ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 908/3106/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Жукова С. В., Картере В. І.,

за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І.,

представники учасників справи:

представник ліквідатора ТОВ "Тех Пром Газ" арбітражного керуючого Макового О. В. - Хоменко В. О.,

представник ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" - Митюк С. П.,

представник ГУ ДПС у Запорізькій області - Головченко І. С.,

представник ОСОБА_2 та Мегес Богдана - Пудкалюк К. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" - арбітражного керуючого Макового Олександра Віталійовича

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2025

у складі колегії суддів: Іванова О. Г.- головуючий, Кощеєва І. М., Дарміна М. О.,

у справі № 908/3106/20

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ", -

ВСТАНОВИВ

На розгляд суду постало питання обґрунтованості грошових вимог податкового органу до боржника.

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

1. 12.01.2021 ухвалою Господарського суду Запорізької області, зокрема, відкрито провадження у справі № 908/3106/20 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" (далі - ТОВ "Тех Пром Газ", боржник); введено процедуру розпорядження майном боржника; розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Бурлакова В. В.

2. 20.09.2022 постановою Господарського суду Запорізької області у справі №908/3106/20, зокрема, припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "Тех Пром Газ", припинено повноваження розпорядника майна боржника Бурлакова В. В.; визнано ТОВ "Тех Пром Газ" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; ліквідатором призначено арбітражного керуючого Макового О. В.

Подання заяви з грошовими вимогами

3. 26.04.2023 до Господарського суду Запорізької області надійшла заява від Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області (далі - ГУ ДПС у Запорізькій області, податковий орган) (про визнання грошових вимог до боржника, в якій заявник з урахуванням поданої заяви про уточнення від 13.06.2023, просив визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 545 486 210,89 грн., з яких:

- 432 584 967 грн - зобов`язання;

- 108 222 451,75 грн - штрафні санкції;

- 4 678 792,14 грн - пеня;

- судовий збір в розмірі 5 368 грн.

4. Судом апеляційної інстанції встановлено, що працівниками ГУ ДПС у Запорізькій області відносно боржника була проведена документальна позапланова невиїзна перевірка з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 08.02.2018 по 13.01.2023, валютного законодавства за період з 08.02.2018 по 13.01.2023, з питань єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 08.02.2018 по 13.01.2023, іншого законодавства за період з 08.02.2018 по 13.01.2023, за результатами якої складено акт № 39/08-01-07-01/41931010 від 20.01.2023.

5. Як встановив апеляційний господарський суд, за підсумками перевірки ДПІ винесені податкові повідомлення-рішення щодо донарахування боржнику основного зобов`язання та штрафних санкцій:

- з податку на додану вартість:

1) податкове повідомлення рішення (форми Р) № 2839/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 249 909 433,75 грн, з яких:

- 199 927 547,00 грн - основне зобов`язання (період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено порушення: січень 2019 року - січень 2021 року; термін сплати квітень 2019 - року січень 2021 року);

- 49 981 886,75 грн. штрафні санкції (податковий період за який нараховано штрафні санкції: січень 2019 року - січень 2021 року; термін сплати - квітень 2019 року - січень 2021 року);

2) податкове повідомлення рішення (форми ПН) № 2840/13-01-07-04 від 14.02.2023 року на суму 74 850,00 грн. штрафних санкцій (податковий період за який нараховано штрафні санкції: грудень 2018 року - грудень 2020 року; термін сплати 31.12.2018 - 31.12.2020).

У відповідності до п.п. 129.1.1. п. 129.11 ст. 129 Податкового кодексу України (далі - ПК України), податковим органом нарахована боржнику пеня з податку на додану вартість в сумі 4 678 792,14 грн (нарахована за період з січня 2019 року по грудень 2019 року).

- з податку на прибуток приватних підприємств:

1) податкове повідомлення рішення (форми Р) № 2837/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 290 821 775 грн, з яких:

- 232 657 420,00 грн - основне зобов`язання (період фінансово-господарської діяльності платника податків, при здійсненні якої вчинено порушення: 2019 рік - 2021 рік; термін сплати лютий 2020 року - 2021 рік, при цьому за податковий період до порушення провадження у справі про банкрутство виникло грошове зобов`язання у розмірі 232 657 402 грн; після порушення провадження у справі про банкрутство у розмірі 18,00 грн (2021 рік);

- 58 164 355 грн штрафні санкції (податковий період за який нараховано штрафні санкції: 2019 рік - 2020 рік; термін сплати 25.02.2020 - 12.11.2020);

2) податкове повідомлення рішення (форми ПС) № 2841/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 1 360 грн штрафних санкцій (податковий період за який нараховано штрафні санкції: січень 2019 року - січень 2021 року; термін 2020 - 2021 роки).

