ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" листопада 2025 р. Справа№ 911/514/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Ткаченка Б.О.

при секретарі судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився, про дату місце та час судового засідання повідомлений належним чином;

від відповідача: Копусь Андрій Анатолійович;

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго»

на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2025, повний текст рішення складено 08.08.2025

у справі № 911/514/25 (суддя Ейвазова А.Р.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжкранзавод»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго»

про стягнення 8 479 653,68 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст додаткового рішення місцевого господарського суду

Додатковим рішенням Господарського суду Київської області від 18.07.2025 у справі № 911/514/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжкранзавод» щодо покладення на Товариство з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго» витрат на професійну правничу допомогу, включену до тексту позовної заяви, задоволено повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжкранзавод» 10 000 грн в рахунок відшкодування витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Рішення мотивовано тим, що витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000 грн, понесені позивачем, пов`язані із розглядом даної справи, їх розмір є обґрунтованим та не є непропорційним до предмету спору, зважаючи на поведінку учасників, а також те, що сума заявлених до відшкодування витрат не перевищує суму, заявлену позивачем у орієнтованому розрахунку (у позовній заяві), а відповідні витрати є необхідними, враховуючи обсяг виконаних робіт та витрачений адвокатом час, суд вважав за можливе подану заяву задовольнити у повному обсязі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу та відкрити апеляційне провадження у справі №911/514/25; скасувати рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2025 у справі №911/514/25 повністю; ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

На думку скаржника додаткове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Суд першої інстанції прийняв додаткове рішення без врахування обставин на які посилається сторона, порушив принципи змагальності та рівності сторін у господарському процесі, здійснив неправильне тлумачення норм чинного законодавства ігноруючи, при цьому, фактичні обставини справи.

Скаржник зазначає, що долучений адвокатом Сідельниковою О.Л. договір про надання юридичних послуг №01 від 04.02.2025, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Запоріжкранзавод» та фізичною особою підприємцем Сідельниковою О.Л. є таким, що не відповідає чинному законодавству України, а тому не міг бути підставою для генерації на його основі ордеру на надання правничої допомоги. Вищевказане скаржник пояснює тим, що договір підписано фізичною особою-підприємцем Сідельниковою Оленою Леонідівною, а не адвокатом. Відповідно до цього договору, ФОП Сідельникова Олена Леонідівна може надавати виключно юридичні послуги, але в жодному разі не представляти інтереси клієнта в суді як адвокат.

Тож фактично, позивач вказує, що суд першої інстанції виніс рішення про відшкодування витрат за відсутності основного доказу договору про надання правничої допомоги, що є не припустимим. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Окрім того, на думку позивача, справа не обтяжена надмірною кількістю доказів. Докази, якими обґрунтовані позовні вимоги у справі, є в наявності у позивача, як сторони (постачальника) за договором, відповідно, його представником ці докази не збиралися, не потребували додаткового вивчення, відтак, не є складною і підготовка до розгляду цієї справи, оскільки така підготовка не потребує аналізу великої кількості доказів, законодавства, значних затрат часу та зусиль.

Тож, відповідач вважає , що заявлені до стягнення витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними як із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на надання послуг, а також обсягом наданих адвокатом послуг.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач у відзиві від 24.09.2025 на апеляційну скаргу вказав на наступне.

04.02.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю Запоріжкранзавод та Фізичною особою-підприємцем Сідельникова О.Л. був укладений договір про надання юридичних послуг № 01. На підставі цього договору виконавець (адвокат) зобов`язався надавати замовнику (заводу) в порядку та на умовах визначених цим договором юридичні послуги (правову допомогу) щодо представництва інтересів у судовому процесі, з усіма процесуальними правами, наданими стороні у будь-яких справах з будь-яких питань, що стосуються інтересів замовника, надання інших видів правової допомоги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі їх порушення, а замовник зобов`язався, зокрема своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість отриманих ним послуг (правової допомоги) за договором; відшкодовувати виконавцю фактичні витрати, необхідні для виконання договору на користь замовника.

