ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

10 грудня 2025 року Справа № 926/3044/25

За позовом Чернівецької міської ради

до Чернівецького обласного благодійного фонду "Хасед - Шушана"

про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 72725,71 грн

Суддя Тинок О.С.

Секретар судових засідань Григораш М.І.

Представники:

від позивача Алексюк М. М.

від відповідача Петрунько І.А., Хочь І.Х.

ВСТАНОВИВ:

Чернівецька міська рада звернулась до Господарського суду Чернівецької області з позовною заявою до Чернівецького обласного благодійного фонду "Хасед - Шушана" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 72725,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки площею 0,0247 га (кадастровий номер :02:002:0044) за адресою м. Чернівці, вул. Ольги Кобилянської, буд. 53. Власником спірної земельної ділянки є Чернівецька міська територіальна громада, в особі Чернівецької міської ради. Відповідач, як користувач земельної ділянки, не підписав підготовлений проєкт договору оренди землі на новий строк, чим спричинив безоплатне використання землі з 31 жовтня 2021 року. Недоотримання позивачем доходу у вигляді орендної плати за користування відповідачем земельною ділянкою за період з 31 жовтня 2021 року по 02 червня 2025 року стало підставою для звернення до суду з вимогою щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі 72725,71 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2025 року, справу №926/3044/25 передано на розгляд судді Тинок О.С.

Ухвалою суду від 15 вересня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 01 жовтня 2025 року. Постановлено позивачу надати суду належним чином засвідчені копії документів, які додаються до позовної заяви, виготовлені у належній якості (читабельних копіях), а саме: додатковий договір №1/9558 до договору оренди землі від 30 січня 2018 року та витяг з рішення Чернівецької міської ради №1000 від 08 грудня 2017 року.

17 вересня 2025 року представник позивача через підсистему Електронний Суд направив до суду заяву (вх. №3750) у якій просив суд надати останньому доступ до електронних матеріалів справи №926/3044/25.

30 вересня 2025 року представник позивача через підсистему Електронний Суд направив до суду клопотання про долучення документів до матеріалів справи (вх. №3948), які подаються позивачем на виконання вимог ухвали суду від 15 вересня 2025 року.

Ухвалою суду від 01 жовтня 2025 року відкладено підготовче засідання на 13 жовтня 2025 року. Постановлено повідомити Чернівецький обласний благодійний фонд "Хасед - Шушана" про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України та на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою суду від 13 жовтня 2025 року постановлено: відкласти підготовче засідання на 27 жовтня 2025 року; Чернівецькому обласному благодійному фонду "Хасед - Шушана" надати суду відомості про наявність чи відсутність зареєстрованого електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі - до початку призначеного судового засідання, а у разі відсутності зареєстрованого електронного кабінет у відповідності до норм статті 6 Господарського процесуального кодексу України - зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та надати до суду докази цього шляхом направлення відповідної заяви через підсистему Електронний суд; повідомити Чернівецький обласний благодійний фонд "Хасед - Шушана" про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України та на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області.

Ухвалою суду від 27 жовтня 2025 року постановлено: закрити підготовче провадження; призначити справу до судового розгляду по суті на 10 листопада 2025 року; Чернівецькому обласному благодійному фонду "Хасед - Шушана" виконати вимоги пункту 2 резолютивної частини ухвали суду від 13 жовтня 2025 року; повідомити Чернівецький обласний благодійний фонд "Хасед - Шушана" про дату, час і місце розгляду справи, розмістивши оголошення про виклик до суду на веб-порталі судової влади України та на офіційному веб-сайті Господарського суду Чернівецької області; попередити відповідача, що неявка представника у судове засідання не буде перешкоджати розгляду справи за відсутності такого учасника справи.

Після проведеного судового засідання, 27 жовтня 2025 року представник відповідача через підсистему Електронний Суд направила до суду заяву про вступ у справу як представник (вх. №3608), у якій також просила суд надати можливість ознайомитись із матеріалами справи. Суд долучив представника відповідача до електронної справи та забезпечив представнику відповідача можливість ознайомитись із матеріалами справи №926/3044/25 в електронному та паперовому форматі.

У судовому засіданні 10 листопада 2025 року, судом оголошено перерву до 01 грудня 2025 року, погодивши дату та час судового засідання з представниками сторін.

