ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 910/11325/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Вронської Г. О., Кролевець О. А.

за участю секретаря судового засідання - Гнідобор А.В.,

за участю представників учасників справи:

позивача - Балики А. М. (у порядку самопредставництва)

відповідача - Яковченка Р. Г. (адвоката)

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2024

(суддя Кирилюк Т.Ю.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025

(головуючий - Скрипка І. М., судді: Мальченко А. О., Хрипун О. О.)

у справі за позовом Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом"

до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

про стягнення 108 974 967,44 грн.

Короткий зміст позовних вимог та заперечень

1. У липні 2023 року Державне підприємство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі Відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" Державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - відповідач, скаржник) про стягнення 121 168 287,81 грн.

2. Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем грошових зобов`язань за договором укладеним шляхом приєднання до умов типового договору про врегулювання небалансів електричної енергії за заявою приєднання № 0063-01012/21-150-08-19-00025 від 17.04.2019.

3. Представник позивача подав до суду заяву про зменшення позовних вимог шляхом виключення вимоги про стягнення пені, яка прийнята судом до розгляду протокольною ухвалою.

Фактичні обставини справи, установлені судами

4. Сторони у справі шляхом приєднання на підставі заяви відокремленого підрозділу (позивача) "Енергоатом-Трейдинг" № 0063-01012/21-150-08-19-00025 від 17.04.2019 та повідомлення відповідача № 01/13933 від 17.04.2019 укладено договір про врегулювання балансів електричної енергії.

5. Відповідно до повідомлення відповідача № 01/13933 від 17.04.2019 позивача в особі відокремленого підрозділу "Енергоатом-Трейдинг" приєднано до умов договору про участь у балансуючому ринку та долучено до реєстру учасників ринку, ідентифікатор договору - № 0063-01012, дата акцептування - 17.04.2019.

6. За укладеним сторонами у справі шляхом приєднання типовим договором про врегулювання небалансів електричної енергії відповідач виступає в правовому статусі оператора системи передачі, позивач - сторони, відповідальної за баланс.

7. Відповідно до умов пунктів 2.1-2.2 укладеного сторонами у справі договору № 0063-01012 від 17.04.2019 вартість небалансів електричної енергії та суми платежів, що передбачені до сплати зі сторони позивача та відповідача, розраховуються відповідачем для кожного розрахункового періоду доби відповідно до Правил ринку. Оплата платежів відповідно до цього договору здійснюється з урахуванням податків та зборів, передбачених діючим законодавством. За підсумками місяця визначається індикативна величина - середньозважена ціна небалансів електричної енергії за розрахунковий місяць, що розраховується шляхом ділення загальної вартості небалансів електричної енергії на загальний обсяг небалансів електричної енергії. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

8. За умовою пункту 3.4 позивач має право, у тому числі, отримувати плату за електричну енергію, продану ОСП за результатом врегулювання небалансів на ринку електричної енергії та за результатом інших платежів, передбачених Правилами ринку.

9. Пунктом 3.3 договору № 0063-01012 від 17.04.2019 встановлено обов`язок відповідача проводити розрахунки з позивачем у порядку та в терміни, визначені Правилами ринку.

10. За приписами пункту 7.7.4 Правил ринку оплата платіжного документа з банківського рахунку відповідача на банківський рахунок позивача здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

11. За період часу з лютого 2022 року по серпень 2022 року позивачем поставлено відповідачу для врегулювання небалансів електричну енергію вартістю 852 149 142,37 грн, що підтверджено копіями відповідних актів купівлі-продажу електричної енергії для врегулювання небалансів та сплати інших платежів.

12. Зазначену в актах кількість та вартість поставленої електричної енергії за період часу з лютого 2022 року по серпень 2022 року не заперечено відповідачем.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

13. 20.08.2024 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025, яким позов задовольнив повністю; стягнув з відповідача на користь позивача 11 370 347,04 грн трьох процентів річних, 97 604 620,40 грн інфляційних втрат та 939 400,00 грн витрат зі сплати судового збору.

14. Місцевий господарський суд, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та підстава (підстави) відкриття касаційного провадження. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та викладені у відзиві на касаційну скаргу.