Відповідно до п. 1.1. Договору № 01 від 04.02.2025, замовник доручає, а виконавець приймає на себе обов`язки представляти інтереси замовника та надавати юридичні послуги (правничу допомогу) останньому, а саме: здійснювати представництво інтересів Замовника в правоохоронних органах та вести від імені Замовника з усіх питань будь-які справи в усіх судових установах, в тому числі в судах загальної юрисдикції, адміністративних окружних судах, господарських, апеляційних судах, апеляційному господарському та адміністративному судах та в Верховному суді.

Згідно із пунктом 6.1 Договору № 01 від 04.02.2025 встановлено порядок оплати послуг у розмірі 10 000 грн. Позивачем у позовній заяві було заявлено попередній розрахунок судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Так позивач зазначає, на підтвердження понесених витрат до матеріалів справи було долучено договір про надання юридичних послуг від 04.02.2025 №01, платіжну інструкцію №4124 від 06.02.2025 та акт прийому-передачі наданих послуг від 26.06.2025. Актом підтверджуються наданий комплекс юридичних послуг з представлення інтересів Клієнта у справі № 911/514/25, та їх вартість, що узгоджується з положеннями Договору № 01 від 04.02.2025.

Отже, позивач зазначає, що заперечення відповідача щодо наданих позивачем доказів є необґрунтованими, ґрунтуються виключно на його суб`єктивному тлумаченні обставин справи та не підтверджуються жодними належними і допустимими доказами. Зазначені твердження не спростовують встановлених судом першої інстанції обставин та не можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного додаткового рішення.

Позивач вказує, що ним долучено до матеріалів справи договір про надання юридичних послуг № 01, платіжна інструкція № 4124 від 06.02.2025, акт прийому-передач від 26.06.2025 для підтвердження, що документи відповідають вимогам чинного законодавства та підтвердження оплати послуг. Зазначене свідчить про доведеність позивачем розміру витрат на професійну правову допомогу.

На думку позивача, сума у розмірі 10 000 грн відповідає фактичному обсягу робіт, виконаних адвокатом у межах даної справи, та підтверджується належними доказами. Зокрема, адвокатом було здійснено: детальне з`ясування та аналіз фактичних обставин спору, правова оцінка поданих доказів, підготовка та складання процесуальних документів і заяв, участь у судових засіданнях, включаючи виїзд до суду, що потребувало часових та організаційних ресурсів.

Таким чином, позивач вказує, що заявлений останнім розмір витрат є реальним, розумним і таким, що безпосередньо відповідає обсягу фактично виконаної адвокатом роботи. Судом першої інстанції досліджено надані відповідачем докази. Суд дійшов висновку, що послуги передбачені договором надані у повному обсязі, тому розмір наданих послуг у сумі 10 000 грн є обґрунтованим та документально підтвердженим.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Відповідно до протоколу передачі судової справи між суддями справу № 911/514/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гаврилюк О.М., судді: Майданевич А.Г., Ткаченко Б.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2025 у справі № 911/514/25. Призначено справу № 911/514/25 до розгляду у судовому засіданні 07.10.2025 о 10 год. 10 хв.

10.09.2025 (через «Електронний суд») до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжкранзавод» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.09.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжкранзавод» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

11.09.2025 (через «Електронний суд») до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго» надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго» про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено.

