ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 Справа № 914/513/25

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., за участі секретаря судового засідання Мельник Б.І., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Друк», Київська область, місто Київ

до відповідача Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України, Львівська область, місто Львів

про визнання недійсним та скасування резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/217-р/к від 27.12.2024 у справі №63/1-01-144-2021.

за участю представників:

від позивача: Одаренко К.О.

від відповідача: Оленюк С.Л.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Друк» до відповідача Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним та скасування резолютивної частини рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України №63/217-р/к від 27.12.2024 у справі №63/1-01-144-2021.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025, справу №914/513/25 передано на розгляд судді Гоменюк З.П.

Ухвалою від 03.03.2025 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено десятиденний строк з дня вручення ухвали для усунення недоліків, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали.

У межах наданого судом строку від представника позивача через систему «Електронний суд» (документ сформовано 13.03.2025) надійшла заява (вх.№6602/25 від 14.03.2025), у якій зазначено запитувані судом відомості та до якої надано відповідні докази. Крім того, представником позивача також скеровано через систему «Електронний суд» (документ сформовано 14.03.2025) доповнення до заяви про усунення недоліків (вх.№6674/25 від 17.03.2025).

Ухвалою суду від 19.03.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, встановлено відповідачу строк у 15 календарних днів з дня отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов та призначено підготовче засідання на 16.04.2025.

Ухвалою від 19.03.2025 суд виправив описку, допущену в ухвалі Господарського суду Львівської області від 19.03.2025 у справі № 914/513/25, виклавши пункт 2 резолютивної частини ухвали в наступній редакції: «Підготовче засідання у справі призначити на 23.04.2025 о 13:00 год. Засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Львівської області за адресою: 79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128, зал судових засідань №13 (-1й поверх).».

21.03.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 21.03.2025) від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні, що призначено на 16.04.2025 о 13:00 год. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№7359/25).

21.03.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 21.03.2025) від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні, що призначено на 23.04.2025 о 13:00 год. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№7369/25).

Ухвалою від 24.03.2025 суд задовольнив заяву представника позивача за вх.№7369/25 від 21.03.2025 про участь у судовому засіданні у справі №914/513/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, у задоволенні заяви представника позивача за вх.№7359/25 від 21.03.2025 про участь у судовому засіданні у справі №914/513/25 у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду - відмовив.

07.04.2025 через загальний відділ діловодства суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№8977/25).

23.04.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 22.04.2025) від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи (вх.№10405/25).

Підготовче засідання 23.04.2025 не відбулось у зв`язку з надходженням повідомлення про замінування приміщення Господарського суду Львівської області та здійсненням заходів з евакуації осіб присутніх у приміщенні суду.

Ухвалою від 23.04.2025 суд призначив підготовче засідання на 21.05.2025.

21.05.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 20.05.2025) від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх№.13356/25).

Судове засідання 21.05.2025 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Гоменюк З.П. на листку непрацездатності з 20.05.2025 по 23.05.2025 включно.

Ухвалою від 26.05.2025 суд призначив підготовче засідання на 18.06.2025.

12.06.2025 через систему «Електронний суд» (документ сформовано 11.06.2025) від представника позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні, що призначене на 18.06.2025 о 14:30 год. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№15662/25).

Ухвалою від 13.06.2025 суд задовольнив заяву представника позивача про участь у судовому засіданні у справі №914/513/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У підготовче засідання 18.06.2025 позивач не з`явився, явку повноважного представника до суду не забезпечив. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не скерував.

У підготовче засідання 18.06.2025 відповідач не з`явився, явку повноважного представника до суду не забезпечив. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи, до суду не скерував.

Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду.

У підготовче засідання 12.11.2025 з`явився представник позивача. Додаткових заяв, клопотань, окрім тих, що містяться у матеріалах справи не скерував. Проти закриття підготовчого провадження не заперечив.

Ухвалою суду від 12.11.2025 було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.12.2025.

У судове засідання 03.12.2025 з`явилися представники сторін. Суд перейшов до розгляду справи по суті в ході якого сторони виступили зі вступними словами, після чого було досліджено докази та обставини справи. У судових дебатах позивач підтримував позовні вимоги у повному обсязі, а представник відповідача заперечував проти задоволення позову.