15. 09.10.2025 відповідач подав до Верховного Суду через підсистему "Електронний суд" касаційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення 147 402,55 грн трьох процентів річних та 1 624 275,19 грн інфляційних втрат й передати справу в частині цих вимог на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

16. На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України підставою касаційного оскарження судових рішень скаржник визначає випадки, передбачені пунктами 1 та 4 частини другої статті 287 цього Кодексу.

17. На обґрунтування своєї правової позиції із посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що суди порушили норми процесуального права й неправильно застосували норми матеріального права, а саме:

- частини другої статті 625 Цивільного кодексу України і не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 26.06.2020 у справі № 905/21/19, від 23.09.2021 у справі № 924/2/21, від 03.04.2024 у справі № 910/4170/23, від 11.12.2024 у справі № 914/2587/21, від 13.08.2025 у справі № 910/11038/24, стосовно необхідності округлення сукупного індексу інфляції за період прострочення оплати (до десяткового числа після коми);

- статей 79, 86, частини п`ятої статті 236 ГПК України і не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 10.09.2024 у справі № 910/11334/23, від 03.07.2024 у справі № 910/7722/23, від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 02.12.2020 у справі № 910/14341/18, від 02.10.2020 у справі № 911/19/19, від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15, від 11.02.2021 у справі № 910/18996/16, від 30.09.2021 у справі № 922/3928/20, стосовно обов`язку суду з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, здійснювати оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, у разі неправильності розрахунку самостійно визначати суми нарахувань, які підлягають стягненню;

- статей 80, 269, 282 ГПК України і суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду, викладені у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 917/2034/17, стосовно умов прийняття нових доказів в апеляційному провадженні;

- пункту 7.7.4 Правил ринку і не врахували висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21, щодо обчислення строку оплати рахунків від їх направлення у системі управління ринком.

18. В обґрунтування підстави касаційного оскарження відповідно до пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України скаржник зазначає, що суди порушили норми процесуального права, оскільки не дослідили зібрані у справі докази (пункт 3 частини третьої статті 310 ГПК України).

19. Верховний Суд ухвалою від 23.10.2025 відкрив касаційне провадження у справі та призначив до розгляду касаційну скаргу.

20. 07.11.2025 від позивача надійшов відзив на касаційну скаргу в якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

21. Відзив мотивовано наступним:

- у наведених скаржником правових висновках, як і в правових висновках Верховного Суду у інших справах щодо застосування статті 625 ЦК України, не зазначено про неправильність, невідповідність розрахунків 3 процентів річних та інфляційних втрат за допомогою ІПС "Ліга-Закон". Натомість, у низці постанов Верховний Суд наводить правові висновки, якими підтверджується визнання ІПС "Ліга-Закон", як належного і правомірного інструменту для розрахунку 3 процентів річних та інфляційних втрат. У наведених відповідачем справах не зазначено яким чином сторони розраховували інфляційні втрати та 3 проценти річних, лише зазначено, що є правильним округлення індексу інфляції до десяткового числа після коми (а не до сотого числа). Власне, Позивач і не здійснював округлення індексу інфляції до сотих після коми. Позивачем було здійснено розрахунок сукупного індексу інфляції за допомогою ІПС "Ліга-Закон", що є усталеною практикою, як з боку учасників судових процесів, так і з боку судів. Допустимість використання ІПС "Ліга-Закон" як належного інструменту при здійсненні розрахунків підтверджується численною практикою Верховного Суду. ІПС "Ліга-Закон", крім іншого, є також джерелом надходження інформації для єдиного державного реєстру судових рішень. Апеляційний суд належним чином дослідив та обґрунтував свою правову позицію щодо правомірності нарахувань інфляційних втрат саме за допомогою ІПС "Ліга-Закон";

- позивач вважає, що підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України (порушення апеляційним судом норм процесуального права щодо умов прийняття нових доказів в апеляційному провадженні) не підтверджується та спростовується, оскільки, як контррозрахунок НЕК "Укренерго", так і докази АТ "НАЕК "Енергоатом" були прийняті апеляційним судом до розгляду, враховані та досліджені при розгляді апеляційної скарги, оцінка доказів надана судом в оскаржуваній постанові. Цим самим апеляційний суд забезпечив дотримання принципу рівності учасників справи, принципу змагальності, а також посприяв всебічному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи № 910/11325/23;