У судове засідання 07.10.2025 о 10:10 представник відповідача не з`явився, до відеоконференції не підключився.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2025 оголошено перерву у розгляді справи № 911/514/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2025 до 04.11.2025 о 10 год. 10 хв. в режимі відеоконференції

Враховуючи викладене, воєнний стан та обмеження, спричинені цим станом, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 911/514/25 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиція учасників справи

У судове засідання 04.11.2025 представник позивача не з`явився (до відеоконференції не підключився), представник відповідача просив скасувати додаткове рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2025 у справі №911/514/25 повністю, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Рішенням Господарського суду Київської області від 07.07.2025 у даній справі:

-позов задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго» (далі ТОВ «Норма Енерго») на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Запоріжкранзавод» (далі - ТОВ «Запоріжкранзавод») 6 469124грн - основного боргу, 1 523 484,40грн - втрат від інфляції, 487 045,28грн - 3% річних, а також 101 755,84грн в рахунок відшкодування витрат, понесених на оплату позову судовим збором;

-призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 09:30 18.07.2025.

Вступна та резолютивна частина рішення (скорочене рішення) доставлено до електронних кабінетів сторін 07.07.2025 о 20:36, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (т.2 а.с.186-187).

30.06.2025 через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області від ТОВ «Запоріжкранзавод» надійшло клопотання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000грн, до якого позивач долучив докази понесення відповідних витрат (т.2 а.с.179-180).

В судому засідання 18.07.2025 представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача не з`явився і про причини неявки суд не повідомив; про дату, час і місце судового засідання відповідач повідомлений, оскільки був присутній 07.07.2025 в судовому засіданні, у якому оголошено вступну та резолютивну частини рішення, яким призначено засідання для вирішення питання про судові витрати; крім того, відповідач отримав скорочене рішення, яке доставлено до його електронного кабінету.

У першій заяві по суті позовній заяві позивач повідомив, що його орієнтовні витрати на професійну правничу допомогу становлять 10 000грн, а до закінчення судових дебатів позивач повідомив, що всі докази на підтвердження загального розміру витрат на професійну правничу допомогу подасть протягом п`яти днів з дня ухвалення рішення.

Отже, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач надав наступні докази:

договір від 04.02.2025 №01 про надання юридичних послуг, укладений між позивачем (далі замовник/клієнт) та адвокатом, як фізичною особою-підприємцем Сідельниковою Оленою Леонідівною (далі - виконавець) (далі договір; т.1 а.с.45-47);

ордер АР №1217159 від 06.02.2025, виданий адвокатом Сіжельниковою О,Л. на надання правничої допомоги позивачу (т.1 а.с.5);

платіжну інструкцію від 06.02.2025 №4124 на суму 10 000грн (т.1 а.с.48);

акт від 26.06.2025 прийому-передачі наданих послуг на суму 10 000грн (т.2 а.с.180).

Так, відповідно до абз.4 п.1.1 договору, в порядку та на умовах, визначених цим договором, замовник доручає, а виконавець, відповідно до чинного в Україні законодавства, приймає на себе обов`язки (з правом передоручення третім особам) представляти інтереси замовника та надавати юридичні послуги (правничу допомогу) останньому, зокрема, вести від імені замовника будь-які справи в усіх установах, організаціях, підприємствах України, незалежно від форм власності та підпорядкування (у тому числі, але не виключно в усіх органах державної влади України, судах, органах державної фіскальної служби України, органах Державної казначейської служби України, органах внутрішніх справ України, органах юстиції України, усіх органах дізнання, в усіх органах досудового розслідування, в усіх органах виконавчої служби та будь-яких інших).

Згідно п.3.1 договору в межах цього договору замовник наділяє виконавця усіма правами і повноваженнями, які надано законом позивачу, потерпілому, заявнику, в тому числі пред`явлення позову (позовної заяви), повної або часткової відмови від позовних вимог, визнання повністю або частково позову, зміни підстав та (або) предмета позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, уточнення позову, оскарження рішень, постанов і ухвал суду в апеляційному і касаційному порядку, з правом вимагати виконання рішень, ухвал, постанов суду, з правом подання виконавчих документів до стягнення, оскарження дій державних виконавців, з правом знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, ухвал, постанов і інших документів, що є у справах, брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь в їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, давати усні і письмові пояснення суду, подавати доводи, міркування та заперечення, з усіх питань, що виникають в ході судових процесів, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судових процесів, подавати справи у товариський або третейський суд, а також користуватись іншими процесуальними правами, наданими законом.

