УХВАЛА

15 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/1374/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Малашенкової Т.М. (головуючої), Бенедисюка І.М. , Власова Ю.Л. ,

розглянувши матеріали касаційної скарги Національного Банку України (далі - Банк, скаржник)

на рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2025,

додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.05.2025

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025

у справі за позовом Національного Банку України

до:

1. Товариства з обмеженою відповідальністю «Саландер»; 2. Товариства з обмеженою відповідальністю «АКП-Трейдінг»; 3. Товариства з обмеженою відповідальністю «АКП Харків-Інвест»; 4. ОСОБА_4 ; 5. Товариства з обмеженою відповідальністю «АП-ІНСАЙТ»; 6. ОСОБА_5 ; 7. Товариства з обмеженою відповідальністю «АКП Харків-Реконструкція»; 8. ОСОБА_6 ; 9. ОСОБА_7 ; 10. ОСОБА_8 ; 11. ОСОБА_9 ; 12. ОСОБА_10 ; 13. ОСОБА_11 ; 14. ОСОБА_12 ; 15. ОСОБА_13 ; 16. ОСОБА_14 ; 17. ОСОБА_15 ; 18. ОСОБА_16 ; 19. ОСОБА_17 ; 20. ОСОБА_18 ; 21. ОСОБА_19 ; 22. ОСОБА_20 ; 23. ОСОБА_21 ; 24. ОСОБА_22 ; 25. ОСОБА_23 ; 26. ОСОБА_24 ; 27. ОСОБА_25 ; 28. ОСОБА_26 ; 29. ОСОБА_27 ; 30. ОСОБА_28 ; 31. ОСОБА_29 ; 32. ОСОБА_30 ; 33. ОСОБА_31 ; 34. ОСОБА_32 ; 35. ОСОБА_33 ; 36. ОСОБА_34 ; 37. ОСОБА_35 ; 38. ОСОБА_36 ; 39. ОСОБА_37 ; 40. ОСОБА_38 ; 41. ОСОБА_39 ; 42. ОСОБА_40 ; 43. ОСОБА_41 ; 44. ОСОБА_42 ; 45. ОСОБА_43 ; 46. ОСОБА_44 ; 47. ОСОБА_45 ; 48. ОСОБА_46 ; 49. ОСОБА_47 ; 50. ОСОБА_48 ; 51. ОСОБА_49 ; 52. ОСОБА_50 ; 53. ОСОБА_51 ; 54. ОСОБА_52 ; 55. ОСОБА_53 ; 56. ОСОБА_54 ; 57. ОСОБА_55 ; 58. ОСОБА_56 ; 59. ОСОБА_57 ; 60. ОСОБА_58 ; 61. ОСОБА_59 ; 62. ОСОБА_60 ; 63. ОСОБА_61 ; 64. ОСОБА_62 ; 65. ОСОБА_63 ; 66. ОСОБА_64 ; 67. ОСОБА_65 ; 68. ОСОБА_66 ; 69. ОСОБА_67 ; 70. ОСОБА_68 ; 71. ОСОБА_69 ; 72. ОСОБА_70 ; 73. ОСОБА_71 ; 74. ОСОБА_72 ; 75. ОСОБА_73 ; 76. ОСОБА_74 ; 77. ОСОБА_75 ; 78. ОСОБА_76 ; 79. ОСОБА_77 ; 80. ОСОБА_78 ; 81. ОСОБА_79 ; 82. ОСОБА_80 ; 83. ОСОБА_81 ; 84. ОСОБА_82 ; 85. ОСОБА_83 ; 86. ОСОБА_84 ; 87. ОСОБА_85 ; 88. ОСОБА_86 ; 89. ОСОБА_87 ; 90. ОСОБА_88 ; 91. ОСОБА_89 ; 92. ОСОБА_90 ; 93. ОСОБА_91 ; 94. ОСОБА_92 ; 95. ОСОБА_93 ; 96. ОСОБА_94 ; 97. ОСОБА_95 ; 98. ОСОБА_96 ; 99. ОСОБА_97 ; 100. ОСОБА_98 ; 101. ОСОБА_99 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів:

- Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб директора-розпорядника Рекрут Світлани Валеріївни ;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Мірро-Трейдінг»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «АКП Харків-Реконструкція»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Атлант-Харків»;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «КДС-ГРУП»;

- ОСОБА_101 ;

- ОСОБА_102 ;

