ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 рокум. ОдесаСправа № 915/1637/24

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, І.Г. Філінюка,

секретар судового засідання - І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: Т.О. Бурлаку

від відповідача: М.Д. Бендюга

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 (суддя М.В.Мавродієва, м. Миколаїв, повне рішення складено 29.08.2025)

у справі №915/1637/24

за позовом Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс»

про стягнення 357554,51 грн,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою, в якій просило стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» заборгованість за договорами про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 у загальному розмірі 357554,51 грн, з якої: 274979,95 грн - основний борг, 33004,36 грн - пеня, 19248,60 грн - штраф, 24 126,41 грн - збитки від інфляції та 6195,19 грн - 3% - річних.

В обґрунтування заявлених вимог позивач послався на те, що відповідач, як морський агент судна «VYSSOS», не оплатив вартості виконаних робіт буксирів та послуг швартування з метою рятування судна «VYSSOS» та екіпажу, виконання розпоряджень капітана порту для забезпечення безпеки мореплавства (27.12.2023 під час прямування до порту Ізмаїл судно підірвалося на ворожій міні у Чорному морі та отримало пробоїну в кормовій підводній частині корпусу).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» на користь Державного підприємства «Ізмаїльський морський торговельний порт» 274979,95 грн основного боргу, 24126,41 грн збитків від інфляції, 6195,19 грн - 3% річних, 9901,31 грн пені, 5774,65 грн штрафу та 4290,65 грн судового збору. В решті позову відмовлено.

Суд першої інстанції, проаналізувавши встановлені обставини справи, дійшов висновку про правомірність доводів позивача щодо існування у відповідача, як морського агента судна «VYSSOS», невиконаного зобов`язання з оплати вартості наданих послуг у період з 28.12.2023 по 01.01.2024, які надавались пошкодженому судну «VYSSOS», та послуги перешвартовки та перестановки судна «VYSSOS», які надавались на виконання пункту 2 розпорядження капітана порту від 14.08.2024 №109/14-06-01-48, що зумовлює правомірність заявлення вимог про стягнення з відповідача основного боргу, пені, штрафу, інфляційних втрат та 3% річних.

Водночас місцевий господарський суд, розглянувши клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій та компенсаційних нарахувань, керуючись частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України та статтею 233 Господарського кодексу України, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, з огляду на очевидну неспівмірність нарахованих позивачем та заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді 33004,36 грн пені та 19248,60 грн штрафу, відсутність доказів на підтвердження завдання позивачу збитків у зв`язку з несвоєчасною сплатою рахунків, дійшов висновку про зменшення розміру належних до стягнення пені та штрафу на 70%, тобто пені - до 9901,31грн та штрафу - до 5774,65 грн.

В частині клопотання відповідача про зменшення суми інфляційних витрат та 3% річних суд відмовив з посиланням на те, що вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу у статті 625 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухваленим рішенням суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 у даній справі скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що відповідальність за надані послуги з рятування судна «VYSSOS», у тому числі послуги буксирів, повинні бути стягнені з судновласника, тобто Компанії «LYRA MARE LTD.», та Компанії «NAVA SHIPPING LIMITED», як менеджера судна «VYSSOS».

Позиція позивача щодо апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, позивач, зокрема, зазначив, що договори про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 були укладені позивачем не з судновласником-нерезидентом, а саме з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс», і тому саме для апелянта, як для сторони цих договорів, встановлено зобов`язання щодо оплати послуг, наданих позивачем, та відповідальність за порушення строків цієї оплати.

При цьому позивач зауважив на тому, що Державне підприємство «Ізмаїльський морський торговельний порт» не було залучено до проведення рятувальної операції згідно з Порядком надання послуг із забезпечення проведення аварійно-рятувальних робіт, затвердженим наказом Міністерства інфраструктури України від 25.07.2013 №505. Послуги буксирів і швартування, які надавалися відповідачу в грудні 2023 року, січні 2024 року за його заявками згідно з укладеними між сторонами договорами та у вересні 2024 року відповідно до розпорядження капітану Морського порту Ізмаїл, для забезпечення безпечного швартування та стоянки теплохода «VYSSOS» не були складовою аварійно-рятувальної операції, про яку згадує відповідач.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційну скаргу подано 23.09.2025 через систему «Електронний суд».