01 грудня 2025 року представник відповідача через підсистему Електронний Суд направила до суду клопотання про відкладення розгляду справи та продовження строку на проведення підготовчого провадження (вх. №4086) у зв`язку з перебуванням представника на слідчих діях за межами міста. Клопотання повернуто без розгляду ухвалою суду від 01 грудня 2025 року.

У судовому засіданні 01 грудня 2025 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

Ухвалою суду від 01 грудня 2025 року відкладено ухвалення та проголошення судового рішення по справі №926/3044/25 на 10 грудня 2025 року.

10 грудня 2025 року судом проголошено представникам позивача та відповідача вступну та резолютивну частину судового рішення у справі №926/3044/25.

Відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов та/або письмові пояснення по суті спору, а відтак не скористався своїми процесуальними правами, суд вважає, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як вбачається із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39770914 від 26 червня 2015 року, земельна ділянка з кадастровим номер :02:002:0044, площею 0,0247 га та цільовим призначенням - для обслуговування будівель зареєстрована 10 березня 2015 року. Власником земельної ділянки є Територіальна громада м. Чернівці в особі Чернівецької міської ради.

15 червня 2015 року між Чернівецькою міською радою (далі - орендодавець) та Чернівецьким обласним благодійним фондом «Хесед-Шушана» (далі - орендар), на підставі рішення Чернівецької міської ради №1592 від 30 квітня 2015 року, укладено Договір оренди землі №9558 (далі - Договір №9558).

Згідно з пунктами 1.1, 2.1, 2.2, 3.1, 4.1. Договору №9558 орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування будівель, яка знаходиться у м. Чернівці, вул. Кобилянської Ольги, 53. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0247 га. Кадастровий номер земельної ділянки :02:002:0044. Договір укладено строком на два роки п`ять місяців і діє по 02 листопада 2017 року. Річна орендна плата визначена відповідно до чинного законодавства, розрахована згідно з додатком до цього договору та за повний рік оренди становить 9386,28 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі.

Як вбачається із витягу з державного реєстру речових прав №348152542 від 27 вересня 2023 року за Чернівецьким обласним благодійним фондом "Хасед - Шушана" було зареєстровано право оренди земельної ділянки площею 0,0247 га (кадастровий номер :02:002:0044) за адресою м. Чернівці, вул. Ольги Кобилянської, буд. 53. Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 22426404 від 26 червня 2015 року. Строк дії: 02 жовтня 2020 року. Речове право припинене 25 вересня 2023 року на підставі рішення органу місцевого самоврядування щодо об`єкта речового права, серія та номер: 600, виданий 01 грудня 2021 року, видавник: Чернівецька міська рада.

08 грудня 2017 року рішенням 44 сесії VII скликання Чернівецької міської ради №1000 вирішено поновити з 02 листопада 2017 року Чернівецькому обласному благодійному фонду «Хесед-Шушана» (), який зареєстрований за адресою вул. Кобилянської Ольги, 53, договір оренди землі від 15 червня 2015 року №9588 за адресою вул. Кобилянської Ольги, 53, площею 0,0247 га (кадастровий номер :02:002:0044) до 02 жовтня 2023 року для обслуговування будівель код 03.03 (підстава: заява ЧОБФ «Хесед-Шушана», зареєстрована 05 жовтня 2017 року за №04/01-08/1-3638/0, додатковий договір №1 від 23 серпня 2017 року, до договору позички нерухомого майна №216/БО від 03 грудня 2014 року).

30 січня 2018 року між Чернівецькою міською радою (далі - орендодавець) та Чернівецьким обласним благодійним фондом «Хесед-Шушана» (далі - орендар), на підставі рішення Чернівецької міської ради №1000 від 08 грудня 2017 року, укладено Додатковий договір №1/9558 до договору оренди землі (далі Додатковий договір №1/9558).

Відповідно до пункту 1. Додаткового договору №1/9558 сторони вирішили доповнити пункт 3.1 основного договору реченням: «Договір оренди землі починається з 02.11.2017 р. до 02.10.2020 р. (другого жовтня дві тисячі двадцятого року) для обслуговування будівель.»

Згідно з пунктом 2. Додаткового договору №1/9558 сторони узгодили викласти пункт 4.1. основного договору в редакції: «Річна орендна плата з 01.01.2018 р. становить 14257,57 грн (чотирнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім грн. 57 коп.). Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі».

