ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Справа № 902/608/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Розізнана І.В. , суддя Тимошенко О.М.

секретар судового засідання Соколовська О.В.

за участю представників:

позивача Дяченко А.М.

відповідача Мельник Л.С.

приватний виконавець - Тимощук А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 27.10.2025 (повний текст складено 03.11.2025)

за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" на постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. б/н від 11.09.2025

у справі №902/608/21

за позовом Фізичної особи-підприємця Гоц Наталії Олександрівни

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка"

про стягнення 406 646,01 грн заборгованості згідно з договором поставки

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 27.10.2025 у справі №902/608/21 відмовлено в задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" на рішення приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. б/н від 11.09.2025 в справі №902/608/21.

Суд першої інстанції врахував відсутність доказів віднесення названих вище земельних ділянок до комунальної/державної форми власності, та виснував, що права оренди земельних ділянок Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" є майном (майновими правами), яке може бути відчужене її користувачем (орендарем) без погодження із власником, а тому може бути арештованим в межах відповідного виконавчого провадження.

Не погоджуючись із постановленою ухвалою, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" звернулося до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Вінницької області від року 27.10.2025 у справі № 902/608/21, та винести нову, якою задоволити скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" з вимогою про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. про арешт майна (майнових прав) боржника від 24.07.2024 у виконавчому провадженні №67141404.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:

- накладення арешту на право оренди землі жодним чином не може задовольнити майнові вимоги стягувача до боржника, оскільки право оренди землі не може бути реалізовано в порядку ст. 61 Закону України "Про виконавче провадження";

- право оренди майна не є майном, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги стягувача у виконавчому провадженні;

- дії приватного виконавця направлені не на реальне виконання рішення суду, а на перешкоджання здійснення господарської діяльності ТОВ "Дружба Миколаївка" та нанесення шкоди його діловій репутації перед орендодавцями, тощо, яке із накладенням вищезазначеного арешту позбавляється можливості здійснювати господарську діяльність, що в подальшому призведе до погіршення фінансового стану боржника, його неплатоспроможності тощо;

- підставами виникнення у боржника речових прав на нерухоме (рухоме) майно, арешт майнових прав на яке оскаржується, є виключно договори оренди з фізичними особами-орендодавцями, які передали відповідачу у платне користування земельні ділянки, які належать їм на праві особистої приватної власності. Звертає увагу на право громадянина на власність як важливий атрибут правової держави і демократичного суспільства закріплено в Конституції України, у якій установлено форми власності (статті 13, 41, 142 та 143 Конституції України), закріплено рівність усіх суб`єктів права власності (статті 1 та 13 Конституції України), гарантії права власності та обов`язки власників (статті 13 і 41 Конституції України);

- з аналізу положень Закону України "Про оренду землі", статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" слідує, що право на оренду (право оренди) майна, яке набуте орендарем на підставі договору оренди, є похідним від права власності майновим правом у розумінні статей 177 і 178 Цивільного кодексу України, щодо якого законодавством установлено певні обмеження, які визначають рівень його оборотоздатності. Тобто, лише власник майна має право розпоряджатися (реалізовувати) право оренди на власний розсуд, боржник таким правом не наділений;

- отже, накладення арешту та встановлення обмеження на права користування майновими правами, зазначеними у відповідній постанові про арешт майна (майнових прав) боржника у ВП № 67141404 від 24.07.2024, не направлено на реальне виконання рішення суду, а на перешкоджання господарській діяльності товариства та нанесення шкоди його діловій репутації, обмеження власників земельних ділянок у вільному розпорядженні належним їм на праві приватної власності майном - земельними ділянками, а тому, здійснено з порушенням приписів Конституції України та Закону України "Про виконавче провадження", що є підставою для скасування вказаного арешту.

18.11.2025 матеріали справи №902/608/21 надійшли до суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 27.10.2025 у справі №902/608/21. Розгляд апеляційної скарги призначено на "09" грудня 2025 р. об 11:00год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3. Запропоновано учасникам справи у строк до надіслати до 05.12.2025 Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи.

07.12.2025 приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Тимощук В.В. подав до суду через систему Електронний суд відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник скаржника підтримала доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні у режимі відеоконференції представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги.