- ОСОБА_103 ;

- ОСОБА_104 ;

- Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ассісто»;

- ОСОБА_105 ;

- Науково-технічне приватне підприємство «Дінас»;

- ОСОБА_106 ;

- ОСОБА_107

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

Банк 27.11.2025 через Електронний суд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить, зокрема, скасувати рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі №922/1374/20, ухвалити у справі нове рішення, яким позов Банку задовольнити повністю, скасувати рішення (додаткове) Господарського суду Харківської області від 06.05.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі №922/1374/20 та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяв про стягнення з Банку на користь відповідачів у справі судових витрат. Крім того, скаржник у касаційній скарзі просить поновити строк для подання касаційної скарги на оскаржувані судові рішення та зупинити дію рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі №922/1374/20 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2025 для розгляду справи №922/1374/20 визначено колегію суддів у складі: головуючої судді - Малашенкової Т.М. , суддів Бенедисюка І.М. , Власова Ю.Л .

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

У поданій касаційній скарзі Банк з посиланням на пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України зазначає, що:

- суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення статей 5, 17, 23 Закону України «Про іпотеку» та не врахував правових висновків, викладених, зокрема, у наступних постановах Верховного Суду від 15.06.2021 у справі №922/2416/17, від 19.04.2023 у справі №726/2166/19, від 30.03.2023 у справі №643/13364/21, від 05.12.2018 у справі №522/2110/15-ц, від 15.05.2019 у справі №522/7636/14-ц, від 04.10.2021 у справі №686/28888/19, від 13.10.2022 у справі №490/4128/20, від 28.09.2022 у справі №570/4882/19, від 18.04.2018 у справі №910/4650/17, від 31.05.2022 у справі №922/1374/20, від 11.01.2023 у справі №462/6329/19, від 15.09.2020 у справі №469/1044/17, від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, від 30.01.2019 у справі №357/9328/15-ц, від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, від 30.05.2018 у справі №469/1393/16-ц, від 22.05.2018 у справі №469/1203/15-ц, від 15.05.2018 у справі №372/2180/15-ц, від 09.07.2021 у справі №520/10188/17-ц, від 08.11.2023 у справі №607/15052/16-ц, від 30.11.2022 у справі №522/14900/19, від 28.11.2019 у справі №910/8357/18, від 26.05.2020 у справі №922/3796/16, від 04.08.2020 у справі №04/14-10/5026/2337/2011, від 03.03.2020 у справі №916/3600/15, від 17.09.2020 у справі №904/4262/17, від 11.11.2021 у справі №910/8482/18 (910/4866/21), від 06.08.2025 у справі №442/6328/23, від 17.06.2025 у справі №910/13153/23;

- суд першої інстанції при вирішенні питання розподілу судових витрат, помилково не застосував положення статті 221 ГП України та не врахував правових висновків Верховного Суду щодо застосування вказаної правової норми постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19. Також скаржник зазначає статті 124, 129 ГПК України та посилається на постанови Верховного Суду від 18.02.2025 у справі №910/2990/24, від 18.03.2025 у справі №910/3675/24, від 19.07.2021 у справі №910/16803/19, від 20.07.2021 у справі №922/2604/20 від 22.04.2024 у справі №346/2744/21, справі №285/5547/21 від 25.09.2024 у справі №910/1007/22, від 12.12.2024 у справі №911/826/23, від 28.01.2025 у справі №910/5810/24, від 16.04.2025 у справі №910/14752/23, від 24.01.2022 у справі №911/2737/17 та постанову Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16.

Також скаржник з посиланням на пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України та статті 86, 236 ГПК України зазначає на порушенні норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази та на пункт 8 частини першої статті 310 ГПК України.

З огляду на викладене касаційна скарга Банку подана із додержанням вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України. Отже, не є очевидно не прийнятною за пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України та пунктом 8 частини першої, пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України.

Відповідно до частини третьої статті 294 ГПК України питання про відкриття касаційного провадження у справі вирішується колегією суддів у складі трьох суддів не пізніше двадцяти днів з дня надходження касаційної скарги або з дня надходження заяви про усунення недоліків, поданої у порядку, визначеному статтею 292 цього Кодексу.

Отже, на момент відкриття касаційного провадження доводи касаційної скарги не є очевидно неприйнятними, а відтак подані матеріали достатні для касаційного розгляду на підставі пунктами 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України та пунктом 8 частини першої, пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України.