30 грудня 2020 року між Департаментом розвитку Чернівецької міської ради (який уповноважений Чернівецькою міською радою та діє від імені та в інтересах територіальної громади м. Чернівці) (далі - орендодавець) та Чернівецьким обласним благодійним фондом «Хесед-Шушана» (далі - орендар), на підставі рішень Чернівецької міської ради №2494 від 23 жовтня 2020 року та №2514 від 08 грудня 2020 року, укладено Договір оренди нерухомого майна №72 (далі - Договір №72).

Згідно з пунктом 1.1 Договору №72 орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування майно, а саме нежитлові приміщення (Х)-(ХІІ),(ХУ),(ХІХ), (XXI), (XXIII) підвалу, (29-1 )-(29-40) першого поверху, (29-41 )-(29-49) другого поверху та (29-50)-(29-58) третього поверху будівлі літ.А, загальною площею 888,70 кв.м, що розташовані за адресою: м.Чернівці, вул. Кобилянської Ольги, 53.

Відповідно до пункту 3.1 Договору №72 до складу орендної плати не входять витрати на утримання орендованого майна (комунальних послуг, послуг з управління об`єктом нерухомості, витрат на утримання прибудинкової території та місць загального користування, вартість послуг з ремонту і технічного обслуговування інженерного та внутрішньобудинкових мереж, ремонту будівлі, у тому числі: покрівлі, фасаду, вивіз сміття тощо), а також компенсаційних витрат за користування земельною ділянкою. Вартість комунальних послуг, експлуатаційних витрат, інших послуг за об`єкт оренди, що надаються спеціалізованими організаціями сплачується Балансоутримувачем на підставі договорів, укладених з організаціями, що надають такі послуги.

У відповідності до пункту 4.3. Договору №72 майно вважається повернутим з оренди з моменту підписання орендодавцем та орендарем акта повернення з оренди орендованого майна.

Цей договір укладено строком на два роки і одинадцять місяців, що діє з 30 грудня 2020 року до 29 листопада 2023 року (включно). Цей договір набирає чинності в день його підписання сторонами. Строк оренди за цим договором починається з дати підписання акта приймання-передачі і закінчується датою припинення цього договору (пункт 11.1. Договору №72).

20 серпня 2021 року представник Чернівецького обласного благодійного фонду «Хесед-Шушана» на підставі долученої довіреності №1 від 18 серпня 2021 року звернувся до Департаменту урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради із заявою у якій просив поновити договір оренди землі від 15 червня 2015 року №9558 на земельну ділянку площею 0,0247 га за адресою м.Чернівці, вул. Кобилянської Ольги, 53 з кадастровим номером :02:002:0044 терміном на три роки.

01 грудня 2021 року рішенням 13 сесії VIII скликання Чернівецької міської ради №600 вирішено:

1. Укласти на новий строк з Чернівецьким обласним благодійним фондом «Хесед-Шушана» (), яке зареєстроване за адресою вул. Кобилянської Ольги, 53, договір оренди землі за адресою вул. Кобилянської Ольги, 53, площею 0,0247га (кадастровий номер :02:002:0044) до 29 листопада 2023 року (відповідно до терміну оренди нерухомого майна) для будівництва та обслуговування будівель закладів охорони здоров`я та соціальної допомоги (код 03.03) (обслуговування будівель) (підстава: заява ЧОБФ «Хесед-Шушана», зареєстрована 20 серпня 2021 року за №24/01-08/1-1161 (ЦНАП), договір оренди №72 нерухомого майна від 30 грудня 2020 року).

2. Вважати припиненим з 31 жовтня 2021 року договір оренди землі від 15 червня 2015 року №9558, у зв`язку з закінченням терміну на який його було укладено.

18. Фізичним та юридичним особам, яким надаються в оренду земельні ділянки та з якими укладаються на новий строк договори оренди землі впродовж 90 календарних днів з дня прийняття цього рішення укласти Чернівецькою міською радою договори оренди землі та сплатити платну за фактичне користування земельними ділянками в еквіваленті орендної плати землю до цільового фонду, утвореного міською радою, відповідно до договорів.

Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради направляв Чернівецькому обласному благодійному фонду «Хесед-Шушана» листи вих. №24/01-08/03-04/4/895 від 31 травня 2022 року та №24/01-08/3-04/2/1200 від 02 серпня 2022 року із пропозицією укласти договір оренди землі на підставі рішення Чернівецької міської ради №600 від 01 грудня 2021 року. До листів було долучено примірник проєкту договору оренди землі.

Як вбачається із текстів листів, 19 січня 2022 року працівниками департаменту було підготовлено проєкт договору оренди землі №11872, про що було повідомлено заявника (ЧОБФ «Хесед-Шушана») у телефонному режимі. Однак, ані станом на 27 травня 2022 року, ані на 01 серпня 2022 року договір не був укладений.

Крім того, в листі від 02 серпня 2022 року вих.№ №24/01-08/3-04/2/1200 відповідача було попереджено, що у разі не вчинення дій, направлених на укладення договору оренди землі за адресою вул. Кобилянської Ольги, 53 позивач буде змушений звернутися до суду за захистом порушених прав та інтересів.

Хоча Чернівецький обласний благодійний фонд «Хесед-Шушана» отримував листи з долученими проєктами договору оренди землі №11872 від 19 січня 2022 року, однак сторони по справі до матеріалів справи не долучили належні, достовірні та достатні докази реагування відповідачем на вказані листи департаменту.

Згідно з Витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки №1132 від 17 вересня 2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0044, площею 247 кв.м. розміщеної за адресою м. Чернівці, вул. Кобилянської Ольги, 53 становить 316842 грн.

24 квітня 2025 року Чернівецькою міською радою сформовано Витяг із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок №НВ-025, відповідно до якого нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0044 становить 538667,05 грн.

На підставі рішення Чернівецької міської ради VIII скликання від 01 грудня 2021 року №600 (пункт 4,4.1), Договору оренди нерухомого майна №72 від 30 грудня 2020 року, Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року №634, витягів з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 17 вересня 2021 року №1132 та №НВ-025 від 24 квітня 2025 року Департаментом урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради 03 червня 2025 року проведено розрахунок безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю, які підлягають стягненню за користування без належних на те правових підстав за період з 31 жовтня 2021 року до 2 червня 2025 року на суму 72725,71 грн земельною ділянкою, розташованою за адресою вул. Кобилянської Ольги, 53, площею 0,0247 га, кадастровий номер :02:002:0044, землекористувач: Чернівецький обласний благодійний фонд «Хесед-Шушана».

04 червня 2025 року Департамент урбаністики та архітектури Чернівецької міської ради направив на адресу Чернівецького обласного благодійного фонду «Хесед-Шушана» та керівника ЧО БФ «Хесед-Шушана» Іллі Хочеві лист №24/01-08/3-04/4/847, в якому було запропоновано впродовж одного місяця сплатити безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за землю за користування Чернівецьким обласним благодійним фондом «Хесед-Шушана» без належних на те правових підстав у період з 31 жовтня 2021 року до 2 червня 2025 року земельною ділянкою на суму 72725,71 грн.

До матеріалів справи позивачем долучено докази направлення вказаних листів на адресу Чернівецького обласного благодійного фонду «Хесед-Шушана» і керівника ЧО БФ «Хесед-Шушана» Іллі Хочеві та докази отримання вказаного листа відповідачем.

Станом на момент вирішення даного спору у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі та достатні докази сплати відповідачем коштів в сумі 72725,71 грн.

Отже, предметом позовних вимог є стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за землю за користування без належних на те правових підстав.

Доказів оскарження державної реєстрації земельної ділянки відповідачем суду не подано.

Матеріали справи не містять доказів розірвання Договору оренди нерухомого майна №72 від 30 грудня 2020 року.

Попри те, що пунктом 11.1. Договору №72 передбачено, що строк дії договору укладений до 29 листопада 2023 року, однак Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан в Україні з 24 лютого 2022 року, а згідно з пунктом 61 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та пункт 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (в редакції чинній на момент закінчення договору) передбачалось, що строк дії договорів оренди нерухомого майна, дія яких закінчується під час дії воєнного стану вважаються продовженими на період такого стану та на чотири місяці після припинення чи скасування воєнного стану.

Таким чином, Договір оренди нерухомого майна №72 від 30 грудня 2020 року був автоматично продовженим, а матеріали справи не містять доказів визнання судом договору недійсним.