У судовому засіданні 03.12.2025 судом було оголошено вступну та резолютивну частину рішення та повідомлено про орієнтовний час виготовлення повного тексту судового рішення.

ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ СТОРІН.

Аргументи позивача.

В обґрунтуванні заявлених позовних вимог позивач зазначає про те, що він був учасником торгів на закупівлю послуг з: «Послуги з друку та доставки надрукованої продукції» ідентифікатори закупівлі в системі «Prozorro», де став переможцем, однак вбачаючи факт змови - наявність узгоджених антиконкурентних дій позивача та ТОВ «Видавничий дім «Сам» в зазначених торгах Адміністративною колегією Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України було направлено на адресу позивача лист від 09.12.2021 №64-02/6591 та копію розпорядження про початок розгляду справи від 09.12.2021 №63/160-рп/к.

За наслідками розгляду справи було прийнято Рішення Адміністративної

колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного

комітету України у справі №63/1-01-144-2021 від 27.12.2024 № 63/217-р/к, в якому було встановлено узгоджені антиконкурентні дії позивача та ТОВ «Видавничий дім «Сам», що на думку відповідача підтверджується наступним:

1) Особливості логування на електронному майданчику;

2) Пов`язаністю ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» відносно оренди;

3) Використання ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» одних IP-адрес під час участі у торгах 1-22;

4) Спільні властивості електронних файлів, завантажених ТОВ «Моноліт-

Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» у складі тендерних пропозицій;

5) Наявність фінансових рахунків між ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам»;

6) Послідовність дій у часі;

7) Схожості в зовнішньому оформленні документів у складі тендерних пропозицій ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам»;

8) Наявністю спільних дефектів друк/сканування документів тендерних пропозицій ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» у торгах;

9) Виплатою доходу одній і тій самій особі;

10) Пов`язаністю ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» через надання фінансової допомоги;

11) Особливостями сплати ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім

«Сам» авансових платежів у торгах.

Позивач вважає такі висновки відповідача необгрунтованими з огляду на наступне.

1) Щодо особливостей логування на електронному майданчику.

Згідно з листом ТОВ «Смарттендер» від 05.11.2021 №887 ТОВ «Моноліт-Друк» та «ВИДАВНИЧИЙ ДІМ «САМ» використовували електронні поштові скриньки для реєстрації логіну входу з використанням спільного слова «tender» перед комерційним «ет».

Використання електронних поштових скриньок, що містять спільне слово

"tender" перед символом "@", при реєстрації логіну для входу не є свідченням попередньої домовленості, координації дій чи будь-якого іншого виду узгодженості між користувачами таких скриньок. Дане співпадіння є випадковим та не свідчить про порушення норм чинного законодавства, зокрема, положень про недобросовісну конкуренцію, змову або інші обмеження господарської діяльності. Відсутність нормативно встановлених обмежень щодо використання спільного слова у доменних іменах або логінах електронних адрес додатково підтверджує відсутність правопорушення чи порушення договірних зобов`язань.

Більш того, логування дій користувачів на електронному майданчику здійснюється за допомогою стандартних технологій ведення журналів подій (log

files), які включають збереження таких параметрів:

Дата та час авторизації;

IP-адреса пристрою користувача;

Ідентифікатор сесії (session ID);

Тип браузера та операційної системи;

Виконані дії, зокрема подання пропозиції.

Таке логування є загальноприйнятою практикою та застосовується на всіх

електронних платформах для забезпечення прозорості процесів. Антимонопольний комітет припустився помилки, розглядаючи логування як підставу для висновку про можливий зв`язок між учасниками торгів. Сам факт одночасного або послідовного входу декількох користувачів із схожих IP-адрес не може свідчити про узгодженість їхніх дій.

2) Щодо пов`язаності ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» відносно оренди.

На момент проведення торгів №1-22:

- ТОВ «Моноліт-Друк» розташовувалося за адресою: 04080, м. Київ, вул.

Новокостянтинівська, буд. 2а.

