ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.12.2025 Справа № 914/3205/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Король М.Р., розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО - ІННОВАЦІЇ 2025»

до відповідача: Львівського національного університету природокористування

про: стягнення 184 518,62 грн.

без виклику сторін,

ВСТАНОВИВ

16.10.2025р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО - ІННОВАЦІЇ 2025» до відповідача: Львівського національного університету природокористування про стягнення 184 518,62 грн.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.10.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

Дана ухвала суду була надіслана позивачу та відповідачу в їхні електронні кабінети, про отримання яких матеріали справи містять відповідні довідки, підписані відповідальним працівником.

Крім того, процесуальний документ щодо розгляду спору у даній справі офіційно оприлюднений у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua, та знаходиться у вільному доступі.

Таким чином, судом було вчинено всіх можливих за даних обставин дій щодо належного повідомлення учасників справи про спір, що розглядається. Зважаючи на зазначене, учасники справи належним чином були повідомлені про відкриття судового провадження у даній справі.

Стаття 43 Господарського процесуального кодексу України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статті 81 Господарського процесуального кодексу України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 4 частини 3 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції.

Суть спору та правова позиція учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач стверджує, що відповідач, всупереч умовам договору про постачання електричної енергії споживачу №28/11/24 від 28.11.2024 року, частково не виконав свої зобов`язання щодо оплати суми за спожиту електричну енергію в сумі 184 518,62 грн.

Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк, встановлені ухвалою Господарського суду Львівської області від 21.10.2025р.

За результатами дослідження наданих доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне:

28.11.2025 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ІННОВАЦІЇ 2025» (далі Постачальник) та Відокремленим структурним підрозділом «Вишнянський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування» (далі - Споживач) укладений договір про постачання електричної енергії споживачу №28/11/24 від 28.11.2024 року.

Згідно з пунктом 2.1. Договору, Постачальник зобов`язується постачати Споживачу Товар: Електрична енергія, вільні ціни, без розподілу далі електрична енергія/ Товар), а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей Товар на умовах цього договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору, строк (термін) поставки (передачі) товару: 01.12.2024 р. по 31.12.2024 р. включно.

Згідно з п. 5.1. Договору, загальна ціна Товару (ціна Договору) становить 1 142 598,00 (один мільйон сто сорок дві тисячі п`ятсот дев`яносто вісім гривень 00 копійок), у тому числі ПДВ 190 433,00 (сто дев`яносто тисяч чотириста тридцять три гривні 00 копійок)

Відповідно до п. 5.4. Договору, споживач бере зобов`язання щодо здійснення оплати за електричну енергію на умовах, передбачених додатком № 2 «Порядок розрахунків» та додатком № 4 «Порядок визначення вартості електричної енергії».

Згідно з п. 14.1. Договору, Договір набуває чинності з дати підписання та діє по 31 грудня 2024 року включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань за цим Договором.

Згідно з п.2. Додатку №2 до Договору, розрахунковий період за Договором є календарний місяць.

Відповідно до п.5 Додатку №2 до Договору, остаточний розрахунок здійснюється Споживачем на підставі виставленого Постачальником рахунку.

Згідно з. п.6. Додатку №2 до Договору, тривалість періоду для оплати отриманих рахунків не має перевищувати 20 робочих днів з дня отриманих рахунків.

Відповідно до п.5.10. Договору, в разі необхідності зміни умов Договору, Сторона ініціатор такої зміни зобов`язана ініціювати та направити на погодження іншій стороні проект змін до цього Договору у формі додаткової угоди (додаткового договору). Зміни до Договору оформляються у письмовій формі шляхом укладення додаткової угоди (додаткового договору).

В період дії договору, сторонами було укладено наступні додаткові угоди, якими вносились зміни щодо ціни договору:

- Додаткову угоду №1 до Договору №28/11/24 про постачання електричної енергії споживачу від 05.12.2024 року;

- Додаткову угоду №2 до Договору №28/11/24 про постачання електричної енергії споживачу від 27.12.2024 року.

