ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р. Справа № 918/764/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Селівона А.О., за участю секретаря судового засідання Хролець І.С., розглянувши за правилами загального позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМАР-УКРАЇНА"

до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс"

про стягнення коштів.

За участю представників сторін:

від позивача: Антончук Олександр Анатолійович;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БОМАР-УКРАЇНА" (Позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (Відповідач) про стягнення 1 088 254,53 грн. заборгованості з яких: основна заборгованість 1 058 401,80 грн., 3% річних 2 522,77 грн., пеня 26 068,58 грн. та штрафні санкції 1 261,38 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачем умов договору поставки від 16.06.2025 № 1606 (далі Договір) у частині здійснення повної та своєчасної оплати за поставлений товар.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 20.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі та призначено розгляд справи на 11.09.2025.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 11.09.2025 відкладено підготовче засідання на 09.10.2025.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 09.10.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 23.10.2025.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 23.10.2025 відкладено підготовче засідання на 18.11.2025.

До суду 14.11.2025 від представника Позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій просить зменшити розмір позовних вимог до Відповідача та вважати ціною позову 676 975,34 грн.

Суд протокольною ухвалою від 18.11.2025 постановив прийняти до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог та здійснювати подальший розгляд справи з врахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Таким чином предметом позову є стягнення 676 975,34 грн. заборгованості за поставлений товар.

До суду 18.11.2025 від представника Відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою мирного врегулювання спору.

Судом протокольною ухвалою від 18.11.2025 відмовлено в задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи, з огляду на те, що строк підготовчого провадження закінчується 18.11.2025, в обґрунтування клопотання про відкладення розгляду справи Відповідач посилається на намір мирно врегулювати спір.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 18.11.2025 закрито підготовче провадження у справі № 918/764/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.12.2025.

Представник Позивача у судовому засідання 17.12.2025 підтримав позицію викладену у позовній заяві та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача в судові засідання 11.09.2025, 09.10.2025, 23.10.2025, 18.11.2025 та 17.12.2025 не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в електронний кабінет, що підтверджується відповідними довідками, а саме:

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 20.08.2025) надіслано одержувачу Приватному підприємству "Агро-Експрес-Сервіс" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 21.08.2025;

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 11.09.2025) надіслано одержувачу Приватному підприємству "Агро-Експрес-Сервіс" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 11.09.2025;

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 09.10.2025) надіслано одержувачу Приватному підприємству "Агро-Експрес-Сервіс" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 09.10.2025;

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 23.10.2025) надіслано одержувачу Приватному підприємству "Агро-Експрес-Сервіс" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 23.10.2025;

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 18.11.2025) надіслано одержувачу Приватному підприємству "Агро-Експрес-Сервіс" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 19.11.2025;

Як вбачається з матеріалів справи Відповідач має зареєстрований електронний кабінет в підсистемі "Електронний суд".

Отже про дату, час та місце проведення засідань з розгляду справи 11.09.2025, 09.10.2025, 23.10.2025, 18.11.2025 та 17.12.2025 Відповідача повідомлялось шляхом надсилання електронного листа в його електронний кабінет.

Від Відповідача відзив на позовну заяву не надходив.

Суд зазначає, що з урахуванням строків, встановлених статями 165, 178, 251 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), а саме протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, яка була отримана останнім 21.08.2025 в електронний кабінет, Відповідач мав подати відзив на позовну заяву до 05.09.2025 включно.

Крім того суд звертає увагу, що Відповідачем відповідно до вимог частини другої статті 119 ГПК України не було подано заяву про продовження строку на подання відзиву до закінчення такого строку (05.09.2025).

Тобто Відповідач не скористався наданим йому процесуальним правом, передбаченим частиною першою статті 178 ГПК України.

Відповідно до частини другої статті 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

При цьому суд наголошує, що згідно з частиною четвертою статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Наразі, від Відповідача, станом на час ухвалення рішення до суду, не надходило жодних заяв про неможливість подання відзиву та/або про намір вчинення відповідних дій відповідно до статті 165 ГПК України та/або продовження відповідних процесуальних строків та заперечень щодо розгляду справи.

З огляду на викладене, оскільки Відповідач не скористався наданими йому процесуальними правами, зокрема, останнім не надано відзиву на позовну заяву, суд, на підставі частини дев`ятої статті 165 ГПК України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.