6. Боржником не надано до суду доказів оскарження вищенаведених податкових повідомлень-рішень щодо донарахування йому грошових зобов`язань (штрафних санкцій).

Розгляд справи судами

7. 11.07.2023 ухвалою Господарського суду Запорізької області у справі №908/3106/20 грошові вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області до боржника ТОВ "Тех Пром Газ" у розмірі 545 486 210,89 грн, з яких 432 584 967 грн - основного боргу, 108 222 451,75 грн - штрафні санкції, 4 678 792,14 грн пені - відхилено з тих підстав, що заявлені податковим органом грошові вимоги нараховані після визнання боржника банкрутом, а тому суперечать ч. 1 ст. 59 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ).

8. 02.07.2024 постановою Центрального апеляційного господарського суду від апеляційну скаргу ГУ ДПС у Запорізькій області задоволено частково. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 у справі №908/3106/20 скасовано. Ухвалено нове рішення. Визнано грошові вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області до ТОВ "Тех Пром Газ" в розмірі 437 263 759,14 грн, з яких 432 584 967 грн - зобов`язання, 4 678 792,14 грн - пеня. Грошові вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області до ТОВ "Тех Пром Газ" в розмірі 108 222 451,75 грн. (штраф) - відхилені. Постанова мотивована тим, що податкові зобов`язання боржника зі сплати податків виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, тобто грошові вимоги кредитора на вказану суму виникли до визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, відповідно, підлягають визнанню в ліквідаційній процедурі. Також, підлягає визнанню нарахована кредитором у відповідності до п.п. 129.1.1. п. 129.11 ст. 129 ПК України, в період з січня 2019 року по грудень 2019 року, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство, пеня з податку на додану вартість в сумі 4 678 792, 14 грн. Заявлені кредитором штрафні санкції застосовані до боржника шляхом прийняття податковим органом податкових повідомлень-рішень після відкриття провадження у справі про банкрутство та визнання боржника банкрутом, а тому не підлягають визнанню.

9. 14.01.2025 постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від касаційні скарги ГУ ДПС у Запорізькій області, ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", ОСОБА_2 та ОСОБА_1, ліквідатора ТОВ "Тех Пром Газ", арбітражного керуючого Макового О. В. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 908/3106/20 - задоволено частково. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 02.07.2024 у справі № 908/3106/20 скасовано повністю. Справу № 908/3106/20 передано на новий розгляд до Центрального апеляційного господарського суду.

10. Направляючи справу на новий апеляційний розгляд, суд касаційної інстанції зокрема вказав, що суд апеляційної інстанції не врахував та не встановив момент виникнення податкового боргу та дотримання податковим органом встановленого законом строку як проведення відповідних перевірок (прийняття повідомлень-рішень), так і, відповідно, звернення до суду; судом апеляційної інстанції не було проаналізовано нормативно-правові акти, якими зупинявся перебіг строків давності, передбачених статтею 102 ПК України; не встановив, за який період були нараховані штрафні санкції та коли виникло право у податкового органу їх нарахування, з урахуванням норм правового регулювання відповідних порушень.

11. 01.07.2025 постановою Центрального апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ГУ ДПС у Запорізькій області на ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 у справі №908/3106/20 задоволено. Ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 у справі № 908/3106/20 скасовано. Постановлено нове рішення. Визнано грошові вимоги Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу - Головного управління ДПС у Запорізькій області до ТОВ "Тех Пром Газ" у розмірі 545 486 210,89 грн, з яких: 432 584 967 грн - зобов`язання, 108 222 451,75 грн - штрафні санкції та 4 678 792,14 грн пеня та включено грошові вимоги ГУ ДПС у Запорізькій області до реєстру вимог кредиторів.

12. Апеляційний господарський суд вказав, що місцевий господарський суд помилково керувався не моментом виникнення основного зобов`язання і штрафних санкцій, а моментом їх документального оформлення, неправильно застосував норми матеріального права, зокрема, ст.ст. 14, 31, 36, 54, 57 ПК України та дійшов невірного висновку про відхилення грошових вимог на загальну суму 545 486 210,89 грн.