Разом з тим, Суд звертає увагу, що відповідно до приписів пункту 7 частини другої статті 42 ГПК України, де встановлено, що учасники справи зобов`язані виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Зокрема, це стосується й вимог статті 291 ГПК України щодо процесуальних обов`язків скаржника.

Процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Відповідно до абзаців першого, другого частини сьомої статті 42 ГПК України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення; якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Відповідно до приписів статті 6 ГПК України:

- у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система;

- позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до господарського суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів;

- Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

- електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу;

- адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

- особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З системного аналізу статті 6 ГПК України можна дійти висновку, що фізична особа та фізична особа - підприємець не зобов`язана реєструвати Електронний кабінет. Втім означеною статтею 6 ГПК України передбачено, що адвокати, державні та приватні виконавці, юридичні особи, зареєстровані за законодавством України за будь яких обставин зобов`язані зареєструвати Електронний кабінет.

В цьому випадку касаційна скарга подана скаржником через Електронний суд, який забезпечує повідомлення сторін у справі, та відповідно в електронній формі.

Суд відзначає, що учасниками справи є як юридичні особи, які зобов`язані зареєструвати Електронний кабінет так і фізичні особи, які не зобов`язані його реєструвати.

Водночас на момент подання касаційної скарги до Суду через Електронний кабінет, скаржником не надано доказів надіслання копії касаційної скарги з додатками іншими учасникам справи: ОСОБА_29 , ОСОБА_108 , ОСОБА_109 , ОСОБА_110 , ОСОБА_111 , ОСОБА_112 , ОСОБА_113 , ОСОБА_114 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_117 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_122 , ОСОБА_123 , ОСОБА_124 , ОСОБА_125 ; ОСОБА_126 ; ОСОБА_127 , зокрема, опис вкладення.

Вказані учасники справи є фізичними особами, а відтак не зобов`язані реєструвати Електронний кабінет, а тому існує обов`язок надсилання їм копії документів у паперовій формі листом з описом вкладення.

З огляду на суб`єктний склад учасників справи, обраний скаржником, спосіб звернення до суду з касаційною скаргою, а саме через Електронний суд, що є виключенням для направлення касаційної скарги на адресу особі, яка не зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, скаржник має надсилати копії документів іншим учасникам справи у паперовій формі листом з описом вкладення, які не зобов`язані реєструвати Електронний кабінет.

Ненадання доказів направлення касаційної скарги, з огляду на приписи статті 292 ГПК України, не є підставою для залишення касаційної скарги без руху. Втім цей обов`язок передбачений статтею 291 ГПК України і належне його виконання покладається ГПК України на скаржника.

При цьому Верховний Суд не бере посилання скаржника у касаційній скарзі, що копія касаційної скарги направлена адвокатам в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, зокрема:

адвокату Здоровцю С.В. , який в суді апеляційної інстанції здійснював представництво інтересів ОСОБА_29 , ОСОБА_129 , ОСОБА_109 , ОСОБА_130 , ОСОБА_111 , ОСОБА_131 , ОСОБА_113 , ОСОБА_132 , ОСОБА_115 , ОСОБА_116 , ОСОБА_133 , ОСОБА_118 , ОСОБА_119 , ОСОБА_120 , ОСОБА_121 , ОСОБА_134 , ОСОБА_135 , ОСОБА_124 , ОСОБА_136 ;

адвокатці Шаповаловій І.В. , яка в суді апеляційної інстанції здійснювала представництво інтересів відповідача ОСОБА_126 ;

адвокату Ковалю О.Ю. який в суді апеляційної інстанції здійснював представництво інтересів відповідача ОСОБА_139 , -

оскільки у Верховного Суду відсутні відомості, що зазначені адвокати можуть представляти вказаних осіб у Верховному Суді.

Таким чином, скаржнику слід виконати вимоги статті 291 ГПК України та надіслати копії касаційної скарги з доданими до неї документами іншим учасникам справи: ОСОБА_29 ; ОСОБА_108 ; ОСОБА_109 ; ОСОБА_110 , ОСОБА_111 ; ОСОБА_112 ; ОСОБА_113 ; ОСОБА_114 ; ОСОБА_115 ; ОСОБА_116 ; ОСОБА_117 ; ОСОБА_118 ; ОСОБА_119 ; ОСОБА_120 ; ОСОБА_121 ; ОСОБА_122 ; ОСОБА_123 ; ОСОБА_124 ; ОСОБА_125 ; ОСОБА_126 ; ОСОБА_140 , а докази надіслання їм копій касаційної скарги з доданими до неї документами надати Суду.