Судом також враховано, що за приписами частини першої статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Частиною другою статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Відповідно до частини першої статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, зокрема, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Враховуючи наведе суд зазначає, що Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалою суду про призначення судового засідання у справі №918/764/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору, судом встановлено, що 16.06.2025 Позивачем (Постачальник) та Відповідачем (Покупець) укладено Договір, за умовами пункту 1.1 якого Постачальник зобов`язується поставити (відвантажити), а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити товар, у визначений строк в порядку та на умовах Договору продукцію торгівельної марки "Midland" виробництва Швейцарії (далі - Товар) у кількості та асортименті, що зазначаються в рахунках на оплату, що виставляються Постачальником і є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.2 Договору ціна за одиницю та загальна вартість Товару зазначаються Сторонами в рахунках на оплату та видаткових накладних, які є невід`ємною частиною Договору. Вартість тари та упаковки входить до ціни Товару.

Пунктом 3.4 Договору передбачено, що усі розрахунки здійснюються Покупцем на підставі Договору та рахунків на оплату, видаткових накладних, шляхом перерахування суми грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару, що підтверджується видатковою накладною.

Згідно з пунктом 3.5 Договору оплату за поставлений (переданий, відвантажений) Товар, Покупець зобов`язаний провадити у безготівковій формі платіжними дорученнями на розрахунковий рахунок Постачальника із чіткою вказівкою призначення платежу, що відповідає даті й номеру виставленого рахунку на оплату.

Відповідно до пункту 4.1 Договору сторони домовились, що Постачальник повинен передати (поставити) Покупцю продукцію торгівельної марки "Midland", виробництва Швейцарії до SWISO Certificate (Management System ISO 9001:2015 and ISO 14001:2015), а Покупець прийняти поставлений Товар та оплатити його, згідно умов Договору та виставлених рахунків на оплату.

Згідно пунктом 4.4 Договору Постачальник при передачі (поставці) Товару зобов`язаний надати Покупцю наступні документи: оригінал рахунку на оплату; оригінал видаткової накладної на Товар, підписану уповноваженою особою та скріплену печаткою Постачальника; податкову накладну та /або коригування до податкової накладної, спрямованої з використанням програмного забезпечення "СОНАТА" в електронному вигляді, заповнена в установленому чинним законодавством України порядку і підписані електронним підписом уповноваженої особи, з подальшою реєстрацією в термін визначений Податковим кодексом України від дати виникнення податкового зобов`язання або підстав, визначених статтею 192 Податкового кодексу Укриїни.

Пунктами 4.8, 4.9 Договору передбачено, що зобов`язання Постачальника по поставці Товару вважаються виконаними з моменту його передачі Покупцю.

Товар переходить у власність Покупця в момент передачі Товару по видаткових документах. Датою поставки вважається дата, вказана у видатковій накладній.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Договору Товар, який поставляється (передається, відвантажується) згідно з Договором відповідає сертифікату якості/відповідності виробника SWISO Certificate (Management System ISO 9001:2015 and ISO 14001:2015).

Претензії можуть бути заявлені Покупцем по кількості та видимим недолікам в момент прийому Товару, з обов`язковим складанням акту про недостачу чи пошкоджену або відкриту упаковку, в присутності Постачальника.

Згідно з підпунктами 6.1.1, 6.1.2 пункту 6.1 Договору Постачальник зобов`язаний поставити (відвантажити, передати) якісний Товар Покупцю в кількості, що вказана в рахунку на оплату. Надати інформаційні матеріали, які є в наявності на момент поставки Товару.

Відповідно до підпунктів 6.3.1, 6.3.2 пункту 6.3 Договору Покупець зобов`язаний прийняти якісний Товар в кількості та терміни, встановлені Договором. Здійснити оплату товару в строки та на умовах, визначених Договором.

Пунктом 7.2 Договору передбачено, що у випадку порушення умов оплати Товару, зазначених у пункті 3.4 Договору, Покупець на вимогу Постачальника зобов`язаний сплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діє на момент прострочення, від суми невиконаного в строк зобов`язання за кожен календарний день прострочення платежу, а також сплатити Постачальнику 3% річних від суми заборгованості за користування чужими грошовими коштами за весь період прострочення оплати поставленого Товару.

Відповідно до пункту 7.5 Договору у разі прострочення оплати поставленої (переданої) партії Товару більш ніж на 30 календарних днів Покупець на письмову вимогу Постачальника сплачує останньому штраф у розмірі 1,5% від суми заборгованості. Навіть якщо Товар сплачено частково, то відлік 30 календарних днів починається з першого дня прострочення платежу та штраф в розмірі 1,5% нараховується на суму заборгованості, яка була встановлена з першого дня прострочення платежу.

Договір набирає сили з дати його підписання Сторонами і діє до 15.06.2026 (пункт 2.1 Договору).