- підставою касаційного оскарження постанови апеляційного суду відповідно до пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України НЕК "Укренерго" також вважає застосування судом норм права без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування п. 7.7.4 Правил ринку (зокрема, у постанові від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21), щодо обчислення строку оплати рахунків від їх направлення у системі управління ринком. Обґрунтовуючи цю підставу касаційного оскарження, НЕК "Укренерго" зазначає, що суд при перевірці розрахунків позивача фактично не застосував пункт 7.7.4 Правил ринку, на який сам же і посилався. Апеляційний суд в оскаржуваній постанові детально та в повній мірі з`ясував та встановив порядок виставлення рахунків в цілому та обставини виставлення рахунків за період прострочення (зокрема рахунку № 143 за 3 декаду березня 2022 року), а також обставини, пов`язані із коригуванням суми цього рахунку та нарахуванням інфляційних втрат та 3 процентів річних з урахуванням такого коригування. Рахунок № 143 зазнав коригування (зміни), проте прострочення по ньому тривало і надалі до моменту фактичної оплати, що зазначено у розрахунку, заявах по суті справи у апеляційному суді та численних поясненнях, наданих до апеляційного суду;

- обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження щодо недослідження апеляційним судом доказів (пункт 4 частини 2 статті 287 і пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України), НЕК "Укренерго" зазначає, що апеляційний суд мав дослідити, коли саме було направлено рахунки через систему управління ринком. Позивачем надавалися до суду першої інстанції копії знімків екрану із Системи управління ринком з виставленими НЕК "Укренерго" рахунками за період лютий 2022 року-серпень 2022 року. Порядок виставлення рахунків саме НЕК "Укренерго" є очевидним і вбачається із самого змісту відповідних норм правил ринку та Закону "Про ринок електричної енергії". Такий порядок не потребує доведення доказами у вигляді знімків екрану з Системи чи будь-якими іншими електронними чи письмовими доказами, адже, як зазначено вище, сам НЕК "Укренерго" у якості адміністратора розрахунків виставляє такі рахунки у системі.

Позиція Верховного Суду

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосоване законодавство

22. Відповідно до положень статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

23. Здійснюючи касаційне провадження, Суд зазначає таке.

24. Згідно з частиною сьомою статті 68 Закону України "Про ринок електричної енергії" за результатами роботи балансуючого ринку за відповідну добу на підставі даних оператора системи передачі та адміністратора комерційного обліку адміністратор розрахунків розраховує платежі оператора системи передачі та постачальників послуг з балансування за електричну енергію, ціни небалансу електричної енергії, а також обсяги небалансів електричної енергії учасників ринку і відповідні платежі за них та виставляє відповідні рахунки у порядку, визначеному Правилами ринку.

25. Обов`язок адміністратора розрахунків щодо виставлення таких рахунків, стягнення та оплати платежів, здійснення фінансових розрахунків також закріплено у пункті 6 частини третьої статті 52 Закону та пункті 1.8.1 глави 1.8 розділу І Правил ринку.

26. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

27. Як встановлено судами попередніх інстанцій, виставлення рахунків та оплата платежів здійснюється відповідно до процедур та у строки, визначені Правилами ринку (пункт 4.1 договору).

28. Порядок розрахунку обсягів, ціни та вартості небалансів електричної енергії визначається Правилами ринку.

29. Згідно з пунктом 7.2.1 глави 7.2 розділу VII Правил ринку АР на щоденній основі надсилає через СУР (систему управління ринком) платіжний документ кожному ППБ із зазначенням суми, яка повинна бути сплачена ППБ за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії. ППБ щодекадно надсилає АР платіжний документ із зазначенням суми, що повинна бути сплачена АР за відповідний період за закупівлю балансуючої енергії.

