ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 Справа № 914/2852/25

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Юлії СУХОВИЧ, за участі секретаря судового засідання Ольги КРАВЕЦЬ, розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Левітрейд Глобал Вайн, село Підберізці, Львівський район, Львівська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю КНІТТА ЛЕНД, місто Львів

про стягнення 446 461,61 грн.

За участі представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Левітрейд Глобал Вайн до Товариства з обмеженою відповідальністю КНІТТА ЛЕНД про стягнення заборгованості за договором поставки №13/09 03 ДІ від 13.09.2024 в сумі 446 461,61 грн, з яких 337 666,00 грн основний борг, 25 769,19 грн інфляційні нарахування, 83 026,42 грн пені.

Хід розгляду справи викладено у наявних в матеріалах ухвалах суду та відображено у протоколах судових засідань.

Позивач явки уповноваженого представника в судове засідання 16.12.2025 для розгляду справи по суті не забезпечив. Заяви, клопотання в тому числі про відкладення розгляду справи станом на час проведення судового засідання від позивача до суду не надходили.

Відповідач явки уповноваженого представника в судове засідання 16.12.2025 для розгляду справи по суті не забезпечив. Відзив, заяви, клопотання в тому числі про відкладення розгляду справи станом на час проведення судового засідання від відповідача до суду не надходили.

Копія ухвали Господарського суду Львівської області від 25.11.2025 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду справи по суті на 16.12.2025 об 11:00 год, була доставлена позивачу та відповідачу до їх електронних кабінетів в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідками про доставку електронних листів від 25.11.2025.

Слід зазначити, що ухвалою суду від 25.11.2025 явка представників сторін в судове засідання 16.12.2025 для розгляду справи по суті не визнавалась судом обов`язковою.

Відповідно до частини 1, частини 3 статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Суд вважає, що ним було виконано умови Господарського процесуального кодексу України стосовно належного повідомлення відповідача про час і місце розгляду справи, проте своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явки представника не забезпечив, відзиву не подав.

Враховуючи належне повідомлення сторін про дату судового засідання, достатність документів наявних у матеріалах справи для вирішення спору по суті, беручи до уваги заяву позивача про розгляд справи за відсутності представника, а також враховуючи, що явка представників в засідання обов`язковою не визнавалась, суд не вважає відсутність представників сторін у даному судовому засіданні перешкодою для вирішення спору по суті в даному судовому засіданні.

Відводів складу суду та секретарю судового засідання сторонами не заявлено.

Відзив у встановлений судом строк відповідачем не подано.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

У судовому засіданні 16.12.2025 ухвалено рішення у справі.

Правова позиція сторін.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Левітрейд Глобал Вайн» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КНІТТА ЛЕНД» (19.08.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Діоніс Культ» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «КНІТТА ЛЕНД» та юридичну адресу) було укладено договір поставки №13/09 03 ДІ від 13.09.2024, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити й передати у власність покупцеві товар

на підставі замовлення останнього та у відповідності до специфікації, а покупець зобов`язується прийняти поставлений постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у договорі.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати за отриманий товар повністю не виконав, внаслідок чого станом на момент подання позовної заяви, за розрахунками позивача, у відповідача існує заборгованість у розмірі 337 666,49 грн зі сплати основного боргу за поставлений товар.

У зв`язку з порушенням строків оплати позивач нарахував відповідачу 25 769,19 грн інфляційних нарахувань та 83 026,42 грн пені.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача 446 461,61 грн заборгованості, яких 337 666,49 грн залишок заборгованості за договором поставки №13/09 03 ДІ від 13.09.2024, 25 769,19 грн інфляційних нарахувань та 83 026,42 грн пені.

Позиція відповідача.

Відповідач відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом не подав, проти позову не заперечив.

Обставини встановлені судом.

