товариством з обмеженою відповідальністю Навіс Груп не заперечувався.

За таких обставин, реальне (фактичне) вчинення даних господарських операцій з придбання позивачем послуг з метою їх використання у своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів чи зміною зобов`язань, та відповідають змісту, відображеному в укладеному сторонами Договорі, підтверджується матеріалами справи та належним чином оформленими і підписаними сторонами первинними документами актами виконаних робіт, тоді як у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження порушення відповідачем погодженої сторонами еквівалентності зустрічного надання, що виключає можливість застосування до вказаних правовідносин положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Крім того, суд зауважує, що в силу пунктів 7.1, 7.3, 7.14 Договору факт надання послуг підтверджується актом виконаних робіт (наданих послуг), який підписується уповноваженими особами обох сторін. Замовник повинен протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання актів виконаних робіт (наданих послуг) підписати їх та один примірник повернути виконавцю або надати письмову мотивовану відмову. Якщо, на думку замовника, надані послуги не відповідають умовам Договору, то протягом п`яти робочих днів після закінчення робіт замовник представляє свої мотивовані зауваження у формі двостороннього акта. У ньому замовник виносить пропозиції щодо можливих доопрацювань, термінів їх виконання або пропозицій щодо відповідного зменшення ціни. Після узгодження і підписання виконавцем даний акт стає невід`ємним додатком до Договору. Якщо в зазначений термін виконавець не отримає підписаний акт приймання-передачі наданих послуг або мотивовану відмову, послуги вважаються такими, які надані та виконані належним чином та в повному обсязі.

Проте у матеріалах справи відсутня мотивована відмова позивача від підписання вищенаведених актів на загальну суму 69 641,33 грн. або зауваження щодо наданих відповідачем послуг у формі двостороннього акту з можливими доопрацюваннями, термінами їх виконання або пропозиціями щодо відповідного зменшення ціни.

Разом із тим, відповідно до частини 4 статті 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

З урахуванням наведеного, враховуючи, вищенаведені висновки суду, беручи до уваги положення частини 3 статті 651, частини 4 статті 653, пункту 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про повернення коштів у загальному розмірі 69 641,33 грн., сплачених останнім за актами приймання-передачі наданих послуг № 3 та № 4, є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Частиною 3 статті 13 та частиною 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Згідно з частиною 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Вказані положення означають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу, ущемлення будь-чиїх процесуальних прав. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Позивач не надав належних та допустимих доказів на спростування наведених вище висновків, як і належних доказів на підтвердження позовних вимог, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76-80, 86, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити.

2. Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно з частиною 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 26.12.2025 року.

Суддя В.С. Ломака