- ТОВ «Видавничий дім «Сам» орендувало приміщення за адресою м. Київ, вул. Віскозна 2С (згідно з Договором оренди №26 від 01.07.2015 р. та Договором оренди №27 від 01.11.2016 р.).

Таким чином, фактичне розміщення підприємств підтверджує відсутність зв`язків, підприємства мали окремі виробничі приміщення, що виключає їхню спільну діяльність на одній території та не може свідчити про спільне управління чи координацію дій.

Більш того, оренда приміщень не є ознакою афілійованості. Відповідно до

Господарського кодексу України, оренда нерухомого майна є звичайною господарською діяльністю, що не створює автоматичного зв`язку між орендарем та іншими підприємствами, які також можуть орендувати приміщення у того ж орендодавця. Взаємовідносини оренди між суб`єктами господарювання є поширеною практикою, яка не може бути підставою для висновку про спільну координацію в рамках торгів.

Оренда приміщень на різних умовах та за різними договорами додатково підтверджує, що підприємства не діяли як єдина структура. До того ж, аналіз публічних реєстрів та установчих документів не свідчить про:

- Спільних засновників або бенефіціарів у ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ

«Видавничий дім «Сам»;

- Перехресне володіння корпоративними правами між компаніями;

- Єдиний управлінський апарат або перетин керівного складу.

Відсутність цих факторів виключає формальну або неформальну афілійованість компаній.

Так, відповідно до договору оренди нежитлових приміщень, позивач орендує приміщення для виробничих потреб за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1 Е.

На підставі зазначеного, розміщення позивачем та ТОВ «Видавничий дім «Сам» за різними адресами на різних умовах виробничих приміщень підтверджується відповідними договорами на умовах оренди, крім того, як зазначає сам відповідач - ним встановлено, що місце реєстрації підприємств також не співпадає - знаходиться не лише за різними адресами, а й в різних районах міста Києва. Таким чином, твердження Відповідача щодо пов`язаності позивача з ТОВ «Видавничий дім «Сам» відносно оренди не підтверджується жодним належним доказом.

3) Використання ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» одних IP-адрес під час участі у Торгах 1-22.

Подання та розміщення тендерних пропозицій Позивачем здійснювалось із використанням мережі Інтернет за розташуванням орендованих виробничих

приміщень, а саме за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1 Е, загальною площею 500,00 м.кв.

До повномасштабного вторгнення рф на територію України, всі документи, необхідні в роботі позивача, в тому числі й для підготовки тендерних пропозиції знаходились за місце розташування виробничих потужностей за адресою: м. Київ, вул. Магнітогорська, 1 Е.

Зокрема, відповідно до договору оренди нежитлових приміщень між орендодавцем та позивачем було погоджено, що у вартість щомісячної орендної плати включається вартість комунальних послуг. Зважаючи на те, що орендовані приміщення обладнані безперешкодним wifi - роутер, тож позивач використовував мережу орендодавця - ТОВ «Друкарня Поліграфсервіс».

Загальна площа приміщень, частину яких орендує позивач, становить 500,00 м.кв. та є частиною великого майнового комплексу, що розташований по вулиці Магнітогорська 1 С, Інтернет, який використовувався на той час Позивач споживався за рахунок пристрою wifi - роутер, який був не захищений паролем, що давало змогу використовувати мережу Інтернет на всій орендованій території. Під час налаштування wifi - роутеру, на момент його встановлення, було зроблено його підключення до wifi - роутеру з мережею Інтернет, який також знаходився у вільному використанні та також був незахищений паролем. Тому, позивач використовував мережу Інтернет не відслідковуючи та не змінюючи орендованої IP-адреси.

Крім того, звертаємо увагу на те, що зазначеної IP-адресою користувалися і інші орендатори, які на момент проведення Торгів №1-22 орендували сусідні приміщення та мали доступ до мережі Інтернет через потужний та незахищений wifi - роутеру на рівні з позивачем.

Використання однакових IP-адрес саме по собі не свідчить про пов`язаність компаній або координацію їхніх дій. Багато інтернет-провайдерів, особливо корпоративних, видають динамічні IP-адреси, які можуть змінюватися та використовуватися різними абонентами.