Одночасно скаржником заявлено клопотання (вх.№3820/25 від 23.09.2025) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.09.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В.Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, С.В. Таран.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 у справі №915/1637/24 до надходження матеріалів справи на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Миколаївської області надіслати матеріали справи №915/1637/24 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

09.10.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 у справі №915/1637/24 залишено без руху з метою надання скаржнику можливості усунути недоліки поданої апеляційної скарги, а саме: надати докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 у справі №915/1637/24 у розмірі 5777,60 грн. Встановлено скаржнику строк для усунення недоліків, виявлених при поданні апеляційної скарги, протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

В межах встановленого ухвалою суду від 14.10.2025 строку від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги (вх.№3813/25/Д2 від 23.10.2025).

Між тим, з огляду на тимчасову непрацездатність судді зі складу колегії суддів С.В. Таран, за розпорядженням керівника апарату суду №448 від 27.10.2025 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №915/1637/24.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 для розгляду справи №915/1637/24 сформовано колегію суддів у складі головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, І.Г. Філінюка.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 справу №915/1637/24 прийнято до провадження у зміненому складі колегії суддів: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів К.В. Богатиря, І.Г. Філінюка. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 у справі №915/1637/24. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 у справі №915/1637/24. Встановлено позивачу строк до 11.11.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 у справі №915/1637/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 01.12.2025 о 14:00 год.

10.11.2025 позивач через систему «Електронний суд» надав відзив на апеляційну скаргу (вх.№3813/25/Д3 від 10.11.2025).

28.11.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» - адвоката Бендюги Маргарити Дмитрівни надійшло клопотання (вх.№3813/25/Д4 від 28.11.2025) про відкладення судового засідання на іншу дату у зв`язку з отриманням травми, на підтвердження чого надано копію медичного висновку №1111-6Т7Т-9Т5А-68Х6 від 28.11.2025.

У судовому засіданні 01.12.2025 Південно-західним апеляційним господарським судом шляхом постановлення протокольної ухвали було задоволено зазначене вище клопотання з огляду на поважність причин неявки у судове засідання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» та відкладено розгляд справи на 22.12.2025 о 12:30 год.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 01.12.2025 повідомлено сторін про те, що наступне судове засідання з розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» на рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 у справі №915/1637/24 відбудеться 22.12.2025 о 12:30 год, а також про місце його проведення.

22.12.2025 від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» - адвоката Бендюги Маргарити Дмитрівни надійшли додаткові пояснення (вх.№3813/25/Д5 від 22.12.2025), відповідно до яких відповідач просить надати сторонам строк для укладення мирової угоди.

Враховуючи надані представником позивача заперечення, колегія суддів протокольною ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні 22.12.2025, відмовила у наданні додаткового часу для укладення мирової угоди.

У судовому засіданні 22.12.2025, яке за клопотанням представників сторін проводилось в режимі відеоконференції, представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити; представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення суду - залишити без змін.

В силу статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція встановила наступне.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, між Державним підприємством «Ізмаїльський морський торговельний порт» (підприємством) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» (агентом) укладено договори про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023, тексти яких є ідентичними.

Відповідно до пункту 1.1. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023, договір регламентує надання послуг підприємством і агентське обслуговування агентом суден, що прибувають до морського порту Ізмаїл, визначення порядку оплати послуг, що надані підприємством.

Згідно пункту 1.2. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 надання послуг суднам і плата за них проводиться на підставі Закону України від 17.05.2012 №4709-VI «Про морські порти України», наказу Міністерства інфраструктури України від 05.06.2013 №348 «Про затвердження Правил надання послуг у морських портах України», Кодексу торговельного мореплавства України, Зводу звичаїв морського порту Ізмаїл, Обов`язкових постанов по морському порту Ізмаїл, інших чинних нормативно-правових актів та на умовах даного договору.