Окрім того, згідно з сформованої господарським судом Відповіді №1890135 від 14 жовтня 2025 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, юридична адреса Чернівецького обласного благодійного фонду «Хесед-Шушана»: Україна, 58000, Чернівецька обл., місто Чернівці, вул. Кобилянської, буд. 53, що відповідає адресі спірної земельної ділянки.

Доказів припинення юридичної особи з найменуванням Чернівецький обласний благодійний фонд «Хесед-Шушана» та ідентифікаційним кодом юридичної особи 22848819 матеріли справи не містять.

Так, судом встановлено, що відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки площею 0,0247 га (кадастровий номер :02:002:0044) за адресою м. Чернівці, вул. Ольги Кобилянської, буд. 53.

Відповідно до частин 1-2 статті 796 Цивільного кодексу України одночасно з правом найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) наймачеві надається право користування земельною ділянкою, на якій вони знаходяться, а також право користування земельною ділянкою, яка прилягає до будівлі або споруди, у розмірі, необхідному для досягнення мети найму. У договорі найму сторони можуть визначити розмір земельної ділянки, яка передається наймачеві. Якщо розмір земельної ділянки у договорі не визначений, наймачеві надається право користування усією земельною ділянкою, якою володів наймодавець.

Статтею 797 Цивільного кодексу України унормовано, що плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою.

Положеннями пункту 3.1. Договору №72 від 30 грудня 2020 року сторони дійшли взаємної домовленості, що до складу орендної плати не виходить компенсація витрат за користування земельною ділянкою.

Нерухоме майно, орендоване відповідачем, знаходилося на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0044 загальною площею 0,0247 га, яка відноситься до категорії земель нежитлової та громадської забудови.

Матеріали справи містять заяву відповідачу від 20 серпня 2021 року, якою останній виявив бажання та намір поновити договір оренди землі від 15 червня 2015 року №9558, однак після прийняття Чернівецькою міською радою відповідного рішення №600 від 01 грудня 2021 року уповноважені представники відповідача не підписали направлені департаментом та отримані відповідачем варіант проєкту Договору оренди землі №11872 від 19 січня 2022 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 червня 2021 року у справі №200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit- збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності.

Положеннями статті 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (стаття 206 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

Статтею 79-1 Земельного кодексу України передбачено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Отже, земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі.

Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 922/1646/20 та від 04 березня 2021 року у справі № 922/3463/19.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка за адресою вул. Кобилянської Ольги, 53, м. Чернівці зареєстрована 10 березня 2015 року з кадастровим номером :02:002:0044, площею 0,0247.

Частиною 1 статті 93 та статтею 125 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права.

Землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 Земельного кодексу України).

Оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності (стаття 1 Закону України Про оренду землі).

Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункт 14.1.136 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України).

Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 4 Податкового кодексу України).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Оскільки відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдиною можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.72 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі №922/3208/19.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Статтею 12 Земельного кодексу України визначено повноваження сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, до яких, зокрема, належить розпорядження землями територіальних громад.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування, як це передбачено статтею 16 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Реалізація права власника комунального майна, у тому числі землі, передбачає право на отримання доходів від користування нею іншими особами, у розмірах та в порядку визначеними чинним законодавством та відповідними правовстановлюючими документами, до яких відноситься договір оренди землі. Не отримання доходів від використання земельної ділянки, яка перебуває у комунальній власності, у зв`язку із не укладенням договору оренди землі, порушує інтереси відповідної територіальної громади та інтереси держави, а тому вимагає від органу місцевого самоврядування, який зобов`язаний їх захищати, вжиття заходів щодо стягнення вказаних коштів.

Предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

За змістом статті 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Імперативними приписами статті 1166 Цивільного кодексу передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Пунктом д частини 1 статті 156 Земельного кодексу України визначено, що власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Згідно з приписами статті 157 Земельного кодексу України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки, а також органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, громадяни та юридичні особи, діяльність яких обмежує права власників і землекористувачів або погіршує якість земель, розташованих у зоні їх впливу, в тому числі внаслідок хімічного і радіоактивного забруднення території, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами і стічними водами.

