ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2025 року м.Дніпро Справа № 912/909/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Мороза В.Ф. - доповідач,

суддів: Паруснікова Ю.Б., Чередка А.Є.

секретар судового засідання Жолудєв А.В.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2025 (суддя Кабакова В.Г.)

у справі № 912/909/25

за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до відповідача Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго"

про стягнення 71 311 608,56 грн

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" звернулось до Господарського суду Кіровоградської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" про стягнення заборгованості, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, на загальну суму 71 311 608,56 грн, в тому числі 70 837 557,35 грн основного боргу, 277 098,43 грн 3% річних, 196 952,78 грн інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" 70 837 557,35 грн основного боргу, 277 098,43 грн 3% річних, 196 952,78 грн інфляційних втрат та 847 840,00 грн судового збору.

Не погодившись з вказаним рішенням Приватним акціонерним товариством "Кіровоградобленерго" подано апеляційну скаргу, згідно якої апелянт просить скасувати рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2025 у справі №912/909/25 в частині стягнення 277 098,43 грн. 3% річних та ухвалити нове рішення, яким зменшити розмір стягуваних з Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" сум 3% річних до 10 000,00 грн.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги апелянт зазначає, що господарський суд мав врахувати, що основною причиною виникнення заборгованості відповідача є невідповідність встановлених тарифів на послуги з розподілу електричної енергії , які діяли протягом 2022-2023, обґрунтованому рівню витрат у складі структури тарифів, а також збільшення обсягів транзитних перетікань електричної енергії позивача мережами 150 кВ відповідача, що призвели до помітного зростання технологічних витрат електричної енергії. Такий катастрофічний фінансово-економічний стан відповідача фактично унеможливив забезпечення належного фінансування виробничої діяльності та, як наслідок, призвів до виникнення боргу перед позивачем.

Окрім того апелянт зазначає, що постановою НКРЕКП від 09.12.2023 № 2333 «Про встановлення тарифів на послуги з розподілу електричної енергії ПРАТ «КІРОВОГРАДОБЛЕНЕРГО» із застосуванням стимулюючого регулювання» остання затвердила структуру тарифів Відповідача, яка не передбачає отримання прибутку від здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії взагалі, тобто 0. Аналогічні незаконні та дискримінаційні дії було вчинено НКРЕКП і щодо тарифів Відповідача на 2025 рік, структура яких не передбачає отримання прибутку від здійснення господарської діяльності з розподілу електричної енергії, тобто 0 (постанова НКРЕКП від 19.12.2024 № 2211 з додатком), що також оскаржено Відповідачем до Кіровоградського окружного адміністративного суду, справа №340/3031/25. Вказані обставини, безумовно, дозволяють суду розглянути питання щодо зменшення суми нарахованих % річних, оскільки саме такий підхід відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності. При цьому таке зменшення враховує інтереси як боржника, так і кредитора, вимогу якого щодо компенсації за порушення умов договору мало бути враховано судом.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 01.08.2025 апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2025 у справі № 912/909/25 залишено без руху. Скаржнику надано строк 10 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: подати до апеляційного суду докази сплати судового збору у сумі 4 987, 77 грн.

Апелянтом усунено недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 02.09.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2025 у справі № 912/909/25. Розгляд апеляційної скарги призначено у судовому засіданні з викликом сторін на 03.12.2025 о 10 год. 00 хв.

Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що відповідач не згодний із вказаним рішенням лише в частині суми 3% річних в розмірі 277 098,43 грн, просить в цій частині рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким стягнути суму 3% річних в розмірі 10 000,00 грн, тобто зменшити пред`явлену до стягнення суму 3% річних в двадцять вісім разів. Передбачені ст. 625 Цивільного кодексу України 3% річних, не є такою ж самою мірою відповідальності як штрафні санкції та не залежать від поведінки Відповідача. Верховний Суди в постановах від 26.05.2022 у справі № 902/186/21 та від 22.09.2020 у справі № 918/631/19 виклав свої висновки щодо застосування ст. 625 ЦК України, а саме: «Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до ст.625 ЦК є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Відповідні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої палати ВС від 19.06.2019 у справах №№703/2718/16-ц та 646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18. Отже порушення відповідачем строків розрахунків за отриманий товар, що встановлені договором поставки, є підставою для нарахування платежів, передбачених ст. 625 ЦК України, а наявність форс-мажору не звільняє відповідача від обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Відсотки річних величина постійна, мінімальний розмір встановлено органами законодавчої влади в ч. 2 ст. 625 ЦК України в розмірі 3 процентів, з правом особам змінювати такий розмір в договорі. При цьому, в статті 625 ЦК України не передбачено право суду змінювати такий розмір.