26.12.2024 року Позивачем отримано лист №136 про надання рахунку на оплату за електричну енергію за грудень 2024 року на суму 10 631,88 грн. та лист №140 від 27.12.2024 року про виставлення рахунку за календарний місяць грудень 2024 року на оплату за електричну енергію на суму 210 000,00 грн.

Позивачем у відповідь на вищевказані листи сформовано та надіслано Акт приймання-передачі електричної енергії №150724121 від 26.12.2024 року та рахунок на оплату №1 від 26.12.2024 року, Акт приймання-передачі №150724121 від 27.12.2024 року та Рахунок на оплату № від 27.12.2024 року.

Також, постачальником надіслано лист №1243-12/2024 від 27.12.2024 року, яким попереджено відповідача, що у випадку відмінності даних, які споживач надав в листі від фактично звітних обсягів споживання від ПАТ «Львівобленерго» або зміною встановленої ціни, буде наданий Акт коригування за грудень 2024 року.

31.12.2024 року складено Акт коригування №1 на Акт приймання-передачі №150724121 та рахунок на оплату № від 31.12.2024 р. до Акту коригування № 1 від 31.12.2024 року.

Відповідач, всупереч вимогам договору, споживши електричну енергію на суму 405 150,50 грн, здійснив часткову оплату в розмірі 220 631,88 грн. (платіжні інструкції №290 від 27.12.2025 року на суму 10 631,88 грн. та №306 від 27.12.2025 року на суму 210 000,00 грн), заборгованість на момент подачі позову склала 184 518,62 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 наведеної норми визначено, що до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Покупець, згідно з вимогами ч. 1 ст. 691, ч. 1, 2 ст. 692 ЦК України, зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.

Частиною 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії визначено Законом України «Про ринок електричної енергії» (далі - Закон).

Відповідно до ст.4 Закону, учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори про постачання електричної енергії споживачу.

Згідно з ч. 2 ст. 56 Закону, договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Згідно зі ст. 57 Закону, електропостачальники мають право, зокрема, на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію.

Стаття 58 Закону встановлює обов`язок споживача сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018р. (далі - ПРРЕЕ), постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію (п. 3.1.1. ПРРЕЕ).

Згідно з п.2.3.13 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затвердженою Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, обсяги спожитої електричної енергії визначаються за розрахунковий період, який становить 1 календарний місяць. Обсяг спожитої протягом розрахункового періоду електричної енергії визначається в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку.

Відповідно до п.4.3 Правил роздрібного ринку електричної енергії, дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому - передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Кодекс комерційного обліку, затверджений Постановою НКРЕКП від 14.03.2018р. № 311 (далі - Кодекс комерційного обліку) визначає принципи організації комерційного обліку електричної енергії на ринку електричної енергії України, процеси та процедури для забезпечення формування даних щодо обсягу виробленої, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії з метою використання таких даних на ринку електричної енергії, права та обов`язки сторін стосовно організації комерційного обліку електричної енергії та отримання точних і достовірних даних комерційного обліку для здійснення комерційних розрахунків із дотриманням рівних прав і без дискримінації учасників ринку електричної енергії.

Згідно з п. 9.14.1 Кодексу комерційного обліку, АКО (адміністратор комерційного обліку) має передавати АР (адміністратор розрахунків) та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.

Відповідно до п.9.14.3 Кодексу комерційного обліку, учасники ринку та АР використовують для розрахунків та інших комерційних цілей виключно сертифіковані дані щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, відібраної, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії, що отримані від АКО та зберігаються у нього для кожної ТКО.

ТзОВ «Енерго-Інновації 2025» отримує дані щодо обсягів електричної енергії, необхідні для формування платіжних документів, від адміністратора комерційного обліку, яким у даному випадку є ПрАТ «Львівобленерго».

Відповідно до сертифікованих даних комерційного обліку ПрАТ «Львівобленерго» за грудень 2024 року, Відповідачем було спожито загалом 54 961 кВт*год електричної енергії, що відповідає обсягу зазначеному в рахунках та актах.

В порушення умов укладеного Договору про постачання електричної енергії споживачу №28/11/24 і чинного законодавства п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, Відповідач не розрахувався за спожиту електричну енергію в повному обсязі у грудні 2024 року.

Таким чином, на час ухвалення цього рішення залишкова заборгованість за спожиту електроенергію протягом грудня 2024 року складає 184 518,62 грн та залишається несплаченою, і іншого відповідач не довів.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача боргу за спожиту електроенергію протягом грудня 2024 року є належним чином доведеною, правомірною, обґрунтованою та такою, що не спростована відповідачем і підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ГПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч.1). Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами ст. ст. 13 та 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст.73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 78 ГПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку, як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних, допустимих та вірогідних доказів, які б повністю спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заборгованість за отримані ним послуги від позивача у визначеному розмірі.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що наявними у справі достовірними та належними доказами підтверджується обставина порушення відповідачем прав позивача щодо отримання коштів за спожиту електричну енергію у строк, передбачений договором. Відповідач, у свою чергу, доказів на спростовування такої обставини не подав, доказів оплати заборгованості в повному розмірі також. Відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Розглянувши спір по суті, господарський суд враховує також наступне.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (ч. 1 ст. 89 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 91 ЦК України, юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Цивільна правоздатність юридичної особи виникає з моменту її створення і припиняється з дня внесення до єдиного реєстру запису про її припинення (ч. 4 ст. 91 ЦК України).

У відповідності до частини 1 статті 92 ЦК України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до статті 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій (ч. 1 ст. 95 ЦК України).

Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи (ч. 2 ст. 95 ЦК України).

Згідно з ч. 3 ст. 95 ЦК України, філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх утворила, і діють на підставі затвердженого нею положення або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва.

Відповідно до ч. 4 ст. 95 ЦК України, керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва.

Згідно зі змістом цих правових норм, представництва утворюються для виконання допоміжних операцій поза місцем знаходження самої юридичної особи в тих місцях, де знаходження такого представництва забезпечить зручність налагодження зв`язків, виконання певних дій, на які воно уповноважене юридичною особою, в тому числі виконання юридичних дій. На відміну від філій представництва не виконують фактичних дій, компетенція їх обмежена виконанням юридичних дій від імені юридичної особи. Представництва не визнаються суб`єктами цивільного права, а їх посадові особи можуть діяти від імені юридичної особи. Відповідальність за дії представництв і їх посадових осіб несе юридична особа, яка утворила ці представництва.

Таким чином, філії та представництва, хоча й є відокремленими підрозділами юридичної особи, проте продовжують залишатися складовими частинами юридичної особи й власною юридичною правосуб`єктністю вони не наділені.

Так, згідно з відомостями Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань Відокремлений структурний підрозділ «Вишнянський фаховий коледж Львівського національного університету природокористування» (ідентифікаційний код 34387399) зареєстрований, як відокремлений структурний підрозділ юридичної особи Львівського національного університету природокористування (ідентифікаційний код 00493735).

Щодо розподілу судового збору, суд зазначає наступне:

Сплачена позивачем сума судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією №6062 від 20.05.2025р. на суму 2 422,40 грн.

Відповідно до ч.9 ст.129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір у справі виник з вини відповідача, судовий збір слід покласти на нього повністю, а саме у сумі 2 422,40 грн.

Керуючись 13, 73-74, 76-79, 86, 126, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Стягнути з Львівського національного університету природокористування (місцезнаходження: Україна, 80381, Львівська обл., Львівський р-н, м. Дубляни, вул. Володимира Великого, будинок 1; ідентифікаційний код 00493735) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕНЕРГО-ІННОВАЦІЇ 2025» (місцезнаходження: Україна, 69035, м. Запоріжжя, вул. Жаботинського Леоніда, будинок 50; ідентифікаційний код - 44256077) 184 518,62 грн. заборгованості та 2 422,40 грн. судового збору.

3.Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Суддя Король М.Р.