Договір підписаний уповноваженими представниками сторін, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

На виконання умов Договору Позивачем було поставлено Відповідачу товар на загальну суму 1 108 401, 80 грн., що підтверджується рахунком-фактурою від 17.06.2025 №1706.01 та видатковою накладною від 18.06.2025 № 1806.01 на суму 1 108 401,80 грн.

Судом встановлено, що зазначена видаткова накладна підписана сторонами, їх підписи скріплені печатками юридичних осіб.

Відповідачем здійснена часткова оплата прийнятого за видатковою накладною товару в розмірі 50 000,00 грн. про що зазначено Позивачем у позовній заяві та в розмірі 400 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією від 15.08.2025 № 1102.

Як зазначає Позивач, Відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повної оплати за поставлений товар, у зв`язку з чим, за останнім рахується заборгованість в розмірі 658 401,80 грн.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Судом встановлено, що укладений Позивачем та Відповідачем правочин за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини першої ствтті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з частинами першою та другою статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З урахуванням пункту 3.4 Договору та положень частини першої статті 530 ЦК України, суд дійшов висновку, що Відповідач є таким, що прострочив виконання свого зобов`язання з оплати поставленого Позивачем товару.

Незважаючи на умови договору, Відповідач не здійснив відповідних розрахунків за поставлений товар у встановлені договором строки.

За таких обставин, враховуючи, що факт поставки Позивачем товару на виконання умов договору підтверджується зібраними у справі матеріалами, строк оплати за який настав, то за відсутності доказів оплати з боку Відповідача поставленого товару, позовні вимоги (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) про стягнення з Відповідача основного боргу в сумі 658 401,80 грн. судом визнаються обґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 658 401,80 грн. основного боргу такими, що підлягають задоволенню.

Оскільки Відповідачем допущено порушення зобов`язання щодо своєчасної оплати вартості поставленого товару, на підставі пунктів 7.2, 7.5 Договору та статті 625 ЦК України, Позивачем здійснено нарахування (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) пені в сумі 16 216,53 грн., 3% річних в сумі 1 569,34 грн., та штраф у розмірі 1,5% в сумі 784,67 грн., які Позивач просить суд стягнути з Відповідача згідно наданого розрахунку.

При цьому суд здійснивши перевірку розрахунку заявленої Позивачем суми позовних вимог встановив, що ним було допущено арифметичну помилку при визначенні загальної суми, а саме вказано загальну суму заборгованості у розмірі 676 975,34 грн., тоді як загальна сума є 676 972,34 грн. (658 401,80 основний борг + 1 569,34 3% річних + 16 216,53 пеня + 784,67 1,5% штраф), тобто арифметична помилка складає 3,00 грн.

Судом встановлено, що Відповідач свого грошового зобов`язання у визначений строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії Відповідача є порушенням договірних зобов`язань (стаття 610 ЦК України), і він вважається таким, що прострочив (стаття 612 ЦК України), а відтак є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини першої статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Частиною третьою статті 549 ЦК України передбачено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 7.2. Договору сторони погодили, що у випадку невиконання (прострочення) термінів оплати товару Постачальник має право стягнути з Покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши здійснені Позивачем розрахунки пені, 3% річних та 1,5% штрафу судом ввстановлено, що Позивачем неправильно визначено період нарахування пені та 3% річних, а саме ним вказано період з 18.07.2025 по 15.08.2025, при цьому 18.07.2025 є останнім днем оплати суми поставленого товару, оскільки відповідно до пункту 3.4 Договору всі розрахунки здійснюються Покупцем на підставі Договору та рахунків на оплату, видаткових накладних, шляхом перерахування суми грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару, що підтверджується видатковою накладною, у той час як видаткова накладна № 1806.1 датована 18.06.2025.

Таким чином, враховуючи умови пункту 3.4 Договору остіннім днем оплати є 18.07.2025, а першим днем прострочення платежу є 19.07.2025, з якого і необхідно здійснювати нарахування пені та 3% річних, тобто Позивачем помилково включено у період розрахунку останній день оплати поставленого ним товару Відповідачу.

Здійснивши перерахунок, за допомогою системи пошуку судової практики ?Прецедент?, нарахованих 3 % річних та пені, суд дійшов висновку, що правильним та обґрунтованим є стягнення з Відповідача 15 657,34 грн. пені та 1 515,23 грн. 3% річних.