13. При цьому, визнаючи грошові вимоги суд апеляційної інстанції виходив з того, що за податкове зобов`язання боржника зі сплати податку на прибуток та податку на додану вартість у загальній сумі 432 484 949 грн виникло до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Тех Пром Газ", а вимоги на суму 18,00 грн з податкового зобов`язання боржника зі сплати податку на прибуток приватних підприємств - після відкриття провадження у справі про банкрутство, але до визнання його банкрутом та введення ліквідаційної процедури, отже підлягають визнанню як конкурсні та поточні відповідно.

14. Також суд вказав, що з 18 березня 2020 року по 24 листопада 2022 року всі строки (як строки проведення відповідних перевірок (прийняття повідомлень-рішень), так і, відповідно, звернення до суду), були призупинені для всіх платників податків, отже строк позовної давності, встановлений ПК України для перевірки періоду з січня 2019 року та визначення платникам податків податкових зобов`язань, станом на момент звернення ГУ ДПС у Запорізькій області до суду із заявою визнання грошових вимог до боржника (26.04.2023) не сплив.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

А. Доводи касаційної скарги ТОВ "Оператор газотранспортної системи України"

15. 12.11.2025 подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2025 і залишити в силі ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 у справі №908/3106/20.

16. Підставою касаційного оскарження ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" вказує п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України та доводить, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував абз. 4 ч. 1 ст. 59 КУзПБ без урахування висновку щодо застосування цієї норми у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №910/14827/16, від 07.10.2020 у справі №15/293-б, від 28.07.2022 у справі № 904/2166/20, від 09.09.2025 у справі №904/4679/22, за відсутності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

17. За доводом скаржника податковим органом проведено перевірку в період з 08.12.2022 по 20.01.2023, тобто після визнання боржника банкрутом, а судом не можуть визнаватися грошові вимоги щодо заборгованості боржника зі сплати податків, які було нараховано за період до відкриття провадження в цій справі про банкрутство, однак яку податковий орган визначив за результатами перевірки, проведеної після визнання його банкрутом.

Б. Доводи касаційної скарги ліквідатора

18. 14.11.2025 ліквідатором ТОВ "Тех Пром Газ" - арбітражним керуючим Маковим О. В. подано до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2025 і залишити в силі ухвалу Господарського суду Запорізької області від 11.07.2023 у справі № 908/3106/20.

19. Ліквідатор стверджує, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував ч. 1 ст. 59 КУзПБ та не врахував висновки Верховного Суду у постановах від 19.01.2021 у справі № 916/4181/14, від 28.07.2022 у справі № 904/2166/20, від 15.02.2023 у справі № 904/5722/14, від 09.09.2025 у справі № 904/4679/22.

20. На думку ліквідатора, оскільки податкові повідомлення-рішення прийняті ГУ ДПС у Запорізькій області 14.02.2023, то грошове зобов`язання суб`єкта господарювання щодо сплати податкових платежів за цими повідомленнями настає за днем їх отримання, тобто не раніше 14.02.2023, водночас постанова про визнання боржника банкрутом прийнята господарським судом 20.09.2022.

В. Позиція інших учасників справи

21. 05.12.2025 від ГУ ДПС в Запорізькій області через систему "Електронний суд" надійшов відзив на касаційну скаргу з проханням відмовити ліквідатору ТОВ "Тез Пром Газ" Маковому О. В. у задоволенні касаційної скарги та залишити у силі постанову Центрального апеляційного суду від 01.07.2025 № 908/3106/20.

22. 08.12.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подано відзив на касаційну скаргу ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", в якому вони погоджуються з доводами касаційної скарги, підтримують її та просять задовольнити касаційну скаргу ТОВ "Оператор газотранспортної системи України", скасувати постанову суду апеляційної інстанції від 01.07.2025 та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції від 11.07.2023.

23. Відповідно до ч. 2 ст. 295 ГПК України відзив на касаційну скаргу має містити, зокрема, обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги.