В судовому засіданні у режимі відеоконференції приватний виконавець заперечив доводи апеляційної скарги.

Щодо поданого приватним виконавцем відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 262 ГПК України в ухвалі про відкриття апеляційного провадження зазначається строк для подання учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу.

При цьому, ухвалою про відкриття апеляційного провадження від 24.11.2025 запропоновано учасникам справи у строк до 05.12.2025 подати письмовий відзив на апеляційну скаргу.

Статтею 263 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала про відкриття апеляційного провадження була доставлена до електронного кабінету приватного виконавця 24.11.2025 о 17:56 год.

Однак, приватним виконавцем подано відзив з пропуском зазначеного строку, а саме - 07.12.2025, при цьому, останній не зазначає причини пропуску цього строку.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Як встановлено ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на подання відзиву на апеляційну скаргу з пропуском встановленого строку за недоведеності поважності причин його пропуску, суд апеляційної інстанції залишає вказаний відзив без розгляду.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали суду, вважає за необхідне зазначити наступне.

Судом встановлено, що у провадженні Господарського суду Вінницької області перебувала справа №902/608/21 за позовом Фізичної особи-підприємця Гоц Наталії Олександрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" про стягнення 406646,01 грн заборгованості, нарахованої з посиланням на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №1/1904 від 19.04.2018 в частині оплати, а саме: 314105,40 грн - основний борг, 25636,16 грн - 3% річних, 66904,45 грн - сума, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів.

Рішенням суду від 29.11.2021 позов у справі №902/608/21 задоволено частково та стягнуто з відповідача 314105,40 грн - основного боргу; 25610,35 грн - 3% річних; 66904,45 грн - інфляційних нарахувань, 6099,30 грн - витрат зі сплати судового збору, 24164,66 грн - витрат на професійну правничу допомогу.

09.05.2022 на виконання рішення суду від 29.11.2021 в справі №902/608/21 виданий відповідний наказ.

11.09.2025 на адресу суду надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" б/н від 11.09.2025 з вимогами про визнання протиправною та скасування постанови приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. про арешт майна (майнових прав) боржника від 24.07.2024 у виконавчому провадженні №67141404.

В обґрунтування скарги б/н від 11.09.2025 заявник зазначив, що на виконанні в приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. перебуває зведене виконавче провадження №69733725 з примусового виконання рішень Господарського суду Вінницької області в справі №902/407/21 від 17.08.2021 та в справі №902/608/21 від 29.11.2021 про стягнення з ТОВ "Дружба Миколаївка" 927 825,10 грн заборгованості.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. від 24.07.2024 у виконавчому провадженні №67141404 накладено арешт на права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" земельних ділянок сільськогосподарського призначення.

Боржник вважає, що накладення арешту на права оренди земельних ділянок жодним чином не може задовольнити майнові вимоги стягувача до боржника, оскільки таке право оренди землі не може бути реалізовано в порядку ст.61 Закону України "Про виконавче провадження". Окрім того, право оренди майна не є майном, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги стягувача у виконавчому провадженні.

Таким чином, Товариство з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" вважає, що рішення приватного виконавця Тимощука В.В. обмежує його права оренди земельних ділянок, що захищаються нарівні із захистом права власності.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і далі - в редакції, чинній на момент вчинення виконавчих дій) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців (стаття 2 Закону України "Про виконавче провадження").

Стаття 5 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до статті 10 Закону України "Про виконавче провадження" заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно з частинами 1, 2 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №904/968/18 зазначено, що, визначаючи наявність чи відсутність у приватного виконавця права накладати арешт на майнові (речові) права боржника, відповідні норми Закону України "Про виконавче провадження слід застосовувати у їх системному зв`язку зі спеціальним законодавством, яке регулює зміст відповідного права, а також порядок його виникнення, зміни та припинення.

Судом встановлено, що відповідно до наявних у справі матеріалів, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. перебуває зведене виконавче провадження №69733725 з примусового виконання рішень Господарського суду Вінницької області в справі №902/407/21 від 17.08.2021 та в справі №902/608/21 від 29.11.2021 щодо стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" 927825,10 грн заборгованості, а також витрат виконавчого провадження (а.с.103-105, т.3).

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. від 24.07.2024 у виконавчому провадженні №67141404 (а.с.99-102, т.3) накладено арешт на майнові права Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" - права оренди земельних ділянок з кадастровими номерами: :04:005:0066; :04:005:0096; :04:005:0159; :04:005:0003; :03:001:0057; :04:006:0113; :04:002:0008; :04:006:0014; :04:004:0079; :04:005:0002; :04:005:0158; :04:006:0115; :04:006:0097; :04:002:0045; :04:004:0026; :04:006:0053; :04:006:0059; :04:005:0144; :04:002:0040; :04:004:0118; :04:005:0020; :02:002:0086; :04:004:0048; :04:005:0150; :04:001:0082; :04:002:0002; :04:004:0053; :04:004:0126; :04:004:0147; :04:006:0023; :04:004:0046; :04:005:0146; :04:004:0049; :04:004:0052; :04:004:0019; :04:004:0179; :04:004:0144; :04:004:0143; :04:006:0015; :04:005:0021; :04:006:0003; :04:006:0062; :04:004:0123; :04:006:0089; :04:005:0116; :04:005:0115; :04:001:0064; :04:006:0022; :01:002:0101; :04:006:0039; :04:004:0286; :04:004:0084; :04:006:0060; :04:005:0025; :04:004:0112; :04:004:0071; :04:002:0068; :04:005:0061; :04:004:0137; :04:006:0061; :04:002:0009; :04:005:0022; :04:006:0050; :04:006:0049; :04:006:0081; :04:001:0028; :04:002:0053; :04:001:0027; :04:006:0082; :04:001:0058; :04:001:0072; :04:002:0052; :04:001:0024; :04:004:0104; :04:002:0081; :04:004:0115; :04:002:0021; :04:001:0045; :04:002:0015; :04:002:0014; :04:001:0008; :04:006:0117; :04:004:0097; :04:004:0096; 1/2 частину :04:002:0048; 1/2 частину :04:002:0048; :04:004:0150; :04:006:0021; :04:005:0043; :04:005:0065; :04:004:0; :04:005:0; :04:002:0; :04:006:0; :04:006:0; :04:006:0; :04:005:0107; :04:001:0050; :04:002:0023; :04:006:0031.

Водночас, матеріалами справи підтверджується, що за ТОВ "Дружба Миколаївка" проведено державну реєстрації прав оренди земельних ділянок з вищевказаними кадастровими номерами (а.с.8-59, т.3).

Колегія суддів, роблячи висновки у спірних правовідносинах, враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.07.2024 у справі №904/9875/21 :

"5.19. Відповідно до статті 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага.

5.20. Згідно із частинами 1, 2 статті 178 Цивільного кодексу України об`єкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невід`ємними від фізичної чи юридичної особи.

Види об`єктів цивільних прав, перебування яких у цивільному обороті не допускається (об`єкти, вилучені з цивільного обороту) або перебування яких у цивільному обороті допускається за спеціальним дозволом (об`єкти, обмежено оборотоздатні), а також види об`єктів цивільних прав, що можуть належати лише певним учасникам обороту, встановлюються законом.

5.21. Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами (стаття 190 Цивільного кодексу України).

5.22. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (тут і далі - в редакції, чинній на момент прийняття постанови приватним виконавцем) державній реєстрації прав підлягають речові права на нерухоме майно, похідні від права власності, зокрема, право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Отже, право оренди земельної ділянки є майновим (речовим) правом, похідним від права власності, яке підлягає державній реєстрації, оборотоздатність якого, зокрема, залежить від повноважень учасників цивільного обороту.

5.23. Колегія суддів зазначає, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про оренду землі", законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (частина 1 статті 2 Закону України "Про оренду землі" (тут і далі - в редакції, чинній на момент прийняття постанови приватним виконавцем)).

5.24. Оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України "Про оренду землі").

5.25. Відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 № 1423-IX частину 5 статті 93 Земельного кодексу України викладено у такій редакції: "5. Право користування (оренда, емфітевзис) земельною ділянкою сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу її користувачем без погодження із власником такої земельної ділянки, крім випадків, визначених законом. Відчуження, застава права користування земельною ділянкою здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюються відчуження або на користь якої передається у заставу право користування. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права користування у порядку, передбаченому законодавством".