Що ж до нарахованих Позивачем 1,5% штрафу, то суд вважає такі вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки згідно з пунктом 7.5 Договору у разі прострочення оплати поставленої (переданої) партії Товару більш ніж на 30 календарних днів Покупець на письмову вимогу Постачальника сплачує останньому штраф у розмірі 1,5% від суми заборгованості, тобто сторони в Договорі передбачили право Позивача (Постачальника) щодо нарахування 1,5% штрафу, саме у разі прострочення оплати поставленого товару.

Водночас відповідно до пункту 3.4 Договору всі розрахунки здійснюються Покупцем на підставі Договору та рахунків на оплату, видаткових накладних, шляхом перерахування суми грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника не пізніше 30 календарних днів з моменту отримання товару, тобто сторони Договору встановили період, протягом якого Відповідач має оплатити поставлений йому товар, а тому у цей період він не є таким, що прстрочив оплату товару.

Як встановлено судом першим днем прострочення платежу є 19.07.2025, а тому, враховуючи умови пункту 7.5 Договору, 19.08.2025 є першим днем прострочення оплати товару більш ніж на 30 календарних днів, у той час як період розрахунку складає до 15.08.2025, тобто менше ніж 30 календарних днів, що, у свою чергу, свідчить про безпідставність нарахування Позивачем 1,5% штрафу.

Враховуючи викладене, оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем вимоги підлягають чатковому задоволенню, а саме в частині стягнення 658 401,80 грн. основного боргу, 15 657,34 грн. пені та 1 515,23 грн. 3% річних.

Як вже зазначалось Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву, а тому й не спростував вказані обставини належними та допустимими доказами. Доказів оплати наявної заборгованості суду не надав.

Крім того суд звертає увагу на те, що Відповідач здійснює періодичні платежі на погашення наявної у нього заборгованості, у зв`язку з чим Позивачем подавалась заява про зменшення розміру позовних вимог, до якої долучались докази часткової оплати Відповідачем суми боргу, яка була предметом позову. Такі дії Відповідача фактично оцінюються судом як підтвердження останнім наявності у нього боргу преред Позивачем.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що позов визнано судом частково обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, тому витрати Позивача зі сплати судового збору, відповідно до вимог ГПК України, покладаються на Відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 10 133,61 грн.

Також судом встановлено, що Позивачам було надлишково сплачено судовий збір у розмірі 50,00 грн. при поданні позовної заяви згідно з платіжною інструкцією від 15.08.2025 № 802, у зв`язку з чим він підлягає поверненню Позивачу.

Крім того суд зазначає, що Позивач у заяві про зменшення розміру позовних вимог просив стягнуити з Відповідача судовий збір у повному обсязі, при цьому не клопотав про повернення йому частини судового збору, відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір", якою передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. При цьому Позивач не позбавлений права звернутись з таким клопотанням до суду для повернення відповідної частини спаченого ним судового збору.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "Агро-Експрес-Сервіс" (35112, Рівненська обл., Дубенський р-н., с. Ярославичі, вул. Шкільна, буд. 50, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "БОМАР-УКРАЇНА" (33027, м. Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 9, квартири 104-105, ) 658 401,80 грн. (шістсот п`ятдесят вісім тисяч чотириста одна гривня 80 копійок) основного боргу, 15 657,34 грн. (п`ятнадцять тисяч шістсот п`ятдесят сім гривень 34 копійки) пені, 1 515,23 грн. (одна тисяча п`ятсот п`ятнадцять гривень 23 копійки) 3% річних та 10 133,61 грн. (десять тисяч сто тридцять три гривні 61 копійка) витрат зі сплати судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позовних вимог у частині стягнення 1,5% штравних санкцій у розмірі 784,67 грн. (сімсот вісімдесят чотири гривні 67 копійок), 3% річних у розмірі 54,11 грн. (п`ятдесят чотири гривні 11 копійок) та пені у розмірі 559,19 грн. (п`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень 19 копійок).

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "БОМАР-УКРАЇНА" (33027, м. Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 9, квартири 104-105, ) з Державного бюджету України надлишково сплачений судовий збір у розмірі 50,00 грн. (п`ятдесят гривень 00 копійок), сплаченого при поданні позовної заяви згідно з платіжною інструкцією від 15.08.2025 № 802.

5. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Товариство з обмеженою відповідальністю "БОМАР-УКРАЇНА" (33027, м. Рівне, вул. Данила Галицького, буд. 9, квартири 104-105, ).

Відповідач (боржник): Приватне підприємство "Агро-Експрес-Сервіс" (35112, Рівненська обл., Дубенський р-н., с. Ярославичі, вул. Шкільна, буд. 50, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17 грудня 2025 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя А.О. Селівон