30. У розумінні положень пункту 1.2.1 глави 1.2 Правил ринку платіжний документ - рахунок, сформований адміністратором розрахунків учаснику ринку щодо оплати ним або адміністратором розрахунків своїх фінансових зобов`язань, що виникли в результаті участі на ринку електричної енергії такого учасника ринку; система управління ринком - програмно-інформаційний комплекс, що складається з окремих систем та підсистем, які забезпечують автоматичне управління даними та процесами, а також виконання розрахунків, передбачених цими Правилами, з урахуванням інтеграції з іншими програмно-інформаційними комплексами, які забезпечують необхідні функції.

31. Згідно із пунктом 7.7.4 глави 7.7 Правил ринку, оплата платіжного документа з банківського рахунку АР на банківський рахунок учасника ринку здійснюється протягом чотирьох робочих днів з дати направлення рахунка.

32. Отже, Правилами ринку встановлено, що документом який породжує виникнення у відповідача обов`язку щодо оплати за придбану балансуючу електричну енергію згідно з договором є саме рахунок-фактура.

33. Виходячи з положень Правил ринку обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку, зокрема, між позивачем та відповідачем, в Системі наділений саме адміністратор розрахунків.

34. У розумінні положень Правил ринку, з урахуванням змісту укладеного договору, направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків через систему управління ринком, зокрема, систему розрахунків за небаланси електричної енергії.

35. Тобто, судами попередніх інстанцій правильно зазначено про те, що відповідач як адміністратор розрахунків уповноважений на їх виставлення та оформлення, а чотириденний строк на оплату, визначений у пункті 7.7.4 Правил ринку починає свій перебіг з моменту виставлення рахунків.

36. Питання правомірності обчислення строку для розрахунків з дня розміщення (формування) рахунку відповідачем у системі управління ринком неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом. Такий самий підхід щодо визначення моменту відліку строку на оплату платіжного документа у відповідності до пункту 7.7.4 глави 7.7 розділу VII Правил ринку (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин у наведених справах), був застосований судами і у постанові від 21.12.2021 зі справи № 910/15364/20, постанові від 01.06.2022 зі справи № 910/11109/21, постанові від 13.09.2022 зі справи № 910/8901/20, постанові від 18.10.2020 зі справи № 910/6578/21, від 08.11.2022 зі справи № 910/21124/20, від 23.01.2024 у справі № 910/21124/20.

37. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21 зазначено, що обов`язком щодо формування, надсилання платіжних документів та здійснення розрахунків між учасниками ринку в Системі наділений саме адміністратор розрахунків. При цьому, у розумінні положень Правил ринку (зокрема пункти 1.1.4, 1.1.2, 1.8.1, 1.11.1, 1.11.8, 5.11.1, 5.11.2, 5.28.1, 7.2.1, 7.7.4), направлення (надсилання, виставлення) рахунків на оплату учасникам ринку здійснюється адміністратором розрахунків (АР) через систему управління ринком. Іншого порядку та способу направлення рахунків, ні Правилами ринку, ні умовами договору не передбачено, а тому суд вважає належним їх направлення (формування) АР у системі управління ринком.

38. З огляду на вищевикладене, суди попередніх інстанцій правомірно вважали необґрунтованим твердження апелянта про те, що обов`язок з оплати настає саме з моменту направлення позивачем відповідачу рахунків, оскільки п.7.2.1., п.7.7.4. Правил ринку чітко встановлений обов`язок сплатити рахунок протягом 4 днів з дати направлення рахунка адміністратором розрахунків саме через систему управління ринком.

39. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі № 910/16282/23.

40. Наведеним спростовуються доводи скаржника про неправильне застосування судами пункту 7.7.4 Правил ринку, і не врахування висновків Верховного Суду, викладені у постанові від 03.02.2023 у справі № 910/9374/21, щодо обчислення строку оплати рахунків від їх направлення у системі управління ринком, а також доводи щодо не дослідження судом апеляційної інстанції доказів (пункт 4 частини 2 статті 287 і пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України) щодо того, коли саме було направлено рахунки через систему управління ринком.

