ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2025 р. Справа№ 910/4977/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

від позивача: Волощук В.В. - адвокат, посвідчення № 1056;

від відповідача: Кобзаренко Я.В. - адвокат, посвідчення № 1794/10;

за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сусіди, Чорновола-20"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2025

у справі № 910/4977/25 (суддя - Головіна К.І.)

за результатом розгляду заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сусіди, Чорновола-20" про розподіл судових витрат

за позовом ОСОБА_1

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сусіди, Чорновола-20"

про визнання недійсним та скасування рішення

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції у даній справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 заяву Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди, Чорновола-20» про розподіл судових витрат задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди, Чорновола-20» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 грн 00 коп. У решті вимог - відмовлено.

2. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Часткового не погодившись з постановленою ухвалою, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди, Чорновола-20» 08.12.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати таке додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 року (ухвала про розподіл судових витрат) у справі №910/4977/25 та постановити нове рішення, яким заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити та стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь ОСББ «СУСІДИ, ЧОРНОВОЛА-20» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41 000,00 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2025 було відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Сусіди, Чорновола-20» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі № 910/4977/25; призначено її до розгляду в судовому засіданні на 23.12.2025.

У судове засідання 23.12.2025 з`явились представники обох сторін. Представник відповідача апеляційну скаргу на ухвалу від 04.12.2025 підтримав, просив її задовольнити, оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСББ «СУСІДИ, ЧОРНОВОЛА-20» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 41 000,00 грн. Представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечив, просив залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

3. Вимоги апеляційної скарги та короткий зміст наведених в ній доводів

Так, в поданій апеляційній скарзі апелянт зазначив, що вважає ухвалу суду першої інстанції в частині зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу необґрунтованою та такою, що не відповідає реальним обставинам справи. На його думку, хоча суд і визнав факт понесення відповідачем витрат та їх документальне підтвердження, він без достатньої мотивації істотно зменшив заявлену суму, не надавши переконливих аргументів щодо невідповідності витрат критеріям реальності та розумності.

Апелянт зазначає, що справа відзначалася значною складністю та великим обсягом матеріалів, зумовлених активною та, на його переконання, «зловживальною» процесуальною поведінкою позивача. Подання численних клопотань, заяв, змін позовних підстав, а також апеляційне оскарження проміжних процесуальних рішень спричинили необхідність додаткового аналізу, підготовки процесуальних документів і участі адвоката як у суді першої, так і апеляційної інстанції. Усі ці дії безпосередньо вплинули на обсяг і вартість наданої правничої допомоги.

Апелянт наголошує, що адвокат діяв у межах професійних обов`язків та вимог адвокатської етики, був зобов`язаний аналізувати всі подані матеріали і забезпечувати ефективний захист інтересів клієнта, а отже понесені витрати є об`єктивно необхідними. Визначена судом сума компенсації, на думку апелянта, є нереалістично низькою, не відповідає ринковій вартості юридичних послуг у спорах цієї категорії та фактично не відшкодовує реальні витрати відповідача.

У зв`язку з цим апелянт вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував критерії співмірності та розумності судових витрат, а ухвала в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення повної суми витрат на професійну правничу допомогу.

4. Вимоги відзиву на апеляційну скаргу та короткий зміст заперечень

Своїм правом в порядку с. 263 ГПК України на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач не скористався, хоча адвокат позивача був присутнім в судовому засіданні 23.12.2025 та надав усні заперечення проти апеляційної скарги, пославшись на зміст заяви про зменшення витрат на послуги адвоката, яку було подано до суду першої інстанції.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

5. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 позов ОСОБА_1 був залишений без розгляду за заявою позивача.

Згідно з ч. 5 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Тобто процедура розгляду заяви про розподіл судових витрат у випадку залишення позовної заяви без розгляду має здійснюватися з урахуванням особливостей, визначених статтею 130 Господарського процесуального кодексу України, та з урахуванням загальної чи спрощеної процедури позовного провадження, яка застосовувалася щодо розгляду позовної заяви в конкретній справі. У такому випадку процесуальним законом відповідачу надається право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, яким він може скористатись або не скористатись.