4) Спільні властивості електронних файлів, завантажених ТОВ «Моноліт-

Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» у складі тендерних пропозицій.

Однакові технічні параметри PDF-файлів є наслідком використання типових програмних засобів і не можуть самі по собі слугувати доказом антиконкурентних узгоджених дій між учасниками тендеру. Відсутність конкретних дій, спрямованих на обмеження конкуренції, виключає можливість кваліфікації таких дій як порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

5) Наявність господарських відносин та фінансових рахунків між ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам».

Наявність господарських відносин між ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам», а також відкриття фінансових рахунків не суперечить антиконкурентних узгоджених дій між зазначеними підприємствами при проведенні Торгів 1-22.

Таким чином, наявність договірних відносин між двома суб`єктами господарювання є цілком законною та не може автоматично вважатися доказом їхньої узгодженої поведінки в контексті участі у публічних закупівлях.

Факт ведення господарської діяльності між ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» не є достатнім доказом узгодженості їхніх дій під час участі в Торгах 1-22.

6) Послідовність дій у часі.

Синхронність дій учасників з позиції Відповідача є абсурдною, в зв`язку з тим, що майже всі учасники торгів, подавали свої тендерні пропозиції у один і той самий день, з невеликою різницею у часі. Том виникає доволі дивна ситуація чому узгодженість дій Відповідач вбачає саме в діях Позивача та ТОВ «ВИДАВНИЧИЙ ДІМ «САМ».

7) Схожості в зовнішньому оформленні документів у складі тендерних пропозицій ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам».

Подібність зовнішнього оформлення документів, поданих ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «ВИДАВНИЧИЙ ДІМ «САМ», не є належним доказом узгоджених антиконкурентних дій без підтвердження наявності свідомої координації між учасниками.

9) Виплатою доходу одній і тій самій особі.

Відповідно до вимог трудового законодавства людина не позбавлена права працювати за сумісництвом, бути засновником іншої юридичної особи. ТОВ «Моноліт-Друк» не обмежую своїх працівників в реалізації їх законних прав та не відстежує (контролює, перевіряє) підприємства у яких вони працюють або є засновниками. Трудові відносини фізичної особи з тим чи іншим суб`єктом господарювання, жодним чином не свідчить про можливість координації, узгодженості між контрагентами, щодо своєї підприємницької діяльності.

10) Пов`язаністю ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» через надання фінансової допомоги.

Фінансова допомога не є доказом узгоджених дій

11) Особливостями сплати ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «Видавничий дім

«Сам» авансових платежів у Торгах.

Відповідач вважає, що сплата авансових платежів в один і той же день не є достатньою підставою. Сплата однакової суми може бути наслідком технічних, організаційних чи банківських процесів (зокрема, через стандартні умови оплати за угодами або банківськими переказами). Також, платіжна система може автоматично обробляти платежі у визначений термін, що призводить до схожих сум або однакових термінів здійснення. Відправка авансових платежів у один день не змінила умови конкуренції на ринку і не призвела до спотворення результатів торгів, оскільки це може бути технічним збігом, а не координацією.

Оскаржуване рішення відповідач вважає необґрунтованим та безпідставним, а тому таким, що підлягає скасуванню.

Аргументи відповідача.

Західне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає, що у прийнятті оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах своїх повноважень, у порядок та спосіб, встановлений Законом України «Про захист економічної конкуренції» (далі - Закон); висновки, викладені у рішенні № 63/217-р/к, відповідають фактичним обставинам справи № 63/2-01-144-2021 та є обґрунтованими; Відділенням АМК надано належну оцінку обставинам справи № 63/2-01-144-2021; прийнято законне та обґрунтоване рішення № 63/217-р/к про встановлення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та про притягнення позивача, як порушника до визначеної Законом відповідальності.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

27.12.2024 Адміністративною колегією Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України прийнято рішення № 63/217-р/к у справі 63/2-01-144-2021 "Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та накладення штрафів".