При цьому Верховний Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, а саме рішення від 18 листопада 2010 року (пункти 37-38) у справі «Мушта проти України», де зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, і має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Беручи до уваги обов`язок суду сприяти учасникам справи у реалізації їх процесуальних прав з дотриманням принципу розумності та пропорційності, з метою уникнення надмірного формалізму, із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на касаційне оскарження судового рішення, Суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення без руху касаційної скарги та/або повернення касаційної скарги з цих підстав. Такий висновок зроблено із додержанням балансу між метою забезпечення належної процесуальної поведінки сторони та забезпеченням її права на касаційне оскарження судового рішення.

Щодо клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження рішень місцевого суду та постанови апеляційного господарського суду.

Відповідно до частин першої та другої статті 288 ГПК України: касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення; учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Постанова Східного апеляційного господарського суду ухвалена 28.10.2025, повний текст постанови складений 07.11.2025, а, отже, останній день оскарження постанови за приписами частини першої статті 288 ГПК України, припадає на 27.11.2025.

Водночас з касаційною скаргою, як зазначено вище, Банк звернувся до Верховного Суду - 27.11.2025 через Електронний суд.

Таким чином, подана 27.11.2025 до Верховного Суду касаційна скарга Банку на рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2025, додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.05.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі №922/1374/20 в межах строку, передбаченого частиною першою статті 288 ГПК України, у зв`язку з чим, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження залишається без розгляду.

Щодо поданого Банком клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі №922/1374/20, яке мотивовано тим, що:

рішенням Господарського суду Харківської області від 21.04.2025 скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.02.2023, постановою Східного апеляційного господарського суду від 13.02.2024 та ухвалою Господарського суду Харківської області від 03.03.2025 у справі №922/1374/20;

об`єкти нерухомого майна, які виступають предметом спору є вільними від записів про іпотеку/обтяження Банку (закриття розділу в Державному реєстрі прав щодо нежитлової будівлі літ. 2Б-6, яка є предметом іпотеки та відкриття нових розділів на новоутворені у результаті поділу та реконструкції об`єкти нерухомого майна), а оскільки протягом 2016- 2021 років частини Предмета іпотеки неодноразово відступалися на користь третіх осіб, вказаними судовими рішеннями накладено арешт та встановлено заборону на відчуження спірних об`єктів нерухомого майна, які утворилися у результаті поділу та реконструкції Предмета іпотеки, невжиття яких могло істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позову Банку (зміна власника, реконструкція/поділ з утворенням нових об`єктів і т.д.), а тому на думку скаржника, у разі не вжиття заходів зупинення дії оскаржуваних рішень, протягом їх перегляду в касаційному порядку, вжиті судом заходи забезпечення позову будуть скасовані, об`єкти нерухомого майна будуть вільними від обтяжень та заборон, а тому, на думку скаржника, не виключно, що їх власники матимуть змогу вчинити щодо об`єктів будь-які правочини, у тому числі й відчужити на користь третіх осіб, що в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, у разі задоволення позову Банку.

Проаналізувавши чинне законодавство та доводи, наведені скаржником у клопотанні про зупинення дії судових рішень у справі, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вказаного клопотання з огляду на таке.

Повноваження суду стосовно зупинення дії судового рішення унормоване положеннями частини першої статті 332 та частиною четвертою статті 294 ГПК України, відповідно до яких суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Однак необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Верховний Суд звертається до ухвали Великої Палати Верховного Суду від 28.10.2019 у справі № 904/94/19, відповідно до якої:

«Заява про зупинення виконання судових рішень повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, а й бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини (утруднення повторного розгляду справи, перешкоди у здійсненні повороту виконання, запобігання порушенню прав осіб, які брали / не брали участі у розгляді справи, але рішенням суду вирішено питання про їх права та обов`язки) та наявністю доказів в підтвердження таких обставин».

Верховний Суд виходить з того, що вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, необхідно враховувати необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, перешкоди його виконання, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

Сумніви скаржника щодо дотримання попередніми судовими інстанціями норм права під час постановлення оскаржуваних судових рішень покладені в основу касаційної скарги та за умов дотримання їх відповідності нормам ГПК України є підставою для перегляду цих рішень судом касаційної інстанції. Водночас вони (аргументи для касаційного оскарження) не обґрунтовують підстави для зупинення виконання або дії оскарженого рішення та не можуть аргументовано свідчити про таку необхідність.