41. Щодо аргументів скаржника про неправильне застосування судами частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, і не врахування висновків Верховного Суду, стосовно необхідності округлення сукупного індексу інфляції за період прострочення оплати (до десяткового числа після коми), а також про неправильне застосування судами статей 79, 86, частини п`ятої статті 236 ГПК України, і не врахування висновків Верховного Суду, стосовно обов`язку суду з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, здійснювати оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується, у разі неправильності розрахунку самостійно визначати суми нарахувань, які підлягають стягненню, колегія суддів зазначає наступне.

42. Частиною першою статті 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

43. Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

44. У разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

45. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

46. Відповідно до частин першої - третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

47. Згідно з частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

48. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

49. Згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

50. Позивач в обґрунтування правильності свого розрахунку посилався на постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 05.12.2023 у справі № 921/481/22, де зазначено, що суд першої інстанції здійснив власний перерахунок за допомогою інструменту "Калькулятори" системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН", що є усталеною практикою, у межах заявленого періоду, зважаючи на встановлені обставини прострочених сум оплати, дати платежу за Договором та дат, коли така оплата була здійснена відповідачем фактично.

51. Правильність такого розрахунку була предметом перевірки судами першої та апеляційної інстанцій.

52. Як встановлено судами, відповідно до контррозрахунку НЕК "Укренерго" сума трьох процентів річних є меншою на 147 402,55 грн, а сума інфляційних втрат є меншою на 1 624 275,19 грн, порівняно з розрахунком АТ "НАЕК "Енергоатом".

53. Позивач уточнив наявний у справі розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних, додавши колонку в таблиці розрахунку під назвою "Місяці, які враховуються при визначенні сукупного індексу інфляції" (надано уточнений розрахунок). В цій колонці позивач зазначив місяці, які враховувались при визначенні сукупного індексу інфляції за періоди прострочення оплати відповідачем, а також відобразив формулу математичного розрахунку інфляційних втрат (перемноження індексів інфляцій за відповідні місяці із підсумком та округленням сукупного індексу інфляції).

54. Верховний Суд звертає увагу, що враховуючи встановлені судами попередніх інстанцій фактичні обставини цієї справи, місцевий та апеляційний господарські суди перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат встановили його відповідність умовам договору та приписам чинного законодавства, водночас скаржник, не погоджуючись з висновками судів попередніх інстанцій у цій частині, зокрема стверджуючи, що позивачем не здійснено заокруглення сукупного індексу інфляції до десяткового числа після коми, фактично просить суд касаційної інстанції переоцінити докази у справі. Судами попередніх інстанцій надано оцінку всім наданим сторонами доказам, до переоцінки яких суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73 - 80, 86, 300 ГПК України.

55. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є повноваженням судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанції, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі № 373/2054/16-ц.

56. З огляду на викладене, Верховний Суд відхиляє наведені доводи касаційної скарги щодо неврахування судами попередніх інстанцій правових висновків Верховного Суду, у зазначених скаржником справах.

57. Щодо аргументів скаржника про неправильне застосування судами статей 80, 269, 282 ГПК України, і неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 23.07.2019 у справі № 917/2034/17, стосовно умов прийняття нових доказів в апеляційному провадженні (інформації про платіж, копія акту коригування, розрахунку), колегія суддів зазначає наступне.

58. Норми процесуального права, зокрема, положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України є універсальними і застосовуються судом апеляційної інстанції у всіх категоріях спорів.

59. Відповідно до приписів частин першої та третьої статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

60. Наведені положення передбачають наявність таких критеріїв для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, як: "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", і тягар доведення покладений на учасника справи, який звертається з відповідним клопотанням (заявою).

61. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи.

62. При цьому за імперативним приписом частини четвертої статті 13 названого Кодексу кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

63. Принцип рівності сторін у процесі у розумінні "справедливого балансу" між сторонами вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

64. Прийняття судом апеляційної інстанції додатково поданих доказів без урахування наведених вище критеріїв у вирішенні питання про прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів матиме наслідком порушення приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

65. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.07.2021 у справі № 46/603.

