ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 Справа № 917/1831/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Мацко О.С., розглянувши у спрощеному провадженні матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава», 36016, м. Полтава, вул. Серьогіна, 2, ,

до Сільськогосподарського кооперативу «Ранок», 38810, Полтавська обл., Чутівський район, с. Козаче, вул. Пушкіна, буд. 2, ,

про стягнення 66 990,11 грн,

Представники сторін: не викликались.

Суть спору:

Розглядається позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» до Сільськогосподарського кооперативу «Ранок» про стягнення 66 990,11 грн, з яких 43 106,69 грн заборгованість за договором на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів № 05-04-2022 від 05.04.2022 р., 16 700,00 грн плата за зберігання транспортного засобу на СТО, 6 142,70 грн пеня, 1 040,72 грн інфляційні втрати.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 02.10.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Аргументи учасників справи:

Викладені в позовній заяві вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач не виконав оплату за договором на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів № 05-04-2022 від 05.04.2022 р., чим порушив умови господарського зобов`язання, встановлені зазначеним договором та законом.

Також позивач просить стягнути з Сільськогосподарського кооперативу «Ранок» 20 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

22.10.2025 року відповідачем було подано до суду клопотання від 21.10.1015 р. (вх. № 13590) про зменшення витрат позивача на правничу допомогу.

23.10.2025 року позивач подав до суду клопотання від 23.10.2025 р. (вх. № 13656), у якому просив відмовити у задоволенні клопотання Сільськогосподарського кооперативу «Ранок» про зменшення витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» на правничу допомогу.

22.10.2025 року від Сільськогосподарського кооперативу «Ранок» до суду надійшло пояснення від 21.10.2025 р. (вх. № 13589), яке суд розцінює як відзив на позовну заяву.

Розглянувши вказаний документ, суд встановив наступне:

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 02.10.2025 р. про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі було встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов з урахуванням вимог ст. 165 ГПК України - 15 днів з дня отримання ухвали.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно з довідкою про доставку електронного листа, що міститься в матеріалах справи, документ в електронному вигляді «Ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі» від 02.10.2025 р. по справі № 917/1831/25 (суддя Мацко О.С.) було доставлено до електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» 02.10.2025 р. о 15:29.

Відтак, днем вручення позивачу ухвали Господарського суду Полтавської області від 02.10.2025 р. є 02.10.2025 р.

Відповідно до ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Таким чином, перебіг строку на подання відзиву на позов, встановленого ухвалою суду від 02.10.2025 р., почався 03.10.2025 р. та закінчився 17.10.2025 р.

Натомість відзив у даній справі відповідачем було сформовано у Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі лише 21.10.2025 року та подано до суду 22.10.2025 року, що свідчить про те, що його було подано із пропуском встановленого процесуального строку.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про залишення без розгляду відзиву Сільськогосподарського кооперативу «Ранок» від 21.10.2025 р. (вх. № 13589 від 22.10.2025 р.).

Згідно із ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З огляду на відсутність відзиву на позовну заяву в даній справі, а також достатність у матеріалах справи необхідних для вирішення спору доказів, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній матеріалами.

Виклад обставин справи, встановлених судом:

05.04.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» та Сільськогосподарським кооперативом «Ранок» було укладено договір на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів № 05-04-2022 (а.с. 9-11), відповідно до п. 1.1 якого Замовник (СГК «Ранок») доручає, а Виконавець (ТОВ «ТД «Автодім Полтава») приймає на себе зобов`язання надавати Замовнику комплект послуг з сервісного (технічного) обслуговування та/або гарантійного і післягарантійного ремонту транспортних засобів на власному обладнанні, з використанням власних деталей, вузлів, агрегатів (запчастин) та витратних матеріалів, а Замовник в строки, передбачені цим Договором, здійснювати оплату за виконані роботи, використані запчастини і витратні матеріали та вчасно отримувати ТЗ від Виконавця після виконання ним робіт з сервісного (технічного) обслуговування Виконавця за адресою: м. Полтава, вул. Серьогіна, 2.