За послуги, надані виконавцем, замовник сплачує грошову винагороду в розмірі 10 000грн; розмір вартості наданих робіт може бути збільшено в залежності від об`єму фактично наданих послуг, в такому випадку остаточна сума грошової винагороди визначається сторонами та вказується у акті наданих послуг, підписаному сторонами (п.6.1 договору). Оплата проводиться шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця, вказаний у договорі або будь-який інший рахунок, який буде ним вказаний, протягом 10 днів з дня виставлення рахунку (п.6.2 договору).

Договір, як визначено його п.8.2, починає свій перебіг з моменту його підписання та діє до 31.12.2025 (п.8.2 договору).

Згідно акту виконавець надав, а клієнт отримав послуги на загальну суму 100 00грн, а саме:

аналіз законодавства, судової практики та підготовка правової позиції у справі щодо стягнення заборгованості за договором від 20.12.2021 №17, укладеного між ТОВ «Норма Енерго», як покупцем та ТОВ «Запоріжкранзавод», як постачальником;

підготовка позовної заяви та матеріалів справи, направлення їх до суду (справа № 911/514/25);

підготовка інших процесуальних документів по суті справи та направлення їх до суду (справа №911/514/25);

участь у судових засіданнях у справі (справа №911/514/25).

Відповідні послуги оплачені позивачем, про що свідчить платіжна інструкція від 06.02.2025 № 4124 на суму 10 000грн.

У даній справі відповідач не скористався своїм правом та не подав заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу та не посилався не співмірність відповідних витрат позивача.

Враховуючи, що витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000 грн, понесені позивачем, пов`язані із розглядом даної справи, їх розмір є обґрунтованим та не є непропорційним до предмету спору, зважаючи на поведінку учасників, а також те, що сума заявлених до відшкодування витрат не перевищує суму, заявлену позивачем у орієнтованому розрахунку (у позовній заяві), а відповідні витрати є необхідними, враховуючи обсяг виконаних робіт та витрачений адвокатом час, суд подану заяву задовольнив у повному обсязі.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

У частинах першій, другій статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3-5 ст. 126 зазначеного Кодексу, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Позивачем наведено детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) при розгляді справи у суді першої, згідно акту від 26.06.2025 прийому-передачі наданих послуг виконавець надав, а клієнт отримав послуги на загальну суму 10 000грн.

Як вже зазначалось, сторонами підписано акт від 26.06.2025 прийому-передачі наданих послуг на суму 10 000 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що розмір судових понесених витрат у сумі 10 000, 00 грн відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співмірні з виконаною роботою у суді.

Такий розмір відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не погоджується і доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що участь у судовому засіданні являє собою не формальну присутність на ньому, а підготовку адвоката до цього засідання, витрачений час на дорогу до судового засідання та у зворотному напрямку, його очікування та безпосередня участь у судовому засіданні. Такі стадії представництва інтересів у суді, як прибуття на судове засідання та очікування цього засідання є невідворотними та не залежать від волі чи бажання адвоката. При цьому одночасно вчиняти якісь інші дії на шляху до суду чи під залом судового засідання адвокат не може та витрачає на це свій робочий час. Такі стадії як прибуття до суду чи іншої установи та очікування є складовими правничої допомоги, які в комплексі з іншими видами правничої допомоги сприяють забезпеченню захисту прав та інтересів клієнта. З урахуванням наведеного час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами (постанови Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19, від 20.07.2021 у справі № 922/2604/20, від 01.12.2021 у справі № 641/7612/16-ц).

Крім того, метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої ухвалене рішення, понесених збитків, але й спонукання боржника утримуватися від вчинення дій, що в подальшому спричиняють необхідність поновлення порушених прав та інтересів позивача (подібний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 04.10.2021 від № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19 тощо). Водночас стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

Критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваних судових рішень.