Вказаним рішенням визнано, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Друк» (ідентифікаційний код юридичної особи - 38670138) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Сам» (ідентифікаційний код юридичної особи - 31169661) узгодивши свою поведінку під час участі в торгах на закупівлю: «Виготовлення друкованої продукції з подальшим комплексом послуг» (Код ДК 021:2015: 79810000-5 - Друкарські послуги) (ідентифікатор торгів иА-2018-01-30- 002708-с), вчинили порушення законодавства про захист економічної конкуренції, передбачене пунктом 4 частини другої статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, які стосуються спотворення результатів торгів.

За вчинене порушення законодавства про захист економічної конкуренції, вказане в пункті 1 цієї резолютивної частини, вирішено накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Друк» (ідентифікаційний код юридичної особи - 38670138) штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.; накласти на Товариство з обмеженою відповідальністю «Видавничий дім «Сам» (ідентифікаційний код юридичної особи - 31169661) штраф у розмірі 68 000 (шістдесят вісім тисяч) гривень.

Відповідачі (ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «ВД «САМ» не надавали заперечень у справі № 63/1-01-144-2021 про порушення законодавства про захист економічної конкуренції.

Позивач, вважає вказане рішення в частині, що стосується Товариства з обмеженою відповідальністю «Моноліт-Друк» необгрунтованим з підстав викладених вище у позиції позивача.

Натомість, відповідач вважає спірне рішення обгрунтованим та підставним, а факти встановлені у такому рішенні достовірними та доведеними.

Судом було витребувано, а відповідачем надано для вивчення та аналізу справу № 63/1-01-144-202, яка досліджена у ході розгляду справи по суті.

ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між учасниками справи виникли правовідносини пов`язані з захистом економічної конкуренції, що регулюються положеннями Господарського кодексу України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про публічні закупівлі», Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Закону України «Про захист економічної конкуренції» та ін.

Добросовісна конкуренція є одним із принципів здійснення закупівель, визначених ст.3 Закону України «Про публічні закупівлі», метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до приписів Закону України «Про захист економічної конкуренції»:

- економічна конкуренція (конкуренція) - це змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку (абз. 2 ст. 1);

- узгодженими діями є укладення суб`єктами господарювання угод у будь-якій формі, прийняття об`єднаннями рішень у будь-якій формі, а також будь-яка інша погоджена конкурентна поведінка (діяльність, бездіяльність) суб`єктів господарювання; особи, які чинять або мають намір чинити узгоджені дії, є учасниками узгоджених дій (абз. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 5);

- антиконкурентними узгодженими діями є узгоджені дії, які призвели чи можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції (ч. 1 ст. 6);

- порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії (п. 1 ст. 50);

- порушення законодавства про захист економічної конкуренції тягне за собою відповідальність, встановлену законом (ст. 51);

- за порушення, передбачені, зокрема, п. 1 ст. 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі, встановленому частиною другою статті 52 цього Закону.

Відтак, для визнання Антимонопольним комітетом порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки тендерної документації, що, у свою чергу, призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури закупівлі.

Зазначене кореспондує правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема у постановах від 18.10.2018р. у справі №916/3214/17, від 04.12.2018р. у справі №914/1912/17, від 18.12.2018р. у справі №922/5617/15, від 20.11.2018р. у справі №910/1339/18 та від 30.01.2020р. у справі № 910/14949/18.

У частині першій статті 48 Закону, зазначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Згідно з частиною першою статті 60 Закону, заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону, підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є:

-неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи;

-недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими;

-невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи;

-заборона концентрації відповідно до Закону України «Про санкції»;

-порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 6 Закону, антиконкурентними узгодженими діями, зокрема, визнаються спотворення результатів торгів, аукціонів, конкурсів, тендерів.

За приписами статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням названого Комітету є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Водночас згідно з пунктами 1 - 5 частини першої статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість; перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції; при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом.

Пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 14 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» адміністративна колегія територіального відділення Антимонопольного комітету України має такі повноваження:? ?розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про надання дозволу, надання попередніх висновків стосовно узгоджених дій, проводити розслідування або дослідження за цими заявами і справами;? ?приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення, надавати попередні висновки стосовно узгоджених дій.