24. Згідно з ч. 1, 3 ст. 297 ГПК України учасники справи мають право приєднатися до касаційної скарги, поданої особою, на стороні якої вони виступали. До касаційної скарги мають право приєднатися також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки. До заяви про приєднання до касаційної скарги додаються документ про сплату судового збору та докази надсилання заяви іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

25. Оскільки поданий ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відзив не містить обґрунтування заперечень щодо змісту і вимог касаційної скарги та за своєю процесуальною суттю є приєднанням до зазначених касаційних скарг, однак, до відзиву не додано документів про сплату судового збору, а ГПК України не містить положень щодо надання строку на усунення недоліків стосовно приєднання до касаційної скарги, то поданий відзив залишається без розгляду (схожі за змістом висновки щодо застосування положень статей 295, 297 ГПК України викладено в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.04.2023 у справі № 924/793/21, від 09.05.2023 у справі № 910/158/22, від 24.05.2023 у справі № 916/875/20, від 23.01.2024 у справі № 908/174/20, від 11.06.2024 у справі № 917/1710/23, від 24.09.2024 у справі № 910/21998/21, від 22.04.2025 у справі № 910/18089/23).

26. 12.12.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подано відзив на касаційну скаргу ліквідатора ТОВ "Тех Пром Газ" арбітражного керуючого Макового О. В., в якому заявники підтримують касаційну скаргу ліквідатора.

27. 17.12.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 також подано додаткові письмові пояснення.

28. Ухвалою Верховного Суду від 18.11.2025, серед іншого, відкрито касаційне провадження у справі № 908/3106/20 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2025. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 08.12.2025.

29. Ухвалою Верховного Суду 25.11.2025 відкрито касаційне провадження справі № 908/3106/20 за касаційною скаргою ліквідатора ТОВ "Тех Пром Газ" арбітражного керуючого Макового О. В. на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2025. Об`єднано касаційні скарги ліквідатора ТОВ "Тех Пром Газ" арбітражного керуючого Макового О. В. та ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" у справі № 908/3106/20 в одне касаційне провадження. Надано учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 11.12.2025.

30. Згідно з ч. 1 ст. 295 ГПК України учасники справи мають право подати до суду касаційної інстанції відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом касаційної інстанції в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

31. Відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

32. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_1 подано відзив на касаційну скаргу ліквідатора ТОВ "Тех Пром Газ" арбітражного керуючого Макового О. В. після спливу строку, встановленого ухвалою про відкриття касаційного провадження, Суд залишає його без розгляду відповідно до положень статті 118 ГПК.

33. 15.12.2025 ліквідатором ТОВ "Тех Пром Газ" арбітражним керуючим Маковим О. В. до Верховного Суду подано письмові пояснення до касаційної скарги.

34. Особа, яка подала касаційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на касаційне оскарження (ч. 1 ст. 298 ГПК України).

35. Відповідно до ч. 1 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Згідно із частиною п`ятою цієї статті суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

36. Оскільки подані скаржником письмові пояснення є по суті доповненням до касаційної скарги, однак подані поза межами строку на касаційне оскарження, а суд касаційної інстанції не визнавав необхідним одержати від учасників додаткові письмові пояснення стосовно окремих питань, колегія суддів залишає без розгляду письмові пояснення ліквідатора.

37. Також суд касаційної інстанції залишає без розгляду подані 17.12.2025 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 письмові пояснення, оскільки суд не визнавав їх необхідними.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

38. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

39. Об`єктом касаційного перегляду у цій справі є постанова суду апеляційної інстанції про визнання грошових вимог податкового органу, які заявлені ним після визнання боржника банкрутом та введення ліквідаційної процедури.

40. Здійснивши перевірку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права, оцінивши доводи касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для їх задоволення, з огляду на таке.

41. За змістом ст. 1 КУзПБ кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника;

конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника;

поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

42. Відповідно до ч. 14 ст. 39 КУзПБ з моменту відкриття провадження у справі пред`явлення конкурсними та забезпеченими кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися лише у порядку, передбаченому цим Кодексом, та в межах провадження у справі; пред`явлення поточними кредиторами вимог до боржника та їх задоволення можуть здійснюватися у випадку та порядку, передбачених цим Кодексом.

43. Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядок розгляду судом відповідних заяв визначені, зокрема статтями 45, 46, 47 КУзПБ.

44. Заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18).

45. Розглядаючи кредиторські вимоги суд, в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ, має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

46. Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20 дійшов висновку про те, що з огляду на положення статей 45 - 47 Кодексу України з процедур банкрутства, податковий орган, так само як і інші конкурсні кредитори, повинен подати до господарського суду вимоги до боржника щодо його грошових зобов`язань по сплаті податків і зборів, що виникли до дня відкриття провадження (проваджень) у справі про банкрутство разом з документами, що ці зобов`язання підтверджують, а господарський суд зобов`язаний розглянути всі вимоги та заперечення проти них на підставі поданих кредитором і боржником документів, оцінити правомірність цих вимог незалежно від наявності в адміністративному суді спору щодо неузгодженого податкового зобов`язання, з якого сформована кредиторська вимога податкового органу.

47. Податковий кодекс України дає визначення грошового зобов`язання, яке є спеціальним для цілей податкового законодавства, а саме - грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня (п. 14.1.39. ПК України).

48. Податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України (14.1.156 ПК України).

49. Податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п. 14.1.175 ПУ України).

50. У постанові від 15.12.2020 у справі № 904/1693/19 Великою Палатою Верховного Суду викладено правовий висновок про те, що аналіз приписів податкового законодавства, в тому числі положень підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14, пункту 56.18 статті 56, пункту 57.3 статті 57 та інших положень ПК України, дає змогу дійти висновку про те, що грошове зобов`язання платника податків для цілей здійснення адміністрування податків та зборів може існувати як узгоджене зобов`язання, набувши статусу податкового боргу після настання моменту його сплати, що надає податковому органу можливість здійснення заходів щодо стягнення суми такого зобов`язання, а також як неузгоджене зобов`язання, коли грошове зобов`язання існує, але заходи щодо адміністрування податків та зборів податковими органами не вживаються. Однак неузгодженість суми грошового зобов`язання не означає, що зобов`язання не існує або може не враховуватися при зверненні із заявою про визнання кредиторських вимог відповідно до приписів законодавства про банкрутство.

51. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.12.2020 у справі №904/1693/19 також вказала, що при визначенні статусу кредиторських вимог (конкурсні чи поточні) у справі про банкрутство має враховуватися насамперед момент виникнення вимоги, а не строк її виконання, відтак вимоги кредиторів, які виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, є конкурсними незалежно від строку виконання грошових зобов`язань боржника.

52. Слід також зазначити, що норми Кодексу України з процедур банкрутства не містять заборони кредитору заявляти конкурсні вимоги до боржника у ліквідаційній процедурі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.07.2023 у справі № 922/5231/21, постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 14.06.2023 у справі № 904/5743/20.

53. Судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17.01.2024 у справі № 903/51/20 дійшла висновків, що положеннями податкового законодавства визначено обов`язок платника податків подавати податкові декларації щодо кожного окремого податку, платником якого він є, за кожний встановлений Податковим кодексом України звітний період, в якому виникають об`єкти оподаткування, або у разі наявності показників, які підлягають декларуванню та обов`язок самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого ПК України для подання податкової декларації. Отже, для цілей розгляду грошових вимог податкового органу до боржника у справі про банкрутство та кваліфікації їх як конкурсних чи поточних, моментом виникнення грошових вимог податкового органу в розумінні Кодексу України з процедур банкрутства слід вважати перший день несплати боржником податку, що настає за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого Податковим кодексом України для подання податкової декларації за відповідним податком.

54. Крім того, колегія суддів звертає увагу на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 16.04.2024 у справі № 926/869-б/23, відповідно до яких, якщо основне податкове зобов`язання, і його момент невиконання, з яким у податкового органу виникає право нарахування штрафних санкцій, виникло у боржника до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію, відповідно, незалежно від часу документального оформлення таких зобов`язань податковим органом, такі вимоги можуть вважатися конкурсними, тобто такими, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство та введення мораторію.

55. У цій справі ухвалою суду першої інстанції від 12.01.2021 було відкрито провадження у справі про банкрутство, а постановою місцевого господарського суду від 20.09.2022 боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

56. Заява податкового органу з грошовими вимогами до боржника на загальну суму 545 486 210,89 грн подана ним до суду 26.04.2023, тобто вже після відкриття ліквідаційної процедури (20.09.2022) та обґрунтована наявністю заборгованості боржника із податкових зобов`язань, пені та штрафу, нарахованої за результатами податкової перевірки боржника.

57. Дослідивши подані ГУ ДПС в Запорізькій області докази на підтвердження наявності грошових вимог до боржника, апеляційним господарським судом у цій справі встановлено, що за результатами позапланової виїзної документальної перевірки боржника за період з 08.02.2018 по 13.01.2023 податковим органом складено акт № 39/08-01-07-01/41931010 від 20.01.2023 та винесені податкові повідомлення-рішення від 14.02.2023 щодо донарахування боржнику основного зобов`язання та штрафних санкцій.

58. Судом апеляційної інстанції встановлено, що кінцевим терміном сплати боржником податкового зобов`язання з податку на додану вартість, яке визначено податковим повідомленням рішенням (форми Р) № 2839/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 199 927 547 грн є період з квітня 2019 року по січень 2021 року; з податку на прибуток приватних підприємств у відповідності до вимог ПК України, яке визначено податковим повідомленням рішенням (форми Р) № 2837/13-01-07-04 від 14.02.2023 на суму 232 657 402 грн є період з лютого 2020 року по грудень 2020 року; на суму 18,00 грн є період 1 кв. 2021 року по грудень 2021 року.

59. Відтак, встановивши, що податкове зобов`язання боржника зі сплати податку на прибуток та податку на додану вартість у загальній сумі 432 484 949 грн, яке не було самостійно обчислено та сплачено боржником, виникло до відкриття провадження у цій справі про банкрутство (12.01.2021), тобто такі грошові вимоги є конкурсними, а вимоги на суму 18,00 грн з податкового зобов`язання зі сплати податку на прибуток приватних підприємств виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство, але до визнання його банкрутом та введення ліквідаційної процедури (20.09.2022), отже є поточними, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про їх визнання.

60. Підпунктом 14.1.162. п. 14.1. ПК України визначено, що пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

61. За змістом пункту 129.1.1 пункту 129.1 статті 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні контролюючим органом податкового зобов`язання у встановлених цим Кодексом випадках, не пов`язаних з проведенням перевірки, або при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом.

62. Як встановлено судом апеляційної інстанції, відповідно до пп. 129.1.1. п. 129.1 ст. 129 ПК України податковим органом нараховано в період з січня 2019 року по грудень 2019 року пеню з податку на додану вартість в сумі 4 678 792,14 грн. Верховний Суд вважає правильним висновок суду апеляційної інстанції про визнання зазначеної суми грошових вимог до боржника, оскільки такі вимоги виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство, отже є конкурсними. Крім того, оскільки відображені у податкових повідомленнях-рішеннях грошові зобов`язання зі штрафних санкцій в сумі 108 222 451,75 грн виникли у період з січня 2019 року по січень 2021 року (до відкриття провадження у справі про банкрутство) суд апеляційної інстанції правильно виснував, що зазначені вимоги податкового органу також підлягають визнанню.

63. У постанові від 07.08.2024 у справі № 908/3781/21 Верховний Суд вказав, що системний аналіз зазначених норм (зокрема статті 101, 102 ПК України) дозволяє зробити висновок про те, що ПК України встановлено універсальний граничний строк давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, який становить 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Цей строк є спеціальним строком давності для звернення податкового органу до платника податків з вимогою про погашення податкового боргу та застосовується імперативно (в силу закону). Списання безнадійного податкового боргу, яким є податковий борг платника податків, щодо якого минув строк давності у 1095 днів, здійснюється контролюючим органом самостійно на підставі даних автоматизованої інформаційної системи станом на день виникнення безнадійного податкового боргу.

64. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 18.12.2024 у справі № 320/15639/23 перебіг строків, визначених податковим законодавством та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (в тому числі й щодо строків здійснення заходів з погашення податкового боргу) зупинявся:

- з 18 березня 2020 року по 17 березня 2022 року - відповідно до пункту 52-2 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для всіх платників податків;

- з 07 березня 2022 року по 24 листопада 2022 року - відповідно до підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України для всіх платників податків;

- з 17 березня 2022 року по 01 серпня 2023 року - відповідно до пункту 102.9 статті 102 Кодексу, при цьому в період з 17 березня 2022 року по 27 травня 2022 року норма діяла без виключень, а з 27 травня 2022 року по 01 серпня 2023 року - з виключеннями щодо випадків, передбачених Податкового кодексу України.

У період з 24 листопада 2022 року по 01 серпня 2023 року з огляду на положення підпункту 69.9 пункту 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України перебіг строку здійснення заходів з погашення податкового боргу зупинявся для платників податків, які не мають можливості своєчасно виконувати податкові обов`язки, передбачені статтями 59 - 60, 87 - 101 Кодексу, та/або визначення грошових зобов`язань згідно із статтею 116 Кодексу.

65. Судом апеляційної інстанції було проаналізовано застосування спеціального строку давності для стягнення контролюючим органом податкового боргу, та з огляду на те, що з 18 березня 2020 року по 24 листопада 2022 року всі строки (як строки проведення відповідних перевірок (прийняття повідомлень-рішень), так і, відповідно, звернення до суду), були призупинені для всіх платників податків, обґрунтовано виснувано, що строк давності, встановлений ПК України для перевірки періоду з січня 2019 року та визначення платникам податків податкових зобов`язань, станом на момент звернення ГУ ДПС у Запорізькій області до суду із заявою визнання грошових вимог до боржника (26.04.2023) не сплив.

66. В касаційних скаргах ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" та ліквідатор боржника доводять порушення судом апеляційної інстанції приписів абз. 4 ч. 1 ст. 59 КУзПБ, відповідно до якого з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури у банкрута не виникає жодних додаткових зобов`язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов`язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. На думку скаржників, оскільки податковим органом було проведено перевірку з питань дотримання боржником вимог податкового законодавства та винесено податкові повідомлення-рішення щодо донарахування боржнику основного зобов`язання та штрафних санкцій після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, то такі вимоги не можуть бути визнані господарським судом.

67. Проте, як встановлено судом апеляційної інстанції у цій справі, заявлені податковим органом грошові вимоги виникли частково (432 484 949 грн - зобов`язання, 4 678 792,14 грн пені, 108 222 451,75 грн штрафні санкції) до відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ "Тех Пром Газ" і є конкурсними та частково (18,00 грн зобов`язання) в період після відкриття провадження у цій справі і до ухвалення постанови про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, отже є поточними. Таким чином, є помилковими доводи скаржників про необхідність застосування судом апеляційної інстанції абз. 4 ч. 1 ст. 59 КУзПБ.

68. Колегія суддів відхиляє посилання скаржників на неврахування судом апеляційної інстанції висновків у постанові Верховного Суду від 28.07.2022 у справі № 904/2166/20, де зазначено, що грошові зобов`язання суб`єкта господарювання щодо сплати податкових платежів, визначених контролюючим органом в ході податкової перевірки, виникають з моменту отримання підприємством - платником податків податкового повідомлення-рішення із зазначенням суми грошового зобов`язання, що підлягає сплаті, оскільки Верховний Суд у складі у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 17.01.2024 у справі № 903/51/20 відступив від зазначеного висновку.

69. При цьому, судом апеляційної інстанції було правильно враховано саме висновки судової палати у справі № 903/51/20 щодо визначення моменту виникнення грошових вимог податкового органу, які мають перевагу над висновками колегії суддів. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 755/10947/17 зазначила, що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію.

70. У справі № 904/5722/14 (постанова Верховного Суду від 15.02.2023), на яку посилається ліквідатор боржника, Верховний Суд погодився із застосуванням судами попередніх інстанцій положень статті 59 КУзПБ щодо наслідків визнання боржника банкрутом, якими передбачено підставу для припинення обов`язку боржника визнаного банкрутом, щодо обчислення та сплати податків і зборів (обов`язкових платежів). При цьому, у справі № 904/5722/14 заявлені контролюючим органом грошові вимоги були донараховані на підставі податкових декларацій за період з 04.03.2020 по 01.08.2021 після визнання боржника банкрутом (09.03.2017).

71. У справі № 916/4181/14 (постанова Верховного Суду від 19.01.2021, на яку посилається ліквідатор) об`єктом касаційного перегляду були судові рішення місцевого та апеляційного господарських судів щодо кредиторських вимог Чорноморської ОДПІ ГУ ДФС в Одеській області до боржника, які є вимогами зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначеного на підставі поданих боржником звітів про суми нарахованої заробітної плати застрахованих осіб за період з 15.12.2014 по 06.04.2015. При цьому боржника визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру 16.12.2014.

72. У справі № 910/14827/16 (постанова Верховного Суду від 12.03.2019, на яку посилається ТОВ "Оператор газотранспортної системи України") Верховний Суд визнав обґрунтованим висновок судів попередніх інстанцій про те, що заявлені ГУ ДФС у Київській області вимоги в сумі 214 262 грн. 67 коп. ліквідатором правомірно не визнано, оскільки вказані вимоги нараховані за період з 30.09.2016 по 30.12.2017, тобто після визнання Товариства з обмеженою відповідальністю "Торгово-промислова компанія" банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури (05.09.2016).

73. У справі № 15/293-б (постанова Верховного Суду від 07.10.2020, на яку посилається ТОВ "Оператор газотранспортної системи України") колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість рішень судів першої та апеляційної інстанцій щодо відхилення заявлених ГУ ДФС у Київській області грошових вимог як поточних в розмірі 2720 грн - штрафних санкцій, нарахованих в період з 14.11.2017 по 13.04.2018, після визнання боржника банкрутом постановою від 22.12.2011.

74. Отже, Верховний Суд констатує, що скаржники посилаються на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо неможливості визнання грошових вимог контролюючого органу, нарахованих ним в період після визнання боржника банкрутом, тобто за неподібних цій справі фактичних обставин справи, а тому Суд відхиляє такі доводи як необґрунтовані.

75. Твердження скаржників, що у постанові Верховного Суду від 09.09.2025 у справі №904/4679/22 зроблено правовий висновок, відповідно до якого "судом не можуть визнаватися грошові вимоги щодо заборгованості боржника зі сплати податків, які було нараховано за період до відкриття провадження в цій справі про банкрутство, однак яку податковий орган визначив за результатами перевірки, проведеної після визнання його банкрутом", колегія суддів відхиляє, оскільки у вказаній постанові Суд не робив такий висновок.

76. У розділі постанови Верховного Суду від 09.09.2025 "Короткий зміст руху справи" у справі №904/4679/22 зазначено, що "Грошові вимоги складають заборгованість боржника зі сплати податків, зборів, інших обов`язкових платежів, що була нарахована за період до відкриття провадження у цій справі про банкрутство, однак визначена податковим органом за результатами перевірки, проведеної, та за рішеннями, прийнятими під час процедури ліквідації боржника у справі про банкрутство (після визнання його банкрутом)."

77. При цьому, у справі №904/4679/22 залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій щодо відхилення заявлених ГУ ДПС у Дніпропетровській області грошових вимог до боржника, якого визнано банкрутом постановою суду першої інстанції 18.04.2023, колегія суддів касаційної інстанції погодилася з висновками судів попередніх інстанцій, що, відповідно до пункту з) підпункту 14.1.11 ПК України, підстави для визнання безнадійною кредиторської заборгованості ТОВ "М`ясна фабрика "Фаворит" не виникали в 2022 році, зазначені обставини були відсутні станом на 31.12.2022, а могли виникнути не раніше 2023 року, тобто в іншому податковому періоді, стосовно якого висновки в акті перевірки відсутні.

78. Відтак, Верховний Суд відхиляє посилання скаржників на неврахування судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду у постанові від 09.09.2025 у справі №904/4679/22, оскільки висновки судом касаційної інстанції у зазначеній справі зроблені за відмінних фактичних обставин.

79. Верховний Суд у постанові від 17.01.2023 у справі № 910/20309/21 зазначив, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження. При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, зокрема, статтею 287 ГПК України (що визначено самим скаржником), покладається на скаржника.

80. Зважаючи на викладене, Верховний Суд дійшов висновку, що доводи касаційних скарг про неправильне застосування судом апеляційної інстанції ч. 1 ст. 59 КУзПБ не підтвердилися під час касаційного перегляду постанови суду апеляційної інстанції та не спростовують висновків апеляційного господарського суду.

81. Колегія суддів касаційної інстанції, враховуючи рішення Європейського суду з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" тау справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року), зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

82. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

83. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України).

84. Враховуючи вищевикладене та керуючись пунктом 1 частини першої статті 308, статтею 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а прийнята у справі постанова суду апеляційної інстанції - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат

85. Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційної скарги та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржника витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Тех Пром Газ" - арбітражного керуючого Макового Олександра Віталійовича залишити без задоволення.

2. Постанову Центрального апеляційного господарського суду від 01.07.2025 у справі № 908/3106/20 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді С. Жуков

В. Картере