Згідно з п. 4.2.1 вказаного договору роботи з сервісного (технічного) обслуговування та/або ремонту ТЗ приймаються Замовником за Актом виконаних робіт, у якому зазначаються їх види (перелік), використані деталі, вузли, агрегати, витратні матеріали та їх вартість. Акт підписується Сторонами і є підставою для проведення розрахунків.

На виконання зазначеної норми договору № 05-04-2022 від 05.04.2022 р. сторонами було підписано Акт виконаних робіт № TDTO323532/TDTO3H18393 від 05.04.2025 р. на суму 43 106,69 грн (а.с. 11).

Пунктом 4.3.1 договору визначено, що Замовник зобов`язаний оплатити вартість виконаних робіт, запасних частин та витратних матеріалів за відповідним замовленням у день обслуговування/видачі транспортного засобу або матеріалів.

Позивач вказує, що відповідач в порушення умов договору за виконану роботу розрахувався не в повному обсязі, з огляду на що заявив до стягнення з Сільськогосподарського кооперативу «Ранок» 66 990,11 грн, з яких 43 106,69 грн заборгованість за договором на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів № 05-04-2022 від 05.04.2022 р., 16 700,00 грн плата за зберігання транспортного засобу на СТО, 6 142,70 грн пеня, 1 040,72 грн інфляційні втрати.

Перелік доказів, якими позивач обґрунтовує наявність обставин, що є предметом доказування у даній справі: договір на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів № 05-04-2022 від 05.04.2022 р., Акт виконаних робіт № TDTO323532/TDTO3H18393 від 05.04.2025 р., лист СГК «Ранок» № 16 від 09.04.2025 р., листи ТОВ «ТД «Автодім Полтава» від 23.04.2025 р., 24.07.2025 р. та ін.

Оцінка аргументів учасників справи з посиланням на норми права, якими керувався суд:

Відповідно до ч. 1 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 853 ЦК України визначено, що замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові

Якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1 ст. 854 ЦК України).

Статтями 526 та 525 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Позивач належним чином та в повному обсязі виконав зобов`язання за договором № 05-04-2022 від 05.04.2022 р. щодо виконання робіт на суму 43 106,69 грн. Так, судом досліджено Акт виконаних робіт № TDTO323532/TDTO3H18393 від 05.04.2025 р. та встановлено, що він має всі необхідні реквізити, підписаний сторонами, тож приймається судом у якості належного доказу виконання позивачем умов договору № 05-04-2022 від 05.04.2022 р. на вищевказану суму.

При цьому обставини здійснення Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» подальших (після підписання сторонами Акту № TDTO323532/TDTO3H18393 від 05.04.2025 р.) робіт з ремонту транспортного засобу відповідача, про що, зокрема, вказано в листі СГК «Ранок» № 16 від 09.04.2025 р. та листі ТОВ «ТД «Автодім Полтава» від 23.04.2025 р. (а.с. 12-13), не стосуються предмета спору в даній справі, не входять до кола обставин, які належить установити у справі та, відповідно, не підлягають дослідженню судом.

Як стверджує позивач, Сільськогосподарським кооперативом «Ранок» не сплачено заборгованість за виконані роботи в розмірі 43 106,69 грн.

Доказів на підтвердження виконання зобов`язань за договором № 05-04-2022 від 05.04.2022 р. щодо здійснення оплати у вказаному розмірі відповідачем не надано.

Враховуючи викладене, з огляду на встановлені законом принципи змагальності сторін, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та вірогідності доказів, згідно з яким наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 43 106,69 грн заборгованості за договором на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів № 05-04-2022 від 05.04.2022 р. підтверджені документально та нормами матеріального права, не спростовані відповідачем, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 Цивільного кодексу України є неустойка (штраф, пеня), розмір якої встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.2 договору на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів № 05-04-2022 від 05.04.2022 р. визначено, що в разі прострочення Замовником оплати, передбаченого п.п. 4.3.1. п.4.3. Договору, Замовник зобов`язаний сплатити на користь Виконавця за кожний день прострочення оплати штрафні санкції (пеню) у розмірі 0,1 % від несплаченої у строк суми, що підлягає оплаті, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період прострочення. Окрім штрафних санкцій Замовник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 6 142,70 грн пені (а.с. 6), суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають вимогам Цивільного кодексу України та Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Також позивачем заявлено до стягнення з Сільськогосподарського кооперативу «Ранок» плату за збереження транспортного засобу на СТО ТОВ «ТД «Автодім Полтава» за період з 11.04.2025 р. по 24.09.2025 р. (167 днів) у розмірі 16 700,00 грн (розрахунок, а.с. 5).

Однак згідно з п. 4.3.2 договору № 05-04-2022 від 05.04.2022 р. у разі, якщо протягом 3 (трьох) календарних днів з дати, обумовленої Сторонами як дата закінчення сервісного (технічного) обслуговування та/або ремонтних робіт, за умови закінчення Виконавцем цих робіт, Замовник не отримав у Виконавця ТЗ, він зобов`язаний відшкодувати останньому вартість збереження ТЗ на СТО з розрахунку 50,00 грн за кожний календарний день, починаючи з дня, наступного за тим, коли він повинен був його отримати.

З урахуванням викладеного, суд здійснив перерахунок розміру плати за збереження транспортного засобу на СТО ТОВ «ТД «Автодім Полтава» за період з 11.04.2025 р. по 24.09.2025 р. та дійшов висновку про задоволення вказаних вимог позивача в сумі 8 350,00 грн (50,00 грн х 167 днів).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачем приведено розрахунок інфляційних втрат в розмірі 1 040,72 грн, що виникли у зв`язку з несвоєчасним виконанням відповідачем зобов`язання щодо здійснення оплати за виконані роботи за договором № 05-04-2022 від 05.04.2022 р., за період з квітня 2025 року по серпень 2025 року (а.с. 6).

Здійснивши перевірку вказаного розрахунку, суд прийшов до висновку, що зазначені вимоги відповідають положенням чинного законодавства України, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України). Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.79 ГПК України).

Відповідно до частини 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Крім того, згідно зі ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Також у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010 р. № 4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч. 23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» за заявою № 63566/00 суд нагадує, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

У даному випадку, дослідивши та оцінивши докази, наявні у матеріалах справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» в частині стягнення з Сільськогосподарського кооперативу «Ранок» 43 106,69 грн заборгованість за договором на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів № 05-04-2022 від 05.04.2022 р., 8 350,00 грн плата за зберігання транспортного засобу на СТО, 6 142,70 грн пеня, 1 040,72 грн інфляційні втрати. В решті позовних вимог слід відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходив із наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача в сумі 2 120,46 грн.

Щодо витрат позивача на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне:

Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як було зазначено вище, позивач просить стягнути з Сільськогосподарського кооперативу «Ранок» понесені Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» витрати на правову допомогу.

У позовній заяві ТОВ «ТД «Автодім Полтава» у даній справі міститься попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат.

Також до позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» було додано належним чином засвідчені копії Договору про надання правової допомоги та представництва № ЮА-21 від 10.05.2025 р., укладеного між ТОВ «ТД «Автодім Полтава» та Адвокатським об`єднанням «Юридичний альянс», додаткової угоди № 1 до вказаного Договору, Акту про прийняття-передачі наданих послуг № 06/08 від 06.08.2025 р., платіжної інструкції № 3634 від 06.08.2025 р., ордеру серія ВІ № 1324121 від 06.08.2025 р. на надання адвокатом Раком Артемом Сергійовичем правової допомоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» та свідоцтва серія ПТ № 4