Верховний Суд у постановах від 12 червня 2019 року у справі № 922/902/18, від 08 серпня 2019 року у справі № 922/1276/18, від 01 жовтня 2019 у справі № 922/2082/18, від 06 листопада 2019 року у справі № 922/3607/18 неодноразово зазначав, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 357/8975/20 викладено правові висновки про те, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг (заощадив) у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути такі кошти власникові земельної ділянки на підставі положень частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18) та від 20 вересня 2018 у справі № 925/230/17 (провадження № 12-188гс18).

Відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів (коштів) за безпідставне користування земельною ділянкою є за своїм змістом кондикційними. Разом з тим, для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 Цивільного кодексу України). Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18).

Статтею 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна. Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, має право вимагати відшкодування зроблених нею необхідних витрат на майно від часу, з якого вона зобов`язана повернути доходи.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Судом встановлено, що відповідач у період з 31 жовтня 2021 року до 02 червня 2025 року використовував спірну земельну ділянку без належних правових підстав та без укладення договору оренди землі.

Факт користування відповідачем спірною земельною ділянкою не заперечується сторонами та не спростований будь-якими належними, допустимими та достатніми доказами, тому зазначені обставини не підлягають доказуванню в силу положень частини 1 статті 75 Господарського процесуального кодексу України.

Таким чином, Чернівецька міська рада мала обґрунтовані сподівання на отримання орендної плати за використання спірної земельної ділянки, однак не змогла їх реалізувати внаслідок відсутності між сторонами відносин щодо її використання в порядку, встановленому законом.

Стягнення безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати можливе виключно з моменту формування земельних ділянок як об`єктів цивільного права, а саме після проведення державної реєстрації права власності.

Верховний Суд наголошував, що об`єктом цивільних прав може бути земельна ділянка з моменту її формування та державної реєстрації права власності. Відповідні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 березня 2021 року у справі №922/1453/20, від 02 червня 2020 року у справі № 922/2417/19, від 29 січня 2019 року у справах № 922/3780/17 та № 922/536/18, від 11 лютого 2019 року у справі № 922/391/18, від 12 квітня 2019 року у справі № 922/981/18 та від 12 червня 2019 року у справі № 922/902/18, від 29 травня 2020 року у справі № 922/2843/19 у яких міститься висновок про те, що для вирішення спору щодо фактичного користування земельною ділянкою без укладення правовстановлюючих документів та без державної реєстрації прав на неї встановленню підлягають обставини, зокрема, чи є земельна ділянка, за фактичне користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, сформованим об`єктом цивільних прав протягом усього періоду, зазначеного у позові.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення станом на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 Податкового кодексу України).

Статтею 12 Закону України Про оцінку земель у редакції, чинній на час вирішення спору судом, регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5-7 років (стаття 18 Закону України Про оцінку земель).

Відповідно до статті 20 Закону України Про оцінку земель за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт.

Частиною другою статті 20 Закону України Про оцінку земель передбачено, що дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Відповідно до частини 2 статті 20 та частини 3 статті 23 Закону України "Про оцінку земель" дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки - це роздруковані за допомогою програмного забезпечення актуальні дані про земельну ділянку, які є у Державному земельному кадастрі та технічній документації з нормативної грошової оцінки земель станом на певну дату. Витяг з нормативної грошової оцінки земельної ділянки може бути доказом проведення такої оцінки та визначати дані про таку оцінку як на момент його видачі, так за попередній період за умови, що нормативно-грошова оцінка земельної ділянки була сталою та не зазнала змін у цей період.

Нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено положеннями підпункту 288.5.1. пункту 288.5. статті 288 Податкового кодексу України.

При цьому статтею 12 Закону України "Про оцінку земель" у редакції, чинній на час вирішення спору судом, регламентовано, що нормативно-правові акти з проведення оцінки земель затверджуються Кабінетом Міністрів України. Для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності нормативна грошова оцінка земель проводиться обов`язково (стаття 13 цього Закону); нормативно-грошова оцінка земельних ділянок у межах населених пунктів проводиться не рідше ніж на 5 - 7 років (стаття 18 Закону України "Про оцінку земель").

Відповідно до статті 20 Закону України "Про оцінку земель" за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

З огляду на те, що чинним законодавством не обмежується можливість подання доказів щодо нормативної грошової оцінки земельної ділянки державної (комунальної) власності для цілей сплати орендної плати виключно витягом з Державного земельного кадастру, належними доказами на обґрунтування нормативної грошової оцінки земельної ділянки можуть бути: технічна документація на спірну земельну ділянку, виготовлена компетентним органом для оформлення договору оренди, довідка з Державного земельного кадастру, витяг з Державного земельного кадастру, а також висновок судової експертизи про встановлення нормативної грошової оцінки спірної земельної ділянки, наданий відповідно до статей 98 - 103 Господарського процесуального кодексу України, які містять інформацію щодо предмета спору в цій справі (аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 листопада 2021 року у справі № 905/1680/20).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції (стаття 21 Закону України Про оренду землі).

Згідно із статтею 289 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель (Кі), на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року, що визначається за формулою: Кi = І:100, де І - індекс споживчих цін за попередній рік. У разі якщо індекс споживчих цін перевищує 115 відсотків, такий індекс застосовується із значенням 115. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок.

Згідно з пунктом 4.3 Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №715 (зі змінами, внесеними рішенням Чернівецької міської ради від 14 грудня 2023 року №1579), підставою для визначення розміру орендної плати є це Положення та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки, виданий уповноваженим органом Державного комітету України по земельних ресурсах у м. Чернівці.

Відповідно до пункту 6.2 Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року № 715 (зі змінами, внесеними рішеннями Чернівецької міської ради від 28 липня 2011 року № 221, від 29 березня 2012 року №467), розмір орендної плати переглядається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України, в тому числі рішеннями Чернівецької міської ради, що набрали чинності, у порядку, визначеному законодавством, або умовами договору оренди землі.

Рішенням Чернівецької міської ради від 26 лютого 2021 року № 118 Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівців та визнання такими, що втратили чинність, окремих пунктів рішення міської ради V скликання від 12 лютого 2008 року № 510, затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівців, розроблену Українським державним науково-дослідним інститутом проектування міст Дніпромісто імені Ю.М. Білоконя. Згідно з пунктом 2 рішення нормативна грошова оцінка земель м. Чернівці вводиться в дію з 01 січня 2022 року.

Вказане рішення, як нормативний акт, доведено до відома населення серед іншого і шляхом опублікування на офіційному веб-сайті Чернівецької міської ради http://chernivtsy.eu/portal/1154.

З огляду на зазначене, наявні у матеріалах справи витяги з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 17 вересня 2021 року №1132 та №НВ-025 від 24 квітня 2025 року є належними, допустимими та достовірними.

Починаючи з 2022 року річний розмір орендної плати визначається за нормами Податкового кодексу України та обчислюється відповідно до рішення міської ради від 23 жовтня 2008 року № 715 (зі змінами) Про затвердження Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівцях" за ставкою 3.0 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, визначеної згідно рішення міської ради від 26 лютого 2021 року № 118 Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель міста Чернівці.

Крім того, позивачем при здійсненні розрахунку орендної плати застосовано коефіцієнт 1,5 на підставі пункту 4.8 Положення про оренду та порядок розрахунку орендної плати за земельні ділянки у м. Чернівці, затвердженого рішенням Чернівецької міської ради від 23 жовтня 2008 року №715, відповідно до якого якщо орендована земельна ділянка знаходиться в межах історико-культурної заповідної території у м. Чернівцях, то при визначенні розміру земельного податку застосовується коефіцієнт 1,5.

Дослідивши наявний у матеріалах справи розрахунок заявлених до стягнення безпідставно збережених коштів в розмірі орендної плати у сумі 72725,71 грн, суд вважає його обґрунтованим.

Також слід зазначити, що відновлення порушених прав Чернівецької міської ради за таких обставин і в заявлений позивачем спосіб, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна у вигляді несплаченої орендної плати за період з 31 жовтня 2021 року по 02 червня 2025 року в розмірі 72725,71 грн не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як фактичний добросовісний землекористувач.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відповідач не сплачуючи орендну плату за користування земельною ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати).

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 72725,71 грн за користування спірною земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0044 за адресою м. Чернівці, вул. Кобилянської Ольги, 53 у період з 31 жовтня 2021 року до 02 червня 2025 року підлягає задоволенню.

Додатково, суд зазначає, що перед проголошенням рішення, 10 грудня 2025 року представник відповідача через підсистему Електронний Суд направила до суду клопотання (вх. №4226) у яких просила суд врахувати той факт, що відповідач є благодійною організацією, яка не має доходів, а також, розглянути можливість відповідачу сплачувати суму безпідставно збережених коштів частинами.

Як вже було встановлено судом раніше, відповідачем - Чернівецьким обласним благодійним фондом "Хасед - Шушана" не виконано приписи статті 6 Господарського процесуального кодексу України та не зареєстровано електронний кабінет у Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі. Також, відповідачем не виконано вимоги ухвал від 13 жовтня 2025 року та від 27 жовтня 2025 року.

Статтею 6 Господарського процесуального кодексу України, зокрема, передбачено, що у судах функціонує Єдина судова Єдина судова інформаційно-комунікаційна система.

Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

При цьому абзацом 2 частини 6 статті 6 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань та наслідки недотримання таких вимог визначені у статті 170 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 170 Господарського процесуального кодексу України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву, клопотання або заперечення, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), вказівку на статус фізичної особи-підприємця (для такої фізичної особи), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до частини 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником.

Згідно із частиною 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Пунктом 2 частини 4 статті 170 Господарського процесуального Кодексу України передбачено, що суд повертає письмову заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду у разі, якщо її подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

До того ж, подане клопотання не містятить відомості про наявність або відсутність зареєстрованого електронного кабінету самого відповідача, більше того, судом встановлено відсутність такого кабінету в системі «Електронний суд», у той час коли відповідач, як юридична особа, зобов`язаний його зареєструвати в обов`язковому порядку, що унеможливлює прийняття судом поданих документів до розгляду в силу імперативних положень частини 4 статті 170 Господарського процесуального Кодексу України.

Отже, з огляду на те, що станом на дату подання до суду адвокатом відповідача Петрунько І.А клопотання (вх. №4226 від 10 грудня 2025 року) через систему "Електронний суд" відповідач не здійснив реєстрацію електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), чим не виконав імперативні вимоги передбачені статтею 6 ГПК України, тому відповідно до положень статті 170 ГПК України таке клопотання підлягає поверненню без розгляду, у зв`язку із застосовуванням судом процесуальних наслідків передбачених абзацом 2 частини 6 статті 6 ГПК України.

Стаття 129 Конституції України встановлює, що судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості - є однією із основних засад судочинства.

Згідно з статтею 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (пункт 87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06 вересня 2005 року).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15 травня 2008 року зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Як визначено статтею 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами у справі є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального Кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 75 Господарського процесуального Кодексу України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідно до статті 76 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як слідує з положень статей 77, 78 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 статті 86 Господарського процесуального Кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною 1 статті 5 Господарського процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд зазначає, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з статтею 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Суд вважає за необхідне вказати, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. У справі Руїз Торіха проти Іспанії Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Отже, приймаючи до уваги наведене вище у сукупності, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позивачем належним чином доведено обставину позову, а відповідачем не спростовано належними, допустимим та достатніми доказами заявлені до стягнення безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати за користування спірною земельною ділянкою у сумі 72725,71 грн, а тому вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Решта доводів сторін по справі, їх пояснень, поданих до матеріалів справи документів та наданих пояснень були ретельно досліджені судом, і наведених вище висновків суду не спростовують.

Відповідно до норм статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справ.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з позовною заявою до суду сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1204 від 09 вересня 2025 року.

Відшкодування витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, покладається у повному обсязі на відповідача, з вини якого виник спір.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 6, 12, 13, 73, 74, 86, 129, 170, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги Чернівецької міської ради до Чернівецького обласного благодійного фонду "Хасед - Шушана" про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати в сумі 72725,71 грн задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Чернівецького обласного благодійного фонду "Хасед - Шушана" (58002, Україна, Чернівецька область, м. Чернівці, вул. Ольги Кобилянської, 53, код 22848819) на користь Чернівецької міської ради (58002, Україна, Чернівецька обл., м. Чернівці, Центральна площа, буд. 1, код 36068147) суму безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за період з 31 жовтня 2020 року по 02 червня 2025 року в сумі 72725,71 грн та витрати зі сплати судового збору у сумі 3028,00 грн.

У судовому засіданні 10 грудня 2025 року було проголошено скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 233 ГПК України, повне рішення складено та підписано 18 грудня 2025 року.

Строк і порядок набрання рішенням законної сили та його оскарження.

Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя Олександр ТИНОК