Задоволення заяви про компенсацію здійснених витрат відповідача відповідно до статті 130 Господарського процесуального кодексу України не є усуненням судом неповноти судового рішення, а залежить виключно від волевиявлення самого відповідача, така процедура не передбачає дискреційних повноважень та власної ініціативи суду щодо розгляду вказаного питання, на противагу приписам статті 244 Господарського процесуального кодексу України.

Суд апеляційної інстанції на підставі ч. 4 ст. 236 ГПК України враховує правові висновки, викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21, відповідно до якої ухвала суду про компенсацію судових витрат після закриття провадження у справі чи залишення позову без розгляду є судовим рішенням про розподіл судових витрат, яке приймається за наслідком розгляду відповідного клопотання відповідача з урахуванням принципів диспозитивності та змагальності сторін.

З урахуванням наведеної правової позиції Великої Палати Верховного Суду, питання щодо компенсації здійсненних відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, при залишенні позову без розгляду вирішується судом виключно на підставі відповідної заяви відповідача у порядку, передбаченому частинами 3, 6 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, тобто шляхом постановлення ухвали про розподіл судових витрат, а не ухвалення додаткового рішення.

Частиною шостою даної статті передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини восьмої статті 129 ГПК України, зокрема, якщо судом не буде встановлено зловживання стороною чи її представником або виникнення спору внаслідок неправильних дій сторони.

До судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої статті 123 Господарського процесуального кодексу України). Отже відповідач може заявити вимогу про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги за рахунок позивача, який ініціював судовий спір.

При компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивача із застосуванням частини п`ятої статті 130 Господарського процесуального кодексу України має бути встановлена необґрунтованість дій позивача, пов`язаних з розглядом справи, та необхідність понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачем справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу ).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 123, 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Суд першої інстанції вірно встановив, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, що на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу відповідач надав такі документи:

- свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю Кобзаренком Ю.В. № 1794/10 від 28.09.2001;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСББ «Сусіди, Чорновола-20» адвокатом Кобзаренком Ю.В. серія АІ № 1892272;

- договір про надання правничої (правової) допомоги № 600 від 08.05.2025, укладеного між ОСББ «Сусіди, Чорновола-20» та Адвокатським об`єднанням «Ю.Д.К.»;

- акт надання правової допомоги від 14.11.2025, за яким загальна вартість правничої допомоги, наданої адвокатом Кобзаренком Ю.В., склала 41 000,00 грн;

- виписку АТ КБ «Приватбанк» по рахунку АО «Ю.Д.К.», відповідно до якої ОСББ «Сусіди, Чорновола-20» сплатило адвокату 41 000,00 грн за правничу допомогу.

Так, згідно долученого до матеріалів справи акту надання правової допомоги від 14.11.2025 адвокатом було надано наступні послуги:

- складання відзиву на позовну, вартість послуги: 20 000,00 гривень;

- участь у судовому засіданні 20.05.2025, вартість послуги: 3 500,00 грн;

- участь у судовому засіданні 05.06.2025, вартість послуги: 3 500,00 гривень;

- участь у судовому засіданні 04.08.2025, вартість послуги: 3 500,00 гривень;

- участь у судовому засіданні 09.10.2025, вартість послуги: 3 500,00 гривень;

- участь у судовому засіданні 30.10.2025, вартість послуги: 3 500,00 гривень;

- участь у судовому засіданні 13.11.2025, вартість послуги: 3 500,00 грн.

Загальна вартість сплаченої правничої допомоги - 41 000,00 гривень.