Крім того, колегія суддів апеляційного господарського суду наголошує на тому, що послуги адвоката не охоплюються лише участю адвоката в судовому засіданні, а полягають також і у підготовці до справи та вчиненні інших процесуальних дій від імені та в інтересах клієнта.

Посилаючись на невідповідність заявленої до стягнення суми витрат на правничу допомогу критеріям реальності та розумності, а також необхідність її зменшення, скаржник не наводить жодного обґрунтування цієї суми витрат на правничу допомогу, не зазначає жодних заперечень стосовно здійсненої судом оцінки наявних в матеріалах справи доказів фактичного понесення позивачем витрат на надання правової допомоги у заявленому до стягнення розмірі.

Таким чином, скаржником не доведено необґрунтованості та неспівмірності витрат, не надано таких доказів до матеріалів справи, водночас сама лише незгода скаржника з наданою господарським судом першої інстанції оцінкою обставин справи та відповідних доказів не вказує на те, що така оцінка була проведена з порушенням норм права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що витрати на оплату послуг адвоката у розмірі 10 000грн, понесені позивачем, пов`язані із розглядом даної справи, їх розмір є обґрунтованим та не є непропорційним до предмету спору, зважаючи на поведінку учасників, а також те, що сума заявлених до відшкодування витрат не перевищує суму, заявлену позивачем у орієнтованому розрахунку (у позовній заяві), а відповідні витрати є необхідними, враховуючи обсяг виконаних робіт та витрачений адвокатом час, суд вважає за можливе подану заяву задовольнити у повному обсязі.

Колегія суддів не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Доводи скаржника про те, що Сідельнікова О.Л. не мала права підписувати позовну заяву оцінюються колегією суддів апеляційної інстанції критично, враховуючи те, що відповідно до Єдиного реєстру адвокатів України включені відомості про адвоката Сідельникову О.Л., що набула статусу адвоката та має право на заняття адвокатською діяльністю у встановленому порядку, у матеріалах справи наявний ордер серії АР №1217159 від 06.02.2025, який видано на представництво інтересів позивача, у т.ч. в Господарському суді Київської області, адвокатом Сідельниковою О.Л. без обмежень, при цьому, зазначення у договору про надання правової допомоги статусу фізичної особи, що уклала договір з позивачем, - Сідельникової О.Л., що має право здійснювати адвокатську діяльність, статусу «фізична особа-підприємець» не змінює її обсягу правомочностей та не позбавляє статусу адвоката. Так, адвокат може надавати правову допомогу як у межах адвокатського об`єднання, бюро, так і індивідуально.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує те, що Верховний Суд, зокрема, у додатковій постанові від 18.02.2025 у справі № 922/2830/23 стягнув правничу допомогу за договором укладеним із адвокатом, як фізичною особою підприємцем.

Крім того, договір про надання правової допомоги є чинним та не визнано недійсним у встановленому порядку.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні додатковому рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2025 у справі № 911/514/25, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування додаткового рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2025 у справі № 911/514/25, відсутні.

Скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Також відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява №35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява №24003/07, п. 33, 08.12.2016).

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують встановлених обставин справи та висновків місцевого суду, а отже колегією суддів відхиляються.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення ч. 1 ст. 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 №3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні Суду у справі Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод сторін.

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 ГПК України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 76 ГПК України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (ч. 8 ст. 80 ГПК України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення суду прийнято відповідно до вимог процесуального права, підстав його скасовувати або змінювати не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2025 у справі № 911/514/25 задоволенню не підлягає. Господарського суду Київської області від 18.07.2025 у справі № 911/514/25 слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 275, 281, 282, 283, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Норма Енерго» на додаткове рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2025 у справі № 911/514/25 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Київської області від 18.07.2025 у справі № 911/514/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 911/514/25 повернути до Господарського суду Київської області

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено 26.12.2025.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді А.Г. Майданевич

Б.О. Ткаченко