13.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Левітрейд Глобал Вайн»» (надалі по тексту рішення - позивач, згідно з договором постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діоніс Культ» (надалі по тексту рішення - відповідач, згідно з договором покупець) було укладено договір поставки №13-09/ 03ДІ, відповідно до умов якого постачальник зобов`язувався поставити й передати у власність покупцеві товар, а покупець зобов`язувався прийняти товар, на підставі замовлення останнього та у відповідності до специфікації, а покупець зобов`язується прийняти поставлений постачальником товар та оплатити його вартість у порядку і на умовах, погоджених сторонами у договорі.

Відповідно до пункту 3.1. договору товар поставляється постачальником у відповідності з замовленням покупця по асортименту, кількості, зазначеному в замовленні. Строк поставки товару не повинен перевищувати 72 (сімдесят дві) год з моменту отримання замовлення постачальником.

Пунктом 3.2 договору сторони домовились, що замовлення можуть надаватись постачальникові письмово або на електронну пошту: 1.metenko@1еуіtгаdе.ua постачальник зобов`язаний підтвердити (погодити) замовлення шляхом відправлення листа на електронну пошту покупця: . Постачальник зобов`язується дотримуватись відповідності позицій в накладній позиціям в замовленні. Кожне замовлення повинно оформлюватися окремою накладною. Не допускається об`єднання декількох замовлень в одну накладну та оформлення декількох накладних по одному замовленню.

Обсяги і асортимент чергової поставки можуть змінюватися шляхом внесення змін чи доповнень до замовлення в порядку, передбаченому пунктом 3.3. цього договору.

Відповідно до пункту 3.5. договору пунктом поставки товару за цим договором є магазин покупця, адреса якого зазначена в замовленні або склад покупця. Сторони погодили, що постачальник зобов`язаний доставити товар до місця розвантаження.

Пунктом 3.6. сторони узгодили, що поставка товару до місця передачі здійснюється транспортом постачальника. Витрати з транспортування товару до пункту поставки несе постачальник. Датою поставки є дата отримання покупцем товару на складі покупця, що зазначається у ТТН і засвідчується підписами уповноважених представників сторін.

Відповідно до пункту 3.7. договору товар поставляється на умовах поставки DDP, відповідно з міжнародними правилами інтерпретації комерційних термінів «Інкотермс» в редакції 2010 року, які застосовуються із урахуванням особливостей, пов`язаних із внутрішньодержавним характером цього договору, а також тих особливостей, що випливають із умов цього договору.

Згідно з пунктом 3.10 договору постачальник поставляє кожну партію товару у суворій відповідності до умов замовлення. Під час поставки партії товару постачальник повинен забезпечити:

а) суворе дотримання встановлених правил упакування і завантаження відповідної продукції, як складової товару, маркування та опломбування окремих місць;

б) точне визначення кількості відвантаженої продукції (ваги, кількості місць: ящиків, мішків, коробок, піддонів і т.п.)в накладних на поставку товару;

в) при поставці товару в упакованих або затарених місцях - вкладення в кожне тарне місце передбаченого стандартом, технічними умовами, іншими обов`язковими правилами документа (пакувального ярлика, вкладиша і т. п.), що свідчить про найменування і кількість товару, вкладеного в транспортну тару;

г) належне оформлення відвантажувальних і розрахункових документів, відповідність зазначених у них даних про товар (кількість, асортимент, номенклатуру), що поставляється, кількості, асортименту та номенклатурі фактично поставленого товару.

Відповідно до пункту 3.12. договору кожна партія товару повинна супроводжуватися належно оформленими відповідно до вимог нормативно-правових актів України документами, що передбачені законодавством України при обороті (реалізації) замовленого покупцем товару, далі - товаросупровідні документи, та які відповідають специфікації, зокрема: накладною на товар, яка повинна бути оформлена відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», та містити: номер та дату цього Договору; номер замовлення; найменування одиниць товару; його ціну; номери реєстраційних номерів сертифікатів відповідності або свідоцтв про визнання відповідності та/або декларації про відповідність, якщо це передбачено технічним регламентом підтвердження відповідності на замовлений товар; штрих-коди товару; код УКТЗЕД;

- товарно-транспортною накладною на перевезення товару;