Згідно зі ст.35 Закону, при розгляді справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи комітету збирають і аналізують документи, висновки експертів, пояснення осіб, іншу інформацію, що є доказом у справі, та приймають рішення у справі в межах своїх повноважень.

З огляду на вищенаведене, питання щодо збору, оцінки та аналізу доказів у справі є винятковою компетенцією органів Антимонопольного комітету України, а тому виходить за межі повноважень судів. При вирішенні відповідних спорів суд не повинен перебирати на себе непритаманні судам функції органів Антимонопольного комітету України, зокрема, самостійно доводити чи спростовувати замість відповідного органу певні обставини. Саме на орган Антимонопольного комітету України покладено обов`язок навести відповідні докази у своєму рішенні, на підставі яких орган дійшов висновку про обставини справи, а суд покликаний дослідити та оцінити наведені органом докази, і, в разі їх підтвердження, вони можуть бути достатніми для висновків органу, викладених у рішенні органів Антимонопольного комітету України. Вирішуючи спори щодо оскарження рішень Антимонопольного комітету, господарські суди мають враховувати, що відповідно до законів України «Про Антимонопольний комітет України» та «Про захист економічної конкуренції» кваліфікація дій суб`єктів господарювання, як порушення законодавства про захист економічної конкуренції є виключною компетенцією органів Антимонопольного комітету.

Таке визначення місця та ролі органів Антимонопольного комітету України серед інших органів державної влади знайшло своє відображення також і в численних постановах Верховного Суду, зокрема від 30.01.2020 у справі № 910/14949/18, від 19.08.2019 у справі № 910/12487/18.

Отже, зібраними у межах розгляду антимонопольної справи доказами доведено, а дослідженням усієї сукупності обставин, що могли об`єктивно вплинути на поведінку відповідних суб`єктів господарювання, не спростовується висновок адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про наявність в діях ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ «ВД «САМ» ознак антиконкурентних узгоджених дій, які полягали у:

- відповідачі використовували електронні поштові скриньки для реєстрації логіну входу з використанням спільного слова «tender» перед комерційним «ет», що не є широковживаною практикою формування логінів учасників під час реєстрації на електронному торговельному майданчику для проведення торгів, а послідовність та порядок розташування корпоративних найменувань Відповідачів свідчить про наявність спільного середовища ведення господарської діяльності, що є передумовою координації дій Відповідачів, зокрема й під час участі ТОВ «Видавничий дім «Сам» та ТОВ «Моноліт - Друк» в Торгах № 1;

- встановленому факті одночасного користування обома суб`єктами однією IP-адресою (91.196.102.238) під час здійснення доступу до електронних інформаційних систем - зокрема, банківських сервісів, податкової звітності та електронних майданчиків для участі у торгах - що, з огляду на технічну неможливість такої поведінки без фізичного перебування в одному приміщенні, об`єктивно свідчить про координацію дій;

- Наявність спільних унікальних властивостей електронних файлів, завантажених в систему електронних закупівель Прозорро під час участі у Торгах № 1, свідчить про використання Відповідачами одного і того ж обладнання для їх створення. подання ТОВ «Моноліт - Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» у Торгах № 1 у складі тендерних пропозицій електронних файлів з однаковими параметрами «Додаток», «Програма виробник» та «Версія програми PDF», створених та змінених в один день з невеликою різницею в часі свідчить про узгодження Відповідачами умов участі у Торгах № 1, спільну підготовку документів, про обмін інформацією між ними на стадії підготовки пропозицій для участі у Торгах № 1.

- Згідно з тендерними пропозиціями Відповідачів в Торгах № 1, у документах ТОВ «Видавничий дім «Сам» та ТОВ «Моноліт - Друк» наявні спільні дефекти друку/сканування (наявність чорної наскрізної вертикальної риски на документі А-4 яка характерна при послідовному скануванні декількох аркушів автоматичним способом). Вищезазначена обставина свідчить про спільну підготовку відповідачами на одному обладнані своїх пропозицій під час участі в Торгах № 1.

- Відповідно до документів тендерних пропозицій ТОВ «Видавничий дім «Сам» та ТОВ «Моноліт - Друк» в Торгах № 1, Відповідачі використовують подібний спосіб оформлення вихідного номера документа, використовуючи перші літери найменування юридичної особи. вищенаведені подібності оформлення документів пропозицій не є випадковим збігом обставин та свідчать про те, що ТОВ «Моноліт - Друк» та ТОВ «Видавничий дім «Сам» спільно (узгоджено) готували свої пропозиції на Торги №1.

- Узгодженість дій Відповідачів під час участі в Торгах є факт розміщення їх тендерних пропозицій в системі електронних закупівель «Ргоzогго» в один і той самий день, з невеликим проміжком їх розміщення в часі.

- Інші узгоджені дії, які встановлені в оскаржуваному рішенні.

Узгодження учасниками торгів своїх тендерних пропозицій усуває конкуренцію та змагальність між учасниками, а отже, спотворює результат, порушує тим самим право замовника на отримання найбільш ефективного для нього результату, який досягається за наявності лише справжньої конкуренції (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.05.2020р. у справі №910/8399/19, 23.01.2020р. у справі № 922/1539/19, від 05.12.2019р. у справі №910/3095/19).

Установлені Відділенням АМК факти у своїй сукупності, а саме: використання ТОВ «Моноліт-Друк» та ТОВ ВД «САМ» для створення документів для участі в торгах в одні й ті самі календарні дні з ідентичними технічними та візуальними ознаками сканування документів; подання тендерних пропозицій цими учасниками в межах кількох процедур торгів у ті самі дні з незначним проміжком часу, попри тривалий строк, відведений на подання; синхронний вхід до торгів із різницею у кілька хвилин; одночасне використання однієї й тієї самої IP-адреси для доступу до банківських систем - не можуть бути результатом випадкового збігу обставин чи наслідком дій об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) учасниками своєї поведінки при підготовці до участі в торгах.

Суд звертає увагу на те, що для кваліфікації дій суб`єкта господарювання як антиконкурентних узгоджених дій не є обов`язковим фактичне настання наслідків у формі відповідно недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання (конкурентів, покупців) чи споживачів, зокрема, через заподіяння їм шкоди (збитків) або іншого реального порушення їх прав чи інтересів, чи настання інших відповідних наслідків, оскільки достатнім є встановлення самого факту погодження конкурентної поведінки, яка може мати негативний вплив на конкуренцію.

Отже, для визнання органом АМК порушення законодавства про захист економічної конкуренції вчиненим достатнім є встановлення й доведення наявності наміру суб`єктів господарювання погодити (скоординувати) власну конкурентну поведінку, зокрема шляхом обміну інформацією під час підготовки та участі у торгах, що разом з тим призводить або може призвести до переваги одного з учасників під час конкурентного відбору з метою визначення переможця процедури торгів.

Негативним наслідком при цьому є сам факт спотворення результатів торгів (через узгодження поведінки конкурсантами).

Узгоджена поведінка учасників торгів не відповідає суті конкурсу. Змагальність під час торгів забезпечується таємністю інформації. З огляду на зміст статей 1, 5, 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» змагальність учасників процедури закупівлі передбачає самостійні та незалежні дії (поведінку) кожного з них, обов`язок готувати свої пропозиції окремо, без обміну інформацією.

Здійснивши аналіз усіх вищевказаних обставин та фактів, суд погоджується із Антимонопольним комітетом вказуючи, що зазначені у рішенні факти у своїй сукупності не можуть бути випадковим збігом обставин чи наслідком дій об`єктивних чинників, а свідчать про узгодження (координацію) своєї поведінки під час підготовки до участі та участі у торгах. Матеріали адміністративної справи підтверджують, що ТОВ «Моноліт-Друк» діяло не самостійно. Такі дії за своїми ознаками уже є спотворенням результатів торгів та усуненням конкуренції.

При ухваленні рішення у даній справі, суд бере до уваги позицію Верховного Суду, яка викладена у постановах від 08.07.2021 у справі № 914/938/20; від 13.04.2021 у справі № 921/120/20; від 09.07.2020 у справі № 910/13473/19; від 08.07.2021 у справі № 914/938/20, від 22.12.2022 у справі № 914/130/22, від 17.01.2023 у справі № 914/3300/21, від 20.09.2023 у справі № 914/374/22.

Таким чином, суд вважає, що оскаржуване рішення Адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України № 63/217-р/к від 27.12.2024 у справі № 63/2-01-144-2021 року є законним і скасуванню не підлягає.

Позиція позивача, викладена в позовній заяві, спростовується обставинами, встановленими відповідачем в оскаржуваному рішенні, а також доводами, викладеними у такому рішенні на спростування позиції позивача під час розгляду справи № 63/2-01-144-2024. Доводи позивача викладені в позові не спростовують відповідних висновків АМК за фактичними обставинами.

Під час розгляду цієї справи, перевіряючи дії АМК на відповідність законодавству України, суд, не втручаючись у дискрецію (вільний розсуд) АМК, з`ясовує і визначає наявність/відсутність а відтак доведеність/недоведеність, обґрунтованість/необґрунтованість, передбачених ст.59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підстав для визнання недійсним рішення АМК через призму/ критерії, зокрема в цьому випадку, неповноти з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; неправильності застосування норм матеріального і процесуального права тощо. Саме таким чином суд і здійснює перевірку на відповідність реалізації дискреції закону (праву), так і на узгодженість рішень/дій, прийнятих на підставі дискреції, з правами особи, загальними принципами публічної адміністрації, процедурними нормами, обставинами справи тощо.

Закон України «Про захист економічної конкуренції» не ставить застосування передбачених ним наслідків узгоджених антиконкурентних дій у залежність від «спільно домовленості разом брати участь у торгах з метою усунення конкуренції». Цілком зрозуміло, що така «домовленість» навряд чи може мати своє матеріальне втілення у вигляді письмових угод чи інших документів. А тому питання про наявність/відсутність узгоджених антиконкурентних дій має досліджуватися судами виходячи з усієї сукупності обставин і доказів, з`ясованих і досліджених у справі, враховуючи їх вірогідність і взаємозв`язок, у відповідності до статті 86 ГПК України.

Крім того, аналізуючи аргументи позивача, суд звертає увагу на те, що рішення органів Антимонопольного комітету України як правило ґрунтується саме на непрямих доказах, адже прямі докази в такого роду справах здобути фактично неможливо. Саме тому закон і надає право цим органам отримати інформацію з різного роду джерел та аналізувати їх на предмет наявності ознак антиконкурентних узгоджених дій, виявлення наміру учасників торгів діяти скоординовано. Відтак, аналізуючи заперечення позивача, суд дійшов висновку, що вони зводяться, в основному, до незгоди з кваліфікацією Антимонопольним комітетом досліджених доказів та встановлених обставин, що не є підставою для скасування рішення № 63/208-р/к по справі № 63/2-01-72-2024 від 27.12.2024.

Отже, розглянувши заявлені позовні вимоги, суд дійшов висновку, що такі заявлено не обґрунтовано, оскільки докази на їх підтвердження не спростовують висновків відповідача про вчинення узгоджених дій, так як зводяться лише до спростування кожної із встановлених відповідачем ознак антиконкурентних дій окремо, без надання оцінки таким ознакам у сукупності, відтак, оскільки в ході розгляду справи позивач не довів належними доказами незаконність оскаржуваного рішення, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. ст. 78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, з урахуванням відсутності порушень чинного законодавства з боку відповідача при прийнятті оспорюваного рішення, суд дійшов висновку, що відповідачем було надано належну оцінку обставинам справи та прийнято законне та обґрунтоване рішення про встановлення порушення законодавства про захист економічної конкуренції та про притягнення позивача, як порушника, до визначеної законом відповідальності. Відтак, оскільки в ході розгляду справи позивач не довів належними доказами незаконність оскаржуваного рішення, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Як передбачено п. 2 ч. 5 ст.238 Господарського процесуального кодексу України, в резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат.

У відповідності до ч. 1 ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на те, що судом позовні вимоги відхилено повністю, то судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 20, 73,74,76-80, 86, 91, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 326 Господарського процесуального кодексу України суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.ст. 241, 256, 257 ГПК України та може бути оскаржено в порядку, визначеному розділом IV Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 29.12.2025

Суддя Гоменюк З.П.