5.26. Крім того, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення правового регулювання вчинення нотаріальних та реєстраційних дій при набутті прав на земельні ділянки" від 02.05.2023 № 3065-IX частину 5 статті 93 Земельного кодексу України викладено у такій редакції: "5. Право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством"

5.27. Колегія суддів вважає, що наведеними змінами, внесеними Законами України від 28.04.2021 № 1423-IX, від 02.05.2023 № 3065-IX до частини 5 статті 93 Земельного кодексу України, були розширені повноваження орендаря щодо розпорядження правом оренди земельної ділянки, зокрема, орендар набув право відчужувати, передавати в заставу право оренди земельною ділянкою сільськогосподарського призначення без погодження із власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом.

5.28. Такі винятки визначені, зокрема, статтею 8-1 Закону України "Про оренду землі" та стосуються земель державної або комунальної власності. Так, відповідно до частини 1, 2 статті 8-1 Закону України "Про оренду землі" право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності не може бути відчужено її орендарем іншим особам, внесено до статутного капіталу, передано у заставу, крім передбачених частиною 2 цієї статті випадків. Право на оренду земельної ділянки державної або комунальної власності, наданої для будівництва житлового будинку, може бути відчужене орендарем за згодою орендодавця у разі, якщо таке будівництво розпочате, на строк та на умовах, визначених первинним договором оренди, або якщо таке відчуження передбачено первинним договором оренди.

5.29. Під час виконання судового рішення про стягнення заборгованості щодо боржника-орендаря межі оборотоздатності права оренди земельної ділянки як об`єкта стягнення у виконавчому провадженні слід визначати залежно від змісту прав орендаря за договором оренди, а не прав власника такої земельної ділянки (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 904/968/18).

5.30. Оскільки орендар-боржник згідно із змінами, внесеними Законами України від 28.04.2021 № 1423-IX, від 02.05.2023 № 3065-IX до частини 5 статті 93 Земельного кодексу України, набув право відчужувати, передавати в заставу право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення без погодження із власником такої земельної ділянки, то за встановлених судами попередніх інстанцій обставин у справі, що розглядається, та враховуючи обсяг прав орендаря, суди дійшли правильного висновку про те, що приватний виконавець мав право накладати арешт на майнові (речові) права боржника відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

5.31. За змістом статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5.32. Отже, колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції, враховуючи положення частини 5 статті 93 Земельного кодексу України в редакції Закону України від 02.05.2023 № 3065-IX, правильно зазначив, що законодавець зняв обмеження оборотоздатності майнових прав (оренди) для користувача земельної ділянки, надавши йому право відчужувати їх без погодження з власником. Тому колегія суддів вважає, що суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що дії приватного виконавця щодо накладення арешту на майнові права оренди земельних ділянок є правомірними та спрямовані на забезпечення виконання ухвали суду у справі № 904/9875/21.

Отже, суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги відсутність доказів віднесення названих вище земельних ділянок до комунальної/державної форми власності, та дійшов правильного висновку, що права оренди земельних ділянок Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" є майном (майновими правами), яке може бути відчужене її користувачем (орендарем) без погодження із власником, а тому може бути арештованим в межах відповідного виконавчого провадження.

Таким чином, матеріалами справи не підтверджується неправомірність постанови приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В.В. про арешт майна (майнових прав) боржника від 24.07.2024 у виконавчому провадженні №67141404.

Враховуючи наведе, суд першої інстанції правильно виснував про відмову у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" б/н від 11.09.2025.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказі.

В силу приписів ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Натомість, скаржником не надано достатніх належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 75, 76 ГПК України на підтвердження своєї правової позиції, викладеної в апеляційній скарзі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" (заява №4909/04) зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Зважаючи на вказане, судова колегія зазначає, що доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують встановлених обставин справи, не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, а тому не приймаються судом апеляційної інстанції до уваги.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставини, ухвалу Господарського суду Вінницької області від 27.10.2025 у справі №902/608/21 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дружба Миколаївка" на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 27.10.2025 у справі №902/608/21 залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Вінницької області від 27.10.2025 у справі №902/608/21 - без змін.

2. Справу №902/608/21 повернути до Господарського суду Вінницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в строк та в порядку встановленому ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "18" грудня 2025 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Тимошенко О.М.