- документами або їх належно засвідченими копіями про відповідність якості товару, якщо нормативно-правовими актами України передбачено супровід партії товару такими документами (сертифікати та/або декларації відповідності, або інші офіційні документи, що підтверджують таку відповідність, ветеринарні свідоцтва, карантинні сертифікати,висновки та дозволи СЕС, тощо);

-копіями дозвільних документів (експлуатаційних дозволів, ліцензій, тощо), виданих постачальнику, якщо нормативно-правовими актами оборот товарів дозволяється тільки при наявності у постачальника відповідних документів;

-копіями гарантійних сертифікатів на товар (кожну одиницю), на який встановлено гарантійний термін;

-документи, що підтверджують правомірність використання постачальником прав інтелектуальної власності третіх осіб, в тому числі сертифікати географічного зазначення товару;

- іншими документами або їх належно засвідченими копіями, без наявності яких реалізація товару заборонена або унеможливлюється відповідно нормативно-правовими актами України.

Протоколом розбіжностей №1 до договору поставки № 13/09 03Ді сторони пунктом 3.17 узгодили, що покупець має право повернути товар після спливу та наближення до спливу терміну реалізації або строку придатності товару, а постачальник зобов`язаний прийняти такий товар та замінити на аналогічний товар з належним строком придатності.

Покупець оформлює повернення товарів за допомогою накладної на повернення товарів (пункт 3.18 договору).

Відповідно до пункту 3.19 договору повернення товару постачальнику відбувається у тому ж пункті поставки товару, куди цей товар був поставлений постачальником. Повернення товару відбувається виключно за участю уповноважених представників сторін. Перехід права власності на товар від покупця до постачальника здійснюється в момент фактичного повернення товару покупцем постачальнику, що підтверджується підписанням накладної на повернення товарів уповноваженими представниками сторін.

Відповідно до пункту 5.1. договору покупець оплачує товар, що поставляється, за цінами, погодженими сторонами в специфікації/акційній та підтвердженими у накладних. Ціна на товар в специфікації вказується в гривнах.

Ціна товару зазначається в накладних та при кожній наступній поставці не має перевищувати цін, узгоджених в специфікації. Ціни на товар можуть бути змінені за погодженням сторін шляхом викладання специфікації в новій редакції. У випадку, якщо ініціатором внесення змін до специфікації є постачальник, він зобов`язаний надати покупцю специфікацію в новій редакції безпосередньо або -шляхом направлення її на електронну пошту: . для узгодження не пізніше, ніж за 30 (тридцять) днів до дати поставки за зміненими цінами. При цьому попередня специфікація втрачає силу (пункт 5.2. договору).

Згідно з пунктом 5.3. договору загальна сума договору складається з суми накладних, по яким була здійснена поставка товару по даному договору.

Відповідно до пункту 5.4. договору оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 40 днів з моменту приймання - передачі товару та підписання накладної про прийняття товару.

Оплата за товар здійснюється в українській національній валюті в безготівковому порядку шляхом перерахування коштів на банківський рахунок постачальника протягом 7 днів з моменту реалізації товару (пункт 5.5. договору).

Сторони договору один раз на квартал, після 20-го числа місяця, наступного за звітним періодом, проводять звірку взаєморозрахунків з обов`язковим підписанням акту звірки. Постачальник направляє покупцю акт звірки за допомогою факсимільного зв`язку, за адресою електронної пошти або поштою (пункт 5.9. договору).

Протоколом розбіжностей №1 до договору поставки № 13/09 03Ді сторони пунктом 6.6 узгодили,що у випадку порушення покупцем строків оплати покупець оплачує постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожний день прострочення.

Згідно з пунктом 8.1 договору цей договір набуває чинності з дати його підписання та діє до 31.12.2025 року. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від виконання прийнятих на себе зобов`язань за цим договором. У випадку, коли жодна із сторін не повідомить іншу сторону про намір припинити дію цього договору не пізніше, ніж за 30 (тридцять) календарних днів до закінчення терміну дії цього договору, цей договір вважається укладеним на кожен наступний календарний рік на тих самих умовах, без обмеження кількості наступних строків.

Пунктами 9.1., 9.2. договору сторони узгодили, що усі суперечки та розбіжності, які можуть виникнути з цього договору чи у зв`язку з ним, сторони намагатимуться розв`язати шляхом переговорів. У разі недосягнення згоди між сторонам спір передається на розгляд Господарського суду.

Протоколом розбіжностей №1 до договору поставки № 13/09 03Ді сторони пункт 11.3 узгодили, що кожна із сторін має право в односторонньому порядку достроково розірвати договір, у письмовій формі проінформувавши про це іншу сторону за 30 днів до дати розірвання. Розірвання договору в односторонньому порядку на умовах цього пункту договору не звільняє сторони обов`язку виконати в повному обсязі та належним чином зобов`язання за договором, які залишились невиконаними на момент такого розірвання.

Сторони узгодили, що протокол розбіжностей №1 до договору поставки № 13/09 03Ді від 13.09.2024 прийнятий в узгодженій сторонами редакції, складений в двох примірниках,які мають рівну юридичну силу, по одному для кожної із сторін, одночасно з договором поставки № 13/09 03Ді від 13.09.2024, невід`ємною частиною якого він є. У разі існування розбіжностей між протоколом та вищезазначеним договором , положення протоколу має вищу юридичну силу.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у відповідності до умов договору поставив відповідачу товар на суму 581 687,07 грн.

Поставка товару була проведена за наступними накладними: №3268 від 20.11.2024 на суму 376 102,66 грн; №3333 від 27.11.2024 на суму 27 527,62 грн; №3334 від 27.11.2024 на суму 24 424,42 грн; №3470 від 05.12.2024 на суму 11 024,28 грн; №3546 від 11.12.2024 на суму 82 771,20 грн; №3564 від 12.12.2024на суму 34 560,00 грн; №507 від 08.02.2025 на суму 7 767,94 грн; №669 від 20.02.2025 на суму 7 821,22 грн; №956 від 13.03.2025 на суму 5 671,94 грн; №1039 від 20.03.2025 на суму 3 984,37 грн.

Згідно накладних (повернення) від 31.12.2024 на суму 957,89 грн, від 31.12.2024 на суму 16 740,00 грн, накладної (повернення) № 4 від 05.02.2025 на суму 17 820,00 грн, накладної (повернення) №5 від 05.02.2025 на суму 55 717,68 грн, накладної (повернення) на суму 6 814,37 грн від 12.03.2025, накладної (повернення) на суму 27 603,82 грн від 16.05.2025, накладної (повернення) на суму 12 366,82 грн від 11.06.2025, що відображено в акті звірки взаємних розрахунків № 118 від 25.06.2025 товар на загальну суму 138 020,58 грн повернуто відповідачем та 31.03.2025 позивачем списано відповідачу заборгованість на суму 85,42 грн.

Відповідач оплатив за поставлений товар частково, а саме 106 000,00 грн.

Відповідач порушив свої зобов`язання, оплату за поставлений товар по договору постави №13/09 03 ДІ від 13.09.2024, згідно долучених до матеріалів справи видаткових накладних, повністю не провів, внаслідок чого, утворилась заборгованість зі сплати основного боргу на загальну суму 337 666,49 грн.

У зв`язку з порушенням строків оплати позивач нарахував відповідачу 25 769,19 грн інфляційних нарахувань та 83 026,42 грн штрафних санкцій.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 446 461,61 грн заборгованості, яких 337 666,49 грн залишок заборгованості за договором поставки №13/09 03 ДІ від 13.09.2024, за поставлений товар за період з 01.11.2024 по 25.06.2025, 25 769,19 грн інфляційних нарахувань та 83 026,42 грн штрафних санкцій.

Висновки суду.

Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами положень статті 174 Господарського кодексу України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 7 статті 179 Господарського кодексу України передбачено, що господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Як встановлено судом, підставою виникнення правовідносин між сторонами є договір поставки №13-09/ 03ДІ від 13.09.2024.