66. У рішенні Господарського суду міста Києва від 20.08.2024 у цій справі встановлено, що стверджуючи про невірне обчислення позивачем дат виникнення зобов`язання з оплати придбаної електричної енергії відповідач мав прямий процесуальний обов`язок довести суду поза розумним сумнівом вірні (на його думку) дати початку перебігу строку виконання ним грошового зобов`язання за правилами статті 74 Господарського процесуального кодексу України. Зазначений процесуальний обов`язок відповідачем не виконано.

67. Як убачається із змісту апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у цій справі, апелянт посилався, зокрема, на доданий до апеляційної скарги розрахунок 3% річних та інфляційних втрат та зазначав про те, що розмір вказаних нарахувань не міг перевищувати 11 222 944,49 грн 3% річних (на 147 402,55 грн менше, ніж вирішено стягнути судом); 95 980 345,21 грн інфляційних втрат (на 1 624 275,19 грн менше, ніж вирішено стягнути судом).

68. В свою чергу Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом", заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, у відповідь на вказані доводи апелянта та його розрахунок подало до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу та письмові пояснення до яких було додано відповідні документи.

69. З наведеного убачається, що відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції не було подано контррозрахунку позовних вимог.

70. При цьому, такий контррозрахунок відповідача, а також розрахунок позивача та докази на його підтвердження були прийняті апеляційним судом до розгляду, враховані та досліджені при розгляді апеляційної скарги, оцінка доказів надана судом в оскаржуваній постанові.

71. Відтак, колегія суддів приходить висновку про те, що у позивача була відсутня можливість заперечувати проти контррозрахунку відповідача щодо позовних вимог та надавати відповідні докази в суді першої інстанції, оскільки такий контррозрахунок було подано відповідачем лише до суду апеляційної інстанції разом із апеляційною скаргою.

72. Тому в цьому випадку наявні об`єктивні обставини, які унеможливлювали своєчасне вчинення вказаних процесуальних дій під час розгляду справи в суді першої інстанції, з причин які не залежали від позивача.

73. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

74. Згідно частин першої - третьої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині першій статті 74 Господарського процесуального кодексу України.

75. Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

76. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

77. Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є змагальність сторін.

78. З огляду на викладене, прийнявши та оцінивши докази обох сторін спору, суд апеляційної інстанції в цьому випадку забезпечив дотримання принципу рівності учасників справи та принципу змагальності, що узгоджується із завданням господарського судочинства.

79. Натомість у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 917/2034/17, на неврахування правового висновку судом апеляційної інстанції у якій покликається скаржник, Суд зазначив, що суд апеляційної інстанції беручи до уваги докази, зокрема, нотаріально посвідчені заяви свідків, фінансові звіти позивача, паспорт розподільчого пункту щодо встановлення наявності чи відсутності факту порушення ПП "Мегапол", долучені до апеляційної скарги, не встановлював та не зазначив об`єктивних обставин, які унеможливлювали своєчасне подання до суду першої інстанції документів. До того ж обставини, за якими суд апеляційної інстанції встановив факт відсутності порушення Правил користування електричною енергією не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

80. Із змісту наведеної постанови убачається, що вказані докази були подані апелянтом до апеляційної скарги, а судом апеляційної інстанції не встановлювалися та не зазначалися об`єктивні обставини, які унеможливлювали своєчасне подання до суду першої інстанції документів.

81. Натомість у справі, що розглядається такі докази та розрахунок були подані позивачем до суду апеляційної інстанції в обґрунтування заперечень проти апеляційної скарги відповідача, до якої було додано контррозрахунок останнього щодо позовних вимог, який також не подавався до суду першої інстанції.

82. Відтак, правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 917/2034/17 не є релевантними до спірних правовідносин.

83. Вищенаведеним спростовуються доводи скаржника.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

84. Пунктом 1 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

85. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (стаття 309 Господарського процесуального кодексу України).

86. З огляду на наведене, Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 у справі № 910/11325/23 без змін через відсутність передбачених процесуальним законом підстав для їх скасування.

Судові витрати

87. Судовий збір за подання касаційної скарги у порядку, передбаченому статтею 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 20.08.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 у справі № 910/11325/23 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

О. Кролевець