Частинами першою та другою статті 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Суд апеляційної інстанції враховує, що при визначенні суми відшкодування слід виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

При цьому, розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Частинами першою та другою статті 30 вказаного Закону встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. (Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Суд апеляційної інстанції враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Об`єднана палата Верховного Суду у справі № 922/445/19 (постанова від 03.10.2019) зроблено висновок, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що до здійсненого відповідачем розрахунку адвокатських витрат, останнім було включено участь в судовому засіданні 04.08.2025 (в суді апеляційної інстанції при розгляді апеляційної скарги на ухвалу суду Господарського суду міста Києва від 20.05.2025, повний текст якої складено та підписано 26.05.2025 про відмову у забезпеченні доказів).

Суд апеляційної інстанції зазначає, що стягнення наведеної вартості за послуги адвоката відповідача в розмірі 3 500,00 грн, надані останнім в суді апеляційної інстанції не можуть бути покладені судом першої інстанції через наступне. В постанові суду апеляційної інстанції від 04.08.2025 в розділі: «Судові витрати» було зазначено, що у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати - покладаються на апелянта. Суд першої інстанції, розподіляючи судові витрати, не звернув увагу на зазначене. Через що ухвала підлягає частковому скасуванню.

Тоді як сторона звернулася до суду першої інстанції з відшкодуванням таких витрат. Водночас, суд апеляційної інстанції не передавав в цій частині справу на новий розгляд і не доручав суду першої інстанції здійснювати розподіл судових витрат в цій частині за результатами розгляду спору. Натомість, суд ухвалив остаточне рішення із зазначеного процесуального питання, яке набрало законної сили. Тому в цій частині заяви слід відмовити.

Таким чином, розподілу підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 37 500,00 грн. Так, за відзив на позову заяву - 20 000,00 грн (які суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими).

В даному аспекті суд апеляційної інстанції також зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано зменшив витрати на послуги адвоката до 15 000,00 грн та не надав оцінку тому, що сам позивач в попередньому розрахунку витрат на послуги адвоката зазначив 200 000,00 грн, тоді як в клопотанні про зменшення витрат відповідача просив останні зменшити до 6 000,00 грн без подання відповідних доказів такого в розумінні ст. 74, 76-79, 80, 86, 269 ГПК України. А тому в цій частині суд апеляційної інстанції приймає доводи скаржника та вважає їх частково обґрунтованими. Заява позивача про зменшення не підлягає задоволенню, водночас заявлена сума є частково обґрунтованою.

Суд апеляційної інстанції вважає, що, оскільки питання щодо компенсації здійсненних відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, при залишенні позову без розгляду вирішується судом виключно на підставі відповідної заяви відповідача у порядку, передбаченому частинами 3, 6 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням значних обсягів матеріалів справи (6 томів), великої кількості процесуальних заяв позивача та проведенні п`яти судових засідань (з урахуванням тривалості таких судових засідань) обґрунтованим розміром витрат за них - 15 000,00 грн.

А тому, суд апеляційної інстанції вважає, що висновок суду першої інстанції про необхідність зменшення всієї суми витрат на послуги адвоката до 15 000,00 грн - є необґрунтованим.

Таким чином, обґрунтованим розміром витрат на послуги адвоката в суді першої інстанції становить - 35 000,00 грн (20 000,00 грн + 15 000,00 грн). А тому апеляційна скарга в цій частині підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала - частковому скасуванню в частині відмови у стягненні 20 000,00 грн. Тоді як ухвалу суду в частині стягнення 15 000,00 грн - слід залишити без змін.

Керуючись ст. 2, 126, 129, 269, 270, ст. 275-277, 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Сусіди, Чорновола-20" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі № 910/4977/25 - задовольнити частково.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі № 910/4977/25 в частині відмови в стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн - скасувати, задовольнивши заяву в цій частині.

3. В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.12.2025 у справі № 910/4977/25 (про стягнення 15 000,00 грн) - залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

4. Видачу наказу доручити місцевому господарському суду.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Порядок та строки оскарження передбачені ст. 286 - 291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 25.12.2025.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім