ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р. Справа № 914/2073/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Скрипчук О.С.,

розглянув без виклику представників сторін апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум»

на додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2025 (повне додаткове рішення складено 07.10.2025, суддя Коссак С.М.)

у справі № 914/2073/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум», м. Київ

до відповідача Приватного підприємства «Хімпостачальник», м. Дрогобич, Львівська обл.

про стягнення заборгованості

Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Хімпостачальник" про стягнення заборгованості за поставлену електроенергію у розмірі 167 356,96 грн та штрафні нарахування (0,2% за прострочення) в сумі 400 652,56 грн.

Господарський суд Львівської області 18.09.2025 ухвалив рішення, яким позовні вимоги ТзОВ «ЛТК Електрум» задоволив частково: стягнув з Приватного підприємства "Хімпостачальник" 167 356,96 грн основного боргу, 31 958,30 грн боргу за несвоєчасну оплату боргу та судові витрати; в задоволенні решти позовних вимог відмовив.

У позовній заяві позивачем повідомлено суд, що ТзОВ "ЛТК Електрум" очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в сумі 30 000,00 грн.

У відзиві на позовну заяву ПП «Хімпостачальник» повідомлено суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести в зв`язку з розглядом справи складається із витрат на правову допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

22.09.2025 відповідачем подано клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з ТзОВ ЛТК «Електрум» 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

23.09.2025 позивачем подано заяву про винесення додаткового рішення, в якій він просив стягнути з ПП «Хімпостачальник» 44 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Господарський суд Львівської області в додатковому рішенні від 01.10.2025 у справі № 914/2073/25 ухвалив:

- клопотання Приватного підприємства «Хімпостачальник» про стягнення витрат на правничу допомогу задоволити частково та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» 10 811, 95 грн витрат на професійну правничу допомогу, в задоволенні решти вимог відмовити;

- заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу задоволити частково та стягнути з Приватного підприємства «Хімпостачальник» 15 439,65 грн витрат на професійну правничу допомогу, в задоволенні решти вимог відмовити.

Позивач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду та оскаржив його в апеляційному порядку, оскільки вважає, що воно прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального права, з порушенням норм процесуального права та без належного доведення обставин, які мають значення для справи.

На думку апелянта, суд першої інстанції безпідставно прийняв та врахував докази, подані відповідачем після закінчення судових дебатів, без обґрунтування поважності причин їх неподання у встановлений процесуальний строк, що суперечить вимогам статті 80 ГПК України та правовим висновкам Верховного Суду. Вважає, що договір про надання правничої допомоги не містить погодженого розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару, а подані матеріали не підтверджують узгодження сторонами форми, ціни та механізму розрахунку таких витрат, що відповідно до усталеної практики Верховного Суду є підставою для відмови у їх компенсації.

Крім того, зазначив, що місцевий суд, ухвалюючи оскаржуване додаткове рішення, порушив принцип рівності сторін та вимоги щодо мотивованості судового акта, оскільки не надав належного правового обґрунтування відхилення доводів і доказів ТзОВ «ЛТК Електрум», обмежившись їх формальним викладом без перевірки відповідності обставинам справи.

З огляду на приписи ст. 221 ГПК України, розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» на додаткове рішення, здійснюється Західним апеляційним господарським судом без виклику представників сторін.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши наявні докази, судова колегія встановила наступне:

Відповідно до ч.1 ст. 221 ГПК України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Згідно зі ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Як зазначалося вище, у відзиві на позовну заяву ПП «Хімпостачальник» повідомило суд про орієнтовний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн та заявило про намір їх відшкодування, тоді як після ухвалення рішення суду першої інстанції подало клопотання про стягнення з ТзОВ «ЛТК Електрум» 20 000,00 грн разом із належними доказами понесення таких витрат, а саме: договором про надання правової допомоги від 09.07.2025, актом приймання-передачі наданих послуг від 19.09.2025 та ордером на надання правової допомоги за № 1383710.

Згідно з п. 3.1 зазначеного договору, ціна правничої допомоги визначається шляхом сумування вартості фактично наданих послуг, а її остаточний розмір фіксується в акті, який підписується сторонами після ухвалення судом рішення у справі.

Таким чином, відповідач реалізував своє процесуальне право та дотримався порядку звернення із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, визначеного ч. 8 ст. 129 ГПК України, у зв`язку з чим, посилання скаржника на недотримання відповідачем встановленого порядку є безпідставним.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Частинами 1, 3 ст. 131-2 Конституції України визначено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, засади організації і діяльності якої та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом.

Зазначеним положенням Конституції України кореспондує ст. 16 ГПК України, нормами якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Виходячи з аналізу норм ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Водночас, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Одним із принципів господарського судочинства, який передбачено положеннями ст. 129 ГПК України є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

За змістом ч.4 ст.129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, законом встановлений принцип пропорційності розподілу судових витрат.

У відповідності до позиції, викладеної Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18.02.2025 у справі № 922/2830/23, при здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Результатом розгляду справи № 914/2073/25 є часткове задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги наведене, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи докази у відповідності до приписів ст. 86 ГПК України, місцевий господарський суд, дійшов обґрунтованого висновку про задоволення заяви відповідача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Щодо покликання скаржника на необгрунтованість та невмотивованість додаткового рішення, колегія суддів зазначає, що у відповідності до висновків, наведених Європейським судом з прав людини у справі "Проніна проти України", вказано, що п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відтак, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване додаткове рішення ухвалене відповідно до норм чинного законодавства та встановлених обставин справи. Арґументи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, не доводять порушення або неправильного застосування судом під час розгляду справи норм процесуального права, а тому не можуть бути підставою для зміни чи скасування ухваленого у цій справі додаткового рішення.

Керуючись ст. 129, 269, 270, 275, 276, 282ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛТК Електрум» відмовити.

Додаткове рішення Господарського суду Львівської області від 01.10.2025 у справі № 914/2073/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Головуючий суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя О.С. Скрипчук