В судове засідання 03.12.2025 представники сторін не з`явились, були повідомлені про час розгляду справи.

ПАТ "Національна енергетична компанія "Укренерго" подано клопотання про розгляд справи без участі представника.

Як відзначив Верховний Суд у постанові від 12.03.2019 у справі №910/12842/17 відповідач, як учасник судового процесу, не позбавлений права і можливості забезпечити участь у судовому засіданні будь-якого іншого представника, якому доручити виконання функцій щодо представництва інтересів у суді. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

В свою чергу, Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 року у справі №361/8331/18 зробив правовий висновок, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Враховуючи те, що суд визнав необов`язковою явку учасників справи, а в матеріалах справи містяться докази належного їх повідомлення про час та місце проведення судового засідання, колегія суддів вважає можливим здійснити розгляд апеляційної скарги за наявними матеріалами.

Апеляційний господарський суд, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши повноту та об`єктивність встановлених обставин та висновки місцевого господарського суду, перевіривши правильність застосування норм матеріального та процесуального права, вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, НЕК "УКРЕНЕРГО" є юридичною особою, що утворена 29.07.2019 як акціонерне товариство, 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, внаслідок реорганізації шляхом перетворення Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до наказу Міністерства фінансів України №73 від 15.02.2019 та розпорядження Кабінету Міністрів України №829-р від 22.11.2017 "Про погодження перетворення державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" у приватне акціонерне товариство".

НЕК "УКРЕНЕРГО" є правонаступником майна, усіх прав та обов`язків Державного підприємства "Національна енергетична компанія "Укренерго" відповідно до ст. 108 Цивільного кодексу України, п. 5 Порядку перетворення державного унітарного комерційного підприємства в акціонерне товариство, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №802 від 29.08.2012, п. 3.2. Статуту НЕК "УКРЕНЕРГО".

Наказом НЕК "УКРЕНЕРГО" №550 від 03.10.2023 затверджено умови договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, з подальшими змінами в редакції наказів №742 від 22.12.2023 та №344 від 07.06.2024.

Відповідно до заяви - приєднання ПРАТ "КІРОВОГРАДОБЛЕНЕРГО" надало письмову згоду на приєднання до договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління, розміщеного на офіційному сайті ОСП, на окремих умовах чинного договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління №0532-03041 від 26.06.2019, а саме індивідуальних характеристик, зазначених в додатках до такого договору та реквізитів.

Повідомленням №01/57620 від 31.10.2023 НЕК "УКРЕНЕРГО" проінформував ПРАТ "КІРОВОГРАДОБЛЕНЕРГО" про акцепт заяви (з 01.01.2024) та фактичне приєднання до умов договору (ідентифікатор договору №0532-03041-ПД (далі - Договір).

Договір є публічним договором приєднання та регулює оперативно-технологічні відносини під час взаємодії сторін в умовах паралельної роботи у складі об`єднаної енергетичної системи (ОЕС) України. Цей Договір встановлює права та обов`язки ОСП (оператор системи передачі, НЕК "УКРЕНЕРГО") та Користувача за всіма видами його діяльності на ринку електричної енергії (п. 1.1., 1.3. Договору).

Пунктами 2.1., 2.2. Договору передбачено, що ОСП безперервно надає послугу з диспетчерського (оперативно - технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану Послугу відповідно до умов цього Договору.

Послуга, яка надається за цим Договором згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), має код: 35.12.

Відповідно до п. 3.2. Договору оплата послуг здійснюється за тарифом, який встановлюється НКРЕКП відповідно до затвердженої нею методики (порядку) та оприлюднюється ОСП на своєму офіційному вебсайті https://ua.energy/. Тариф застосовується з дня набрання чинності постановою, якою встановлено тариф, якщо більш пізній строк не визначено такою постановою.

Обсяг наданої Послуги визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі (п. 3.3. Договору).

Пунктом 3.4. Договору встановлено, що планова та/або фактична вартість послуги визначається як добуток діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з диспетчерського (оперативно-технічного) управління та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Згідно з п. 3.5. Договору Користувач здійснює поетапну оплату вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно з такою системою платежів і розрахунків:

- 1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;

- 2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;

- 3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Плановий обсяг послуги, що використовується для визначення планової вартості послуги, визначається на підставі даних Адміністратора комерційного обліку (далі - АКО) за кожну декаду розрахункового періоду (п. 3.6. Договору).

Пунктом 3.7. Договору встановлено, що Користувач здійснює розрахунок з ОСП за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.

Вартість фактично наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти надання Послуги направляються Користувачам до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості фактично наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в "Системі управління ринком", що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості Послуги, після коригування обсягів та вартості, Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта надання Послуги (включно), або Акт надання Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).

Акти надання Послуги та акти коригування до актів надання Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники акта надання Послуги та/або акта коригування до актів надання Послуг в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони.

Пунктом 3.8. Договору встановлено, що Користувач здійснює підписання актів надання Послуги та актів коригування до актів надання Послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.

Згідно з п. 3.9. Договору за наявності заборгованості кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення (за цим Договором). При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів зараховується в оплату пені та штрафних санкцій, за наявності письмової згоди Користувача.

Відповідно до п. 4.2.1., 4.3.2. Договору, ОСП має право своєчасно та в повному обсязі отримувати плату за надану Послугу, а Користувач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки за Договором.

У п. 11.5. Договору сторони погодили, що будь-які документи, що створюються/укладаються Сторонами під час виконання цього Договору (у тому числі акт надання Послуги або акт коригування до акта надання Послуги), можуть бути підписані Сторонами як у паперовій формі шляхом проставляння власноручного підпису уповноваженої особи на час тимчасового не функціонування Сервісу, про що ОСП зобов`язаний повідомити на своєму офіційному вебсайті, так і в електронній формі з використанням електронного підпису (за винятком випадків, коли використання електронного підпису прямо заборонено законом) за допомогою Сервісу, який забезпечує юридично значимий електронний документообіг між Сторонами та знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://оnІіnе.uа.еnеrgу/. Один документ повинен бути підписаний обома Сторонами у один і той самий спосіб (в залежності від форми документу).

Електронний документ, який направляється Стороною на виконання цього Договору через Сервіс, вважається одержаним іншою Стороною з моменту набуття документом статусу "Доставлено" у Сервісі (п. 11.6. Договору).

Сторони визнають, що електронний документ, сформований, підписаний та переданий за допомогою Сервісу, є оригіналом та має повну юридичну силу, породжує права та обов`язки для Сторін, та визнається рівнозначним документом ідентичному документу, який міг би бути створений однією зі Сторін на паперовому носії та скріплений власноручними підписами уповноважених осіб (п. 11.6. Договору).

У п. 11.7. Договору Сторони погодили, що для забезпечення електронного документообігу Сторони зобов`язуються здійснити реєстрацію в Сервісі та дотримуватись правил та інструкції користування Сервісом, які ним передбачені.

Згідно з п. 11.8. Договору при підписанні документів електронним підписом використовується сертифікат, виданий кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, у порядку, встановленому законодавством.

За п. 11.9. Договору Сторона підтверджує, що документи, підписані електронним підписом за допомогою Сервісу з використанням реєстраційних даних Сторони, вважаються такими, що підписані цією Стороною (уповноваженою нею особою).

На виконання умов Договору в період з грудня 2024 року по лютий 2025 року позивач надав, а відповідач отримав послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління на загальну суму 70 837 557,35 грн, про що складено наступні акти:

- акт надання Послуги №ДУА-0012514 за грудень 2024 року від 31.12.2024 на суму 24 664 254,40 грн;

- акт надання Послуги №ДУА-0013296 за січень 2025 року від 31.01.2025 на суму 23 248 495,04 грн;

- акт надання Послуги №ДУА-0014074 за лютий 2025 року від 28.02.2025 на суму 23 007 898,66 грн;

- акт коригування №ДУА_К-0002973 від 03.01.2025 до Акта надання Послуги №ДУА-0010948 від 31.10.2024 на суму зменшення 45 157,05 грн;

- акт коригування №ДУА_К-0003672 від 01.04.2025 до Акта надання Послуги №ДУА-0013296 від 31.01.2025 на суму зменшення 37 933,70 грн.

Разом з тим відповідачем не виконано зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати наданих послуг, що і стало причиною виникнення спору.

Рішенням господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2025 позовні вимоги задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивача 70 837 557,35 грн основного боргу, 277 098,43 грн 3% річних, 196 952,78 грн інфляційних втрат та 847 840,00 грн судового збору.

В обґрунтування вказаного рішення господарський суд зазначив, що відповідач не навів жодних підстав щодо відсутності у нього обов`язку оплачувати послуги диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за вказаний період, лише вказував на не врахування позивачем акта коригування від 01.04.2025. При цьому позивач зменшив суму основного боргу з урахуванням акта коригування, підписаного сторонами 01.04.2025. Строки виконання відповідачем грошових зобов`язань з оплати планової вартості послуг та за фактичний обсяг наданих послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління за період з грудня 2024 року по лютий 2025 року на момент звернення до суду є такими, що настали. Проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження оплати відповідачем вказаних послуг. З огляду на вказані обставини, місцевий суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення 70 837 557,35 грн основного боргу. Окрім того, перевіривши розрахунки заявлених до стягнення сум 3% річних та втрат від інфляції господарський суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що позов було задоволено у повному обсязі.

Щодо викладених обставин колегія зазначає наступне.

Відповідно до приписів ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи, що відповідачем не надано доказів виконання зобов`язання щодо оплати наданих послуг та не спростовано свого обов`язку оплатити такі послуги, колегія вважає висновок господарського суду про задоволення позовних вимог правильним і обґрунтованим.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт зазначає, що не погоджується з задоволеними позовними вимогами в частині стягнення 3% річних у розмірі 277 098,43 грн. та просить його скасувати в цій частині та зменшити розмір 3% річних до 10 000,00 грн.

Разом з тим статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Рішенням господарського суду встановлено, та не заперечується сторонами, невиконання відповідачем зобов`язань за договором щодо оплати наданих послуг.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В постанові від 08.03.2020 у справі № 902/417/18 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що за частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості; справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин; зокрема, загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі; господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Також Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц (п. 8.35).

Вимагати сплати суми боргу з урахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений у силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (висновок наведений у постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18).

В постанові від 24.04.2024 року у справі № 657/1024/16-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і трьох процентів річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У справі № 902/417/18 Великою Палатою Верховного Суду зроблено загальний висновок про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, тоді як підстави та обставини для такого зменшення процентів річних суд повинен встановлювати у кожному конкретному випадку.

При цьому у пункті 8.41 цієї постанови Велика Палата Верховного Суду зазначила, що з огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум санкцій у вигляді штрафу, пені і процентів річних, враховуючи, що не є справедливим, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання, Велика Палата Верховного Суду вважає справедливим, пропорційним і таким, що відповідатиме обставинам цієї справи, які мають юридичне значення, та наведеним вище критеріям, обмежити розмір санкцій сумами штрафу і пені, які вже присуджені до стягнення судами попередніх інстанцій, та відмовити у їх стягненні з цих підстав.

Зменшення розміру відсотків річних не може бути застосовано судами як "загальна практика" при розгляді в інших справах питання зменшення розміру відсотків річних, нарахованих на підставі приписів ст.625 ЦК України на рівні мінімально визначеного розміру трьох процентів (п.52 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2024 у справі №922/444/24).

При цьому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі №903/602/24 конкретизовано правовий висновок, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (щодо застосування положень статті 625 ЦК України) та зазначено, що три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом) є законодавчо встановленим та мінімальним розміром процентів річних, на які може розраховувати кредитор у разі неналежного виконання зобов`язання боржником. Тому розмір процентів річних, який становить три проценти річних (якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом), не підлягає зменшенню судом.

Як вбачається з матеріалів даної справи, позивач заявив до стягнення з відповідача відсотки річних у розмірі, передбаченому законодавством, з огляду не підлягає зменшенню заявлена позивачем сума 3% річних.

За таких умов, відсутні підстави для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в частині стягнення 3% річних.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, наведені ним у апеляційній скарзі, як необґрунтовані та такі, що не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і обставини, надав їх належну правову оцінку.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша). Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Звертаючись з апеляційною скаргою, апелянт не спростував висновків суду першої інстанції та не довів порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.

В силу приписів статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Порушень або неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено.

Враховуючи зазначене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що доводи скаржника, наведені ним в апеляційній скарзі, свого підтвердження не знайшли, не спростовують мотивів та висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, у зв`язку з чим, відхиляються судом апеляційної інстанції, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2025 у справі № 912/909/25.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі положень ст. 129 ГПК України покладаються на її заявника.

Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 244, 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Кіровоградобленерго" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2025 у справі № 912/909/25 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.06.2025 у справі №912/909/25 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покласти на Приватне акціонерне товариство "Кіровоградобленерго".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 22.12.2025

Головуючий суддя В.Ф. Мороз

Суддя Ю.Б.Парусніков

Суддя А.Є. Чередко