Сама собою незгода учасника судового процесу із судовими рішеннями не є достатньою підставою для зупинення їх виконання або дії, оскільки правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права суд касаційної інстанції перевіряє, переглядаючи по суті у касаційному порядку судові рішення.

Верховний Суд під час розгляду доводів заявника наголошує, що ГПК України передбачає інструмент повернення виконання судового рішення, зокрема у статті 333 ГПК України унормовано питання про поворот виконання рішення, постанови у разі зміни або скасування судового рішення після його виконання.

Сам по собі факт відкриття виконавчого провадження та / або видачі наказу не свідчить та не є безумовним і достатнім доказом, який засвідчує неможливість повороту виконання рішення у разі його скасування, а тому не є очевидною / безумовною підставою для зупинення судом касаційної інстанції дії оскаржуваних судових рішень, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Суд має право зупинити дію судового рішення, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Клопотання Банку про зупинення дії оскаржуваних рішень зі справи зазначеному вище не відповідає та не доводить, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судового рішення або зупинення його дії у разі, якщо воно буде скасоване, і не свідчить про наявність підстав для застосування статті 332 ГПК України.

За таких обставин Суд враховує, що у клопотанні скаржника про зупинення дії оскаржуваних судових рішень не наведені аргументовано / обґрунтовані доводи, що дають підстави для висновку про необхідність зупинення їх дії, а наведені мають декларативний характер, а тому твердження оцінюються як припущення, адже відсутні докази на підтвердження факту необхідності зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (§43).

Право на суд, захищене статтею 6, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції»).

Враховуючи викладене, зупинення дії судових рішень в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення й з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції належно обґрунтованих та підтверджених підстав для висновку про необхідність зупинення дії оскаржуваних судових рішень, в задоволенні клопотання заявника слід відмовити.

Ураховуючи доводи касаційної скарги, які не є очевидно неприйнятними, письмову форму матеріалів справи №922/1374/20, з огляду на технічний стан функціонування та наповнення Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи на момент прийняття ухвали, Суд доходить висновку про необхідність витребування матеріалів справи.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 290, 294, 314 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №922/1374/20 за касаційною скаргою Національного Банку України на рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2025, додаткове рішення Господарського суду Харківської області від 06.05.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025.

2. Призначити розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 13 січня 2026 року о 12:40 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. №302.

3. Національному Банку України слід надати суду докази надсилання іншим учасникам справи: ОСОБА_29 ; ОСОБА_108 ; ОСОБА_109 ; ОСОБА_110 ; ОСОБА_111 ; ОСОБА_112 ; ОСОБА_113 ; ОСОБА_114 ; ОСОБА_115 ; ОСОБА_116 ; ОСОБА_117 ; ОСОБА_118 ; ОСОБА_119 ; ОСОБА_120 ; ОСОБА_121 ; ОСОБА_122 ; ОСОБА_123 ; ОСОБА_124 ; ОСОБА_125 ; ОСОБА_126 ; ОСОБА_140 копії касаційної скарги у справі №922/1374/20 з доданими до неї документами, які у них відсутні протягом трьох днів з дня отримання цієї ухвали (через Електронний суд або поштою на адресу: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6).

4. Інші учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу до 02 січня 2026 року до Верховного Суду Касаційного господарського суду шляхом надсилання/подання процесуальних документів через Електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремих підсистем (модулів), що забезпечує обмін документами. Реєстрація електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі) не позбавляє права на подання документів у паперовій формі. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

5. Відмовити Національному Банку України у задоволенні клопотання про зупинення дії рішення Господарського суду Харківської області від 21.04.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 у справі №922/1374/20 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

6. Довести до відома учасників справи, що їхня явка в судове засідання є необов`язковою. Суд роз`яснює, що учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду враховуючи наявність у Суду технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції та/або з урахуванням воєнного стану сторони можуть подати до Верховного Суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

7. Витребувати матеріали справи №922/1374/20 Господарського суду Харківської області.

8. Копії ухвали надіслати до Господарського суду Харківської області та Східного апеляційного господарського суду для виконання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Т. Малашенкова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов