ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2025 р. м.Київ Справа№ 910/13042/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

розглянув у порядку письмового провадження (без виклику учасників справи) заяву Фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валерїівни

про розподіл судових витрат

у справі № 910/13042/23 господарського суду міста Києва (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Дтек Сервіс"

до Фізичної особи - підприємця Бойко Катерини Валеріївни

третя особа Бойко Кирил Олександрович

про стягнення 485 762, 11 грн.

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі № 910/13042/23 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Дтек Сервіс" задоволено частково, а саме:

- стягнуто з Фізичної особи - підприємця Бойко Катерини Валеріївни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Дтек Сервіс" (вул. Джонса Ґарета, буд. 8, літ. 20Д, м. Київ, 04119; ідентифікаційний код 34456687) основний борг - 376 173 (триста сімдесят шість тисяч сто сімдесят три) грн 21 коп, інфляційні втрати - 20 099 (двадцять тисяч дев`яносто дев`ять) грн 67 коп, 3 % річних - 7 555 (сім тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять) грн 62 коп та судовий збір - 6 012 (шість тисяч дванадцять) грн 43 коп.;

- в задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 у справі № 910/13042/23 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни на рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі № 910/13042/23 - задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.10.2023 у справі № 910/13042/23 скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Дтек Сервіс» до Фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни про стягнення заборгованості за договором оренди №15067-ДС/А від 01.02.2022 в сумі 45 762, 11 грн, яка складається із суми основного боргу 376 173, 21 грн, інфляційних втрат - 20 099, 67 грн, 3 % річних - 7 555, 62 грн та пені 81 933,62 грн - відмовити повністю. Судовий збір за подачу позову залишено за позивачем. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Дтек Сервіс» на користь Фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 10 929 грн 65 коп.

20.10.2025 через підсистему «Електронний суд», тобто у строк встановлений ч. 8 ст. 129 ГПК України (з урахуванням ч. 4 ст. 116 ГПК України), на адресу суду від Бойко Катерини Валеріївни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить суду прийняти та розглянути дану заяву. Ухвалити нове рішення у справі № 910/13042/23 та стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СЕРВІС» на користь Фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 гривень. Заява мотивована тим, що позивачем надано усі необхідні документи, які підтверджують розмір витрат, порядок їх обрахунку, співмірність та реальність понесення таких витрат, а тому останні підлягають стягненню з позивача в силу приписів ст. 129 ГПК України.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 прийнято до розгляду заяву Бойко Катерини Валеріївни про ухвалення додаткового рішення у справі №910/13042/23. Розгляд заяви постановлено здійснювати у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (частина третя статті 244 ГПК України в редакції Закону України № 4508-IX від 18.06.2025).

20.11.2025 через підсистему «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю "Дтек Сервіс" надійшли заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в яких позивач наголошував, що заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. є необгрунтовано завищеними, не співмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягами послуг, зазначеним ним часом на надання таких послуг та не відповідають критерію реальності таких витрат, як і критерію розумності їхнього розміру.

Розглянувши заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат та відповідні заперечення позивача, суд апеляційної інстанції вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Згідно з статтею 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом з тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина восьма статті 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).

Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Отже, у розумінні положень частини п`ятої статті 126 ГПК України, зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В заяві про розподіл судових витрат відповідач просить стягнути з позивача на свою користь 25 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. При цьому, про необхідність розподілу таких витрат відповідачем заявлено зокрема при поданні апеляційної скарги.

Із змісту поданої відповідачем заяви вбачається, що на підтвердження понесення витрат надано копії: договору № 01/11-ДН-АО від 01.11.2023 про надання правничої допомоги, укладений між АО «Сенсум» та Бойко К.В., додаток до договору «Система тарифів» (з зазначенням тарифів), заявка № 1-ДН від 07.11.2023 (підготовка та подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/13042/23 від 26.10.2023, підготовка клопотання про проведення судової експертизи, необхідних документів, участь адвоката у судових засіданнях) на суму 25 000,00 грн., яка обраховується у формі гонорару успіху, ордер № 1493771 на представництво інтересів відповідача адвокатом Навроцьким Д.М., свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю КС № 8800/10 на ім?я Навроцького Д.М., Акт № 1-ДН приймання юридичних послуг (правничої допомоги) від 20.10.2025 до договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 01.11.202533 № 01/11-11ДН-АО, з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Навроцьким Дмитром Миколайовичем для надання правової допомоги у справі №910/13042/23.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 зазначила, що в рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55).

Згідно акту № 1-ДН приймання юридичних послуг (правничої допомоги) від 20.10.2025 сторони дійшли згоди, що вартість послуг, наданих під час апеляційного перегляду справи, складає 25000,00 грн (фіксована ціна у формі гонорару успіху згідно заявки № 1-ДН від 07.11.2023), здійснено опис наданих послуг, їх вартість поетапно, а також зазначено терміни виконання (годинний облік).

Суд враховує, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 ГПК України). Аналогічний правовий висновок викладено в постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Апеляційний господарський суд в даному випадку зважає на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (такий висновок міститься в п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, в п. 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, п. 24 додаткової постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.02.2022 у справі № 903/326/21).

Оцінивши подані докази та оцінивши обсяг послуг, що були надані Навроцьким Д.М. під час провадження у суді апеляційної інстанцій у даній справі, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що витрати відповідача саме в сумі 25 000,00 грн (який згідно п. 2.1 заявки № 1-ДН обраховується у формі гонорару успіху) на професійну правничу допомогу в межах апеляційного розгляду справи №910/13042/23 - є обґрунтованими та співмірними об`єму наданих і отриманих юридичних послуг професійної правничої допомоги, були необхідними і реальними, у зв?язку з чим підлягають відшкодуванню позивачем у заявленому розмірі, оскільки апеляційну скаргу відповідача було задоволено.

Заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "Дтек Сервіс" про те, що заявлені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. є необгрунтовано завищеними, не співмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягами послуг, зазначеним ним часом на надання таких послуг та не відповідають критерію реальності таких витрат, як і критерію розумності їхнього розміру - судом апеляційної інстанції відхиляються як необгрунтовані, оскільки справа містить значний обсяг документів, адвокатом Навроцьким Д.М. в рамках виконання послуг з надання професійної правничої допомоги вчинялись обумовлені процесуальним законом дії щодо подання від імені клієнта відповідних заяв та клопотань, з метою доведення своєї правової позиції, що не свідчить про надмірність і завищеність вартості наданих послуг, і на що відповідно, не може впливати тривалість судових засідань, в яких адвокат приймав участь.

При цьому, доводи позивача про те, що ні відповідач, ні представник відповідача не були присутніми в судовому засіданні 08.02.2024, дійсно підтверджені матеріалами справи, і відповідно, вказана послуга безпідставно вказана адвокатом Навроцьким Д.М. у акті від 20.10.2025, проте, враховуючи те, що сторонами при укладенні договору № 01/11-ДН-АО від 01.11.2023 у заявці № 1-ДН від 07.11.2023 погоджено суму вартості послуг на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. саме у формі гонорару успіху, відповідно, відсутність представника відповідача у даному судовому засіданні не впливає на розмір суми відшкодування у вигляді гонорару успіху.

Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, враховуючи рівень складності спору у даній справі, враховуючи предмет спору, сума витрат на професійну правничу допомогу, яку слід покласти на позивача за результатами апеляційного розгляду справи, становить 25 000 грн., у зв?язку з чим заява Фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни підлягає задоволенню

Керуючись ст.ст. 129, 244, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

ДОДАТКОВО УХВАЛИВ:

1. Заяву Фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити повністю.

2. Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК СЕРВІС» (, адреса: 04119, м.Київ, вул.Джонса Гарета, буд.8, літ. 20-Д) на користь Фізичної особи-підприємця Бойко Катерини Валеріївни (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 гривень, понесені в Північному апеляційному господарському суді під час розгляду справи № 910/13042/23.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

В.В. Сулім