Підприємство за письмовими заявками агента надає послуги суднам, що заходять/виходять до/з порту. Перелік послуг та їх вартість наведено у додатку 1 до договору (пункт 2.1. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023).

Пунктом 2.5. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 передбачено, що підприємство своєчасно оформлює і передає агенту рахунки на оплату послуг, наданих підприємством, з підтверджуючими документами.

За умовами пункту 2.7. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023, за окремими заявками агента підприємство надає інші послуги з обслуговування суден, вартість яких сплачуються агентом за діючими у підприємстві тарифами (додаток 1 до договорів).

Згідно з пунктом 3.1. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 агент повідомляє головну диспетчерську підприємства про час прибуття судна до підприємства не пізніше ніж за 48 годин до очікуваного прибуття з подальшим уточненням часу за 24 і 12 годин.

Відповідно до пункту 3.2. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 до обов`язків агента належить взаємодія з диспетчерською підприємства, флотом портовим підприємства, службою капітана порту, адміністрацією порту (ІФ ДП «АМПУ») щодо питань обробки флоту на підприємстві (перешвартування, розкантовування суден в акваторії порту та інше відповідно до змінно-добового плану роботи підприємства).

Агент замовляє (у письмовій формі) рейдовий катер флоту портового для обслуговування доглядових комісій та буксири флоту портового для здійснення маневрових, швартовних та інших операцій з флотом, що знаходиться на обслуговуванні агента. Заявка у письмовій формі обов`язково надається на електронні адреси: disp , (пункт 3.6. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023).

Пунктом 3.10 договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 визначено, що агент своєчасно і в повному обсязі інформує капітана судна (судновласника/фрахтувальника) про тарифи, згідно з якими нараховується плата за надані підприємством послуги. Проводить заходи з судновласником зі стягнення належних підприємству платежів за виконані роботи (надані послуги).

Агент врегульовує усі питання і розбіжності, що виникають між капітаном судна, судновласником (фрахтувальником) і керівництвом підприємства (пункт 3.11. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023).

У пункті 4.1. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 на підставі статті 524 Цивільного кодексу України сторони домовились, що нарахування підприємством плати за надані агенту послуги флоту портового та додаткові послуги з обслуговування суден здійснюється за тарифами підприємства в грошовому еквіваленті - доларах США або у національній валюті України, вказаними у додатку 1 до цього договору. Тарифи в цьому договорі наведено без урахування ПДВ, який нараховується згідно з чинним законодавством України.

Пунктом 4.2 договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 передбачено, що у відповідності до статті 533 Цивільного кодексу України сторони погодились встановити наступний порядок визначення суми грошового зобов`язання, що підлягає сплаті агентом підприємству.

У разі якщо судновласник, від імені якого виступає агент, є резидентом України, оплата послуг підприємства здійснюється агентом у встановлені в цьому договорі строки в національній валюті України за курсом НБУ на дату акту приймання- передачі виконаних робіт (наданих послуг) та виставлення рахунку.

У разі якщо судновласник, від імені якого виступає агент, є нерезидентом України, оплата послуг підприємству здійснюється агентом у доларах США або євро за курсом НБУ на дату акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та виставлення рахунку.

Сума, що нараховується в доларах США і підлягає сплаті в євро, розраховується із застосуванням офіційного курсу НБУ, що діяв на дату акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та виставлення рахунку наступним чином: сума рахунку в доларах США перераховується в національну валюту - гривню, сума в гривні перераховується в євро.

Для розрахунків застосовується курс, що діє на 00:00 годин дати акту приймання- передачі виконаних робіт (наданих послуг) та виставлення рахунку.

Оплата послуг підприємства здійснюється агентом у встановлені в цьому договорі строки з обов`язковим підписанням обома сторонами оформлених підприємством актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Згідно з пунктом 4.3. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 агент, незалежно від отримання рахунку на оплату послуг підприємства засобами електронної пошти, зобов`язаний вжити заходи для отримання рахунків не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту фактичного надання послуг (а у випадку рахунків на попередню оплату - не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту виставлення рахунку. Невжиття агентом заходів для отримання рахунків не звільняє його від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на неотримання рахунку як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) послуг підприємства.

Розділ 5 договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 передбачає відповідальність його сторін.

Так, пунктом 5.2. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 Агент передбачено, що агент несе відповідальність за несвоєчасне отримання та сплату рахунків, виставлених підприємством.

За порушення агентом більш ніж на 15 (п`ятнадцять) робочих днів строків оплати, вказаних у цьому договорі, підприємство має право стягнути з агента пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) робочих днів, підприємство має право стягнути з агента додатково штраф у розмірі 7% від суми заборгованості. У цьому випадку розрахунок штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення, починаючи з 1-го (першого) дня після спливу 5-денного строку на оплату. Нарахування пені припиняється в день фактичного зарахування грошових коштів на рахунок підприємства. Сплата пені та штрафів не звільняє агента від обов`язку щодо виконання зобов`язань перед підприємством, передбачених цим договором, у повному обсязі та відшкодування підприємству збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов цього договору. Збитки підлягають стягненню в повній сумі понад вищезазначені платежі.

Відповідно до пункту 5.5. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 у разі порушення агентом строків оплати, передбачених розділом 4 цього договору, підприємство має право призупинити виконання взятих на себе зобов`язань за цим договором до моменту оплати агентом підприємству суми грошового зобов`язання за послуги, що передбачені цим договором, та відшкодування витрат, понесених підприємством у зв`язку з виконанням умов цього договору.

Судно «VYSSOS» (IMO 9385790, прапор Панама, судновласник - Компанія «LYRA MARE LTD.») під час прямування до порту Ізмаїл 27.12.2023 підірвалося на ворожій міні у Чорному морі.

Обов`язки з морського агентування в порту Ізмаїл судна «VYSSOS» виконувало Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс», про що свідчить нотіс (інформація про підхід судна) від 23.12.2023 №765, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» є номінованим агентом т/х «VYSSOS».

У період з 28.12.2023 по 01.01.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» надало Державному підприємству «Ізмаїльський морський торговельний порт» наступні заявки на виконання послуг:

-заявка вих. №583 від 28.12.2023, в якій відповідач просив виділити буксири, швартувальників та забезпечити швартування до причалу №3 ІМТП теплохода «VYSSOS»;

-заявка вих. №393 від 31.12.2023, в якій відповідач просив виділити буксири та забезпечити постановку і відведення ліхтера до ІМТП, причал портофлоту, та виділити швартувальників і забезпечити швартування до ІМТП, причал портофлоту;

-заявка вих. №170 від 01.01.2024, в якій відповідач просив виділити буксири та забезпечити відведення ліхтеру на внутрішній рейд ІМТП;

-заявка вих. №529 від 01.01.2024, в якій відповідач просив виділити буксири та забезпечити перешвартування баржі 1038 з причалу №5 на причал портофлоту ІМТП.

Між позивачем та відповідачем підписано та скріплено печатками без жодних зауважень та заперечень акти виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022, а саме:

-акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.12.2023 №2931/6 на суму 80902,51 грн з ПДВ;

-акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.12.2023 №2933/6 на суму 31677,32 грн з ПДВ.

Також між сторонами підписано та скріплено печатками без жодних зауважень та заперечень акти виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання послуг з обслуговування флоту №177 КВ-П від 24.11.2023:

-акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 01.01.2024 №17/6 на суму 31693,67 грн з ПДВ;

-акт приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 01.01.2024 №37/6 на суму 41953,21 грн з ПДВ.

Позивачем виставлено відповідачу до сплати рахунки на загальну суму 274979,95грн, а саме: №2931/6 від 31.12.2023, №2933/6 від 31.12.2023, №17/6 від 01.01.2024, №37/6 від 01.01.2024, які представник агента забрав власноручно, згідно із записом у журналі реєстрації вихідної кореспонденції економічного сектору флоту портового (рахунки клієнтів на оплату), також скан-копії рахунків були направлені на електрону пошту відповідача.

У зв`язку з несплатою рахунків за надані послуги, позивачем на адресу відповідача були направлені вимоги №35/01/07/185-24, №35/01/07/186-243 від 04.03.2024, №35/01/07/419-24, №35/01/07/420-24 від 24.05.2024 про перерахування сум заборгованості та штрафних санкцій за рахунками згідно з умовами договорів, що підтверджується доданими до позовної заяви копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення, описів вкладень до цінних листів. Вказані вимоги були отримані відповідачем, який залишив їх без задоволення.

11.04.2024 від адвоката Євгена Сукачова, який діяв від імені відповідача, на електронну пошту позивача надійшов лист за вих. №05/04-2024/ 000080.80.24. У цьому листі представник відповідача, посилаючись на наявність заборгованості судновласника та оператора т/х «VYSSOS» перед агентом, повідомив про потребу в переадресуванні зазначених вимог зі сплати заборгованості агента перед Державним підприємством «Ізмаїльський морський торговельний порт» судновласнику та оператору т/х «VYSSOS».

Позивачем було здійснено надання послуг відповідачу щодо перешвартовки та перестановки т/х «VYSSOS», що підтверджується, зокрема, нарядами-завданнями на проведення портових робіт від 06.09.2024 капітанами буксирів «Портовий-1» та «Портовий-8», які належать позивачу, та актом приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 06.09.2024 №1364/6, який підписаний сторонами договорів.

На підставі акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 06.09.2024 №1364/6 позивачем був виставлений та надісланий електронною поштою рахунок від 06.09.2024 №1364/6 на суму 2160,0 дол. США з ПДВ, що еквівалентно 88752,24грн, який пізніше, згідно із записом у журналі реєстрації вихідної кореспонденції економічного сектору флоту портового (рахунки клієнтів на оплату), отримав представник відповідача.

31.12.2024 судно «VYSSOS» прибуло безпосередньо в порт Ізмаїл, що підтверджується записом №1997 із журналу приходу суден до Ізмаїльського морського порту щодо судна «VYSSOS» (IMO 9385790), прапор Панама, що був доданий до відповіді капітана Ізмаїльського порту №052/14-06-01-48 від 11.03.2024 на адвокатський запит вих. 300- 03-2024 від 01.03.2024 .

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договорами про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 у загальному розмірі 357554,51 грн, з якої: 274979,95 грн - основний борг, 33004,36 грн - пеня, 19248,60 грн - штраф, 24126,41грн - збитки від інфляції та 6195,19 грн - 3% річних.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до частини другої статті 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За визначенням частини першої статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до положень статей 6, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з частиною першою статті 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Укладені між сторонами договори, з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, є належною підставою, у розумінні статті 11 Цивільного кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків, та за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який підпадає під правове регулювання глави 63 Цивільного кодексу України.

За приписами частини першої статті 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з положеннями статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання повинні виконуватись в установлений законом або договором строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як вже зазначалось, у пунктах 4.2., 4.3. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 сторони узгодили, що у відповідності до статті 533 Цивільного кодексу України сторони погодились встановити наступний порядок визначення суми грошового зобов`язання, що підлягає сплаті агентом підприємству.

У разі якщо судновласник, від імені якого виступає агент, є резидентом України, оплата послуг підприємства здійснюється агентом у встановлені в цьому договорі строки в національній валюті України за курсом НБУ на дату акту приймання- передачі виконаних робіт (наданих послуг) та виставлення рахунку.

У разі якщо судновласник, від імені якого виступає агент, є нерезидентом України, оплата послуг підприємству здійснюється агентом у доларах США або євро за курсом НБУ на дату акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та виставлення рахунку.

Сума, що нараховується в доларах США і підлягає сплаті в євро, розраховується із застосуванням офіційного курсу НБУ, що діяв на дату акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та виставлення рахунку наступним чином: сума рахунку в доларах США перераховується в національну валюту - гривню, сума в гривні перераховується в євро.

Для розрахунків застосовується курс, що діє на 00:00 годин дати акту приймання- передачі виконаних робіт (наданих послуг) та виставлення рахунку.

Оплата послуг підприємства здійснюється агентом у встановлені в цьому договорі строки з обов`язковим підписанням обома сторонами оформлених підприємством актів приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг).

Агент, незалежно від отримання рахунку на оплату послуг підприємства засобами електронної пошти, зобов`язаний вжити заходи для отримання рахунків не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту фактичного надання послуг (а у випадку рахунків на попередню оплату - не пізніше ніж протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту виставлення рахунку. Невжиття агентом заходів для отримання рахунків не звільняє його від обов`язку здійснити їх оплату, не дає підстав для відстрочення оплати, не дозволяє посилатись на неотримання рахунку як на причину несплати (або несвоєчасної оплати) послуг підприємства.

Колегією суддів встановлено, що на виконання умов договорів про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 позивач, на підставі відповідних заявок відповідача, надав послуги буксирування та швартування на загальну суму 274979,95 грн, що підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), які містять підписи та печатки сторін та на оплату яких позивачем виставлено відповідні рахунки, які отримані відповідачем.

У частині третій статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої, другої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності сторін полягає в тому, що сторони у процесі зобов`язані в процесуальній формі довести свою правоту, за допомогою поданих ними доказів переконати суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень.

Отже, даний принцип забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладення тягаря доказування на сторони.

Частиною першою статті 73 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу частини першої статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до частини першої статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування необхідно розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, в господарському процесі є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях та містити неточності у встановленні обставин, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, натомість висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки мають бути вичерпними, відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами.

Даний висновок Південно-західного апеляційного господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеною в постанові від 05.06.2020 у справі №920/528/19.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 Господарського процесуального кодексу України, втрачає сенс.

Між тим, відповідачем не було надано належних доказів оплати в повному обсязі наданих позивачем послуг за договорів про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 у сумі 274979,95 грн у встановлений сторонами строк.

За таких обставин, враховуючи наведені норми права, узгоджені сторонами умови договорів №№ 212 КВ-П від 22.12.2022 та № 177 КВ-П від 24.11.2023, наявність у матеріалах справи доказів надання позивачем послуг за вказаними договорами у сумі 274979,95 грн та відсутність доказів на підтвердження здійснення відповідачем оплати цих послуг, Південно-західний апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позову про стягнення з відповідача 274979,95 грн заборгованості.

При цьому посилання скаржника на те, що відповідальність за надані послуги з рятування судна «VYSSOS», у тому числі послуги буксирів, повинні бути стягнуті із судновласника, тобто Компанії «LYRA MARE LTD.» та Компанії «NAVA SHIPPING LIMITED», як менеджера судна «VYSSOS», колегія суддів не приймає до уваги, оскільки обов`язки з морського агентування в порту Ізмаїл судна «VYSSOS» виконувало Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство Стелла Маріс», про що свідчить нотіс (інформація про підхід судна) від 23.12.2023 №765, згідно з яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» є номінованим агентом т/х «VYSSOS». При цьому договори про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 були укладені позивачем не з судновласником нерезидентом, а саме з Товариством з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс», і тому саме для відповідача, як для сторони цих договорів, встановлено зобов`язання щодо оплати послуг, наданих позивачем, та відповідальність за порушення строків цієї оплати.

Таким чином, будь-які зобов`язання сторін за договорами про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 жодним чином не можуть бути залежними від наявності чи відсутності оплати дисбурсментських рахунків, виставлених агентом (апелянтом) третім особам, та наявності або відсутності спірних правовідносин між агентом та третіми особами, на які посилається апелянт, як на підставу невиконання ним умов договорів про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023.

Більш того, відповідно до пункту 6.11. укладених між сторонами спору договорів про надання послуг з обслуговування флоту №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023, вказані договори є юридично незалежні від будь-якого зобов`язання, яке виникає між агентом, підприємством та/або третіми особами. Сторони при здійсненні і виконанні зобов`язань за цим договором не мають права висувати одна одній будь-які претензії або заперечення, які випливають або стосуються інших угод.

Також слід зазначити, що апелянтом не надано жодних достовірних та належних доказів на підтвердження тверджень про те, що послуги за несплаченими рахунками, які становили предмет розгляду у суді першої інстанції, були взаємною співпрацею у рятувальній операції між позивачем та відповідачем у зв`язку з тим, що 27.12.2023 під час прямування судна «VYSSOS» до порту Ізмаїл останнє підірвалося на ворожій міні у Чорному морі, а не надавалися згідно з наявними в матеріалах судової справи заявками Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» на підставі укладених між сторонами договорів про надання послуг з обслуговування флоту № 212 КВ-П від 22.12.2022 та № 177 КВ-П від 24.11.2023, а тому відповідні доводи скаржника є безпідставними.

Колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду зазначає, що невиконання грошового зобов`язання є його порушенням у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України, а сам відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання у розумінні частини першої статті 612 цього Кодексу.

Відповідно до приписів статей 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання); у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 546 Цивільного кодексу України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою.

Неустойкою (штрафом, пенею) згідно з приписами статті 549 Цивільного кодексу України є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з пунктом 5.2. договорів №212 КВ-П від 22.12.2022 та №177 КВ-П від 24.11.2023 за порушення агентом більш ніж на 15 (п`ятнадцять) робочих днів строків оплати, вказаних у цьому договорі, підприємство має право стягнути з агента пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 (тридцять) робочих днів, підприємство має право стягнути з агента додатково штраф у розмірі 7% від суми заборгованості. У цьому випадку розрахунок штрафних санкцій здійснюється за весь період прострочення, починаючи з 1-го (першого) дня після спливу 5-денного строку на оплату. Нарахування пені припиняється в день фактичного зарахування грошових коштів на рахунок підприємства. Сплата пені та штрафів не звільняє агента від обов`язку щодо виконання зобов`язань перед підприємством, передбачених цим договором, у повному обсязі та відшкодування підприємству збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням умов цього договору. Збитки підлягають стягненню в повній сумі понад вищезазначені платежі.

Крім того, правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статті 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом статті 625 Цивільного кодексу України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті «Урядовий кур`єр». Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно зі статтями 17, 18 Закону України «Про інформацію» є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.

Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Перевіривши наведені позивачем розрахунки пені, штрафу та компенсаційних нарахувань в межах заявленого періоду нарахування, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 7% від суми заборгованості, що складає 19248,60 грн, пені в сумі 33004,36 грн, інфляційних втрат в сумі 24126,41 грн, 3% річних в сумі 6195,19 грн, при цьому суд першої інстанції врахував наявність підстав для зменшення заявленої до стягнення суми пені та штрафу на 70%, тобто пені - до 9901,31 грн та штрафу - до 5774,65 грн.

Оскільки жодних доводів стосовно неправильності проведених розрахунків пені, штрафу, процентів річних та інфляційних втрат апеляційна скарга не містить, а суд апеляційної інстанції відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги при апеляційному перегляді справи, колегією суддів Південно-західного апеляційного господарського суду в апеляційному порядку оскаржуване рішення в частині правильності розрахунків не переглядається.

Апеляційна скарга не містить і доводів скаржника щодо незаконності рішення в частині зменшення заявленої до стягнення суми пені та штрафу та відмови у задоволенні клопотання відповідача про зменшення суми інфляційних витрат та 3% річних, а тому оскаржуване рішення у відповідній частині також не переглядається.

Висновки суду апеляційної інстанції

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Миколаївської області про часткове задоволення позову, а тому підстав для зміни чи скасування рішення суду колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284

Господарського процесуального кодексу України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агентство Стела Маріс» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Миколаївської області від 04.08.2025 у справі №915/1637/24 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повну постанову складено 24.12.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя І.Г. Філінюк