УХВАЛА

м. Київ

29.12.2025Справа №910/14492/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Лідер»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж»

про стягнення 1442355,12 грн

Суддя Васильченко Т.В.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Техно-Лідер» (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» (далі - відповідач) про стягнення 1442355,12 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором на надання послуг будівельними машинами, механізмами та автотранспортом №06/05/2025 від 06.05.2025 не в повному обсязі розрахувався за отримані послуги, у зв`язку з чим позивачем заявлено до стягнення основний борг у розмірі 1258100,00 грн, 3% річних у розмірі 16257,80 грн та пеню в 167997,32 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №910/14492/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено учасникам справи строки на подачу заяв по суті спору.

15.12.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечив та вказав, що у період з 26.05.2025 по 10.06.2025 включно, керівником ТОВ не було підписано змінні рапорти, на підставі яких виникає обов`язок оплати за договором на надання послуг будівельними машинами, механізмами та автотранспортом №06/05/2025 від 06.05.2025. Окрім того, не було підписано відповідачем і актів здачі-приймання робіт (наданих послуг), а тому відсутній факт надання послуг протягом вказаного періоду. При цьому, відповідач заявляє клопотання про залучення до участі у справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Ерідон Буд» як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору.

Того ж дня, до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» надійшла заява із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, у якій відповідач просить суд продовжити встановлений судом строк на подання даної заяви та розглядати справу №910/14492/25 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Лідер» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія «Укрпроммонтаж» про стягнення 1442355,12 грн у порядку загального позовного провадження із викликом сторін, оскільки, на думку відповідача, дана справа потребує детального розгляду спору по суті та з`ясування всіх обставин.

23.12.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «Техно-Лідер» надійшла відповідь на відзив, у якій позивач зазначив, що вважає відзив таким, що викривлює дійсні обставини справи, не спростовує наявну заборгованість та вводить суд в оману, оскільки вказані відповідачем обставини не відповідають дійсності. Також разом з відповіддю на відзив, позивачем подано клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, у якому останній підтримав заяву відповідача із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та просить проводити розгляд справи №910/14492/25 з викликом сторін.

Дослідивши подані сторонами заяви по суті спору, а також подану відповідачем заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження та клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Стаття 13 Господарського процесуального кодексу України унормовує, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно частини 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" і статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" Україна повністю визнає на своїй території дію приписів Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Суду в усіх питаннях, що стосуються її тлумачення і застосування.

Водночас у статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Белеш та інші проти Чеської Республіки").

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах "Ейрі проти Ірландії" та "Станєв проти Болгарії"). Ця гарантія є "одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції" (Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Претто та інші проти Італії").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Клінік дез Акація та інші проти Франції" вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху справи.

У статті 14 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом №2148-VIII від 19.10.1973 Президії Верховної Ради Української РСР, кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

У рішенні №15-рп/2004 від 02.11.2004 Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 Кримінального кодексу України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) визначено, що справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом і засобах, що обираються для їх досягнення.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Проте, з огляду на правила вирішення спору у порядку спрощеного позовного провадження, повне та всебічне з`ясування всіх обставин справи, які входять в предмет доказування у розглядуваному спорі, та справедливе вирішення спору не вбачається за можливе без проведення підготовчого провадження.

За приписами частини 6 статті 250 Господарського процесуального кодексу України, якщо суд вирішив розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, але в подальшому за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи постановив ухвалу про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розгляд справи починається зі стадії відкриття провадження у справі. У такому випадку повернення до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження не допускається.

Таким чином, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами та забезпечення сторонам можливості реалізувати свої права, передбачені господарським процесуальним законом, керуючись закріпленим у ст. 13 Господарського процесуального кодексу України принципом диспозитивності, суд вважає за необхідне здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Керуючись статтями 177, 181, 234, 235, 247, 250 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Здійснювати розгляд справи №910/14492/25 за правилами загального позовного провадження.

2. Призначити підготовче засідання у справі на 12.02.26 о 14:15 год. Засідання відбудеться у приміщенні Господарського суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 44- Б, зал № 11.

3. Повідомити учасників справи про дату, час та місце розгляду справи. У відповідності до ст. 60 ГПК України сторонам надати документи, що підтверджують повноваження представників учасників справи.

4. Зобов`язати позивача надати суду оригінали всіх документів по суті спору, доданих до позовної заяви (для огляду).

5. Звернути увагу учасників справи на те, що копії письмових доказів, які подаються повинні бути оформлені у відповідності до вимог ч. 4 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України та п. 5.26 Уніфікованої системи організаційно-розпорядчої документації (Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2020).

6. Повідомити учасників справи, що інформація по справі, що розглядається, доступна на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Ухвала набирає законної сили 29.12.2025 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

СуддяТ.В. Васильченко