До спірних правовідносин застосовуються положення чинного законодавства про поставку та купівлю-продаж.

Частиною 1 статті 265 Господарського кодексу України передбачено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Стаття 599 Цивільного кодексу України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Товариство з обмеженою відповідальністю Товариством з обмеженою відповідальністю «Левітрейд Глобал Вайн» свої зобов`язання по договору поставки №13-09/ 03ДІ від 13.09.2024 виконало повністю. Факт поставки Товариству з обмеженою відповідальністю «Діоніс Культ» - нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю КНІТТА ЛЕНД, товару на загальну суму 581 687,07 грн. підтверджується наступними накладними: №3268 від 20.11.2024 на суму 376 102,66 грн; №3333 від 27.11.2024 на суму 27 527,62 грн; №3334 від 27.11.2024 на суму 24 424,42 грн; №3470 від 05.12.2024 на суму 11 024,28 грн; №3546 від 11.12.2024 на суму 82 771,20 грн; №3564 від 12.12.2024на суму 34 560,00 грн; №507 від 08.02.2025 на суму 7 767,94 грн; №669 від 20.02.2025 на суму 7 821,22 грн; №956 від 13.03.2025 на суму 5 671,94 грн; №1039 від 20.03.2025 на суму 3 984,37 грн.

Згідно з матеріалами справи, жодних зауважень зі сторони відповідача в накладних не зазначено. Видаткові накладні підписані та скріплені печаткою відповідача.

Підписання відповідачем накладних, які є первинними обліковими документами у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» і які відповідають вимогам, зокрема, статті 9 названого Закону і Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та фіксують факт здійснення господарської операції і встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар.

Відповідач оплатив за поставлений товар частково, а саме 106 000,00 грн.

Неоплаченою залишилась заборгованість у розмірі 337 666,49 грн.

Відповідач порушив свої зобов`язання, оплату за поставлений товар по договору поставки №13-09/ 03ДІ від 13.09.2024, згідно долучених до матеріалів справи видаткових накладних за період з 01.11.2024 по 25.06.2025 включно, в повному обсязі не провів, відтак, як і станом на момент подання позовної заяви, так і станом на дату прийняття рішення (16.12.2025) у відповідача існує заборгованість зі сплати основного боргу за поставлений товар згідно договору постави №№13-09/ 03ДІ від 13.09.2024 на загальну суму 337 666,49 грн.

Відповідач наявності заборгованості зі сплати основного боргу в сумі 337 666,49 грн не спростовував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, що дослідженні в ході судового розгляду, відзиву на позовну заяву у строк, визначений судом, не подав, проти позову не заперечив, власного контррозрахунку не надав.

У відповідності із статтею 193 Господарського кодексу України (чинного на момент спірних правовідносин) зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Аналогічно відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищенаведені норми Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення основного боргу в сумі 337 666,49 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо нарахованих позивачем інфляційних втрат, суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається із наявного в матеріалах справи розрахунку позовних вимог позивач просить стягнути інфляційні втрати на загальну суму 25 769,19 грн.

Суд перевірив розрахунок інфляційних втрат, та встановив, що позивачем інфляційні втрати в сумі 25 769,19 грн нараховані правильно, отже підлягають стягненню.

Щодо нарахованої позивачем штрафних санкцій (пені), суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В силу статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;

2) зміна умов зобов`язання;

3) сплата неустойки;

4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Положеннями статті 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Протоколом розбіжностей №1 до договору поставки № 13/09 03Ді сторони пунктом 6.6 узгодили, що у випадку порушення покупцем строків оплати покупець оплачує постачальнику неустойку у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми оплати за кожний день прострочення.

З врахуванням цих положень, позивачем фактично нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 83 026,42 грн.

Так, згідно з частиною третьою статті 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення розміру неустойки є правом суду та залежить виключно від встановлених судом конкретних обставин кожної справи за наслідками правової оцінки спірних правовідносин та поданих сторонами доказів, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. Так, за відсутності в законі як переліку виняткових обставин, так і врегульованого розміру (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи, враховуючи загальні засади цивільного законодавства, передбачені статтею 3 ЦК України (справедливість, добросовісність, розумність) та з дотриманням правил статей 86, 210 Господарського процесуального кодексу України на власний розсуд та за внутрішнім переконанням вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе таке зменшення та конкретний розмір зменшення неустойки.

Тобто право суду на зменшення розміру штрафних санкцій у кожному конкретному випадку залежить від встановлених судом обставин.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором штрафу, пені, річних відсотків, то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним.

Позивач просить суд стягнути пеню в сумі 83 026,42 грн. Розмір штрафних санкцій в даному випадку є надмірним покладанням на відповідача тягаря відповідальності за вчинене ним правопорушення та не може бути засобом збагачення.

Враховуючи незначний період існування заборгованості (литопад 2024 - березень 2025), проведення відповідачем часткових оплат протягом 2024-2025 років, суд дійшов висновку зменшити суму пені на 50% та стягнути з відповідача 41 513,21 грн пені.

Враховуючи все вищезазначене, суд дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними, допустимими, достовірними та вірогідними, доказами наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Водночас беручи до уваги зменшення судом суми пені, позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно статті 78 Господарського процесуального кодексу України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

У відповідності до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідності доказів» на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. Вказане узгоджується з правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду у справі № 904/2357/20 від 21.08.2020.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Розподіл судових витрат.

У відповідності до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову до суду позивачем було сплачено судовий збір в сумі 6 696,91 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1243 від 29.08.2025.

Відповідно до статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до господарського суду позову немайнового характеру встановлено ставку судового збору у розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до господарського суду позову майнового характеру, встановлено ставку судового збору у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», з 1 січня 2025 року для працездатних осіб встановлено прожитковий мінімум на рівні 3 028,00 грн.

Враховуючи вищевказане, позивач при зверненні до суду з позовом в загальному порядку мав би сплатити 6 696,91 грн судового збору.

Водночас позовна заява Товариством з обмеженою відповідальністю «Левітрейд Глобал Вайн» подана до Господарського суду Львівської області через підсистему «Електронний суд» 12.09.2025 (документ сформований в системі 12.09.2025).

Так, згідно із Законом № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» до Закону України «Про судовий збір» було включено частину третю статті 4 та визначено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (підпункт «б» підпункту 1 пункту 17 § 1 розділу 4).

Враховуючи вищенаведене, позивач мав би сплатити судовий збір з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження ставки розміру судового збору, тобто 5 357,53 грн ( 6 696,91 х 0,8), переплата становить 1339,37 грн.

Згідно з положеннями пункту 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Таким чином, 1339,37 грн судового збору підлягатимуть поверненню позивачу з підстави внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом у випадку подання позивачем до суду відповідного клопотання про повернення судового збору.

Розподіл судових витрат.

У відповідності до частини 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Оскільки спір виник з вини відповідача, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5 357,53 грн відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України необхідно покласти на відповідача.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 73, 74, 76-79, 86, 129, частиною 9 статті 165, статтями 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КНІТТА ЛЕНД» (79010, Львівська область, місто Львів, вулиця Юрія Руфа, будинок 24; ідентифікаційний код юридичної особи 45361493) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Левінтрейд Глобал Вайн» (81146, Львівська область, Львівський район, село Підберізці, вулиця Галицька, будинок 12; ідентифікаційний код юридичної особи 44152161) 337 666,49 грн основного боргу, 25 769,19 грн інфляційних нарахувань, 41 513,21 грн пені та 5 357,53 грн судового збору.

3. У задоволенні решти позову відмовити.

4. Наказ видати згідно статті 327 Господарського процесуального кодексу України після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформація щодо руху справи розміщена в мережі Інтернет на інформаційному сайті за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua та на офіційному веб-порталі судової влади України за посиланням: http://court.gov.ua.

Рішення складено та підписано 23.12.2025.

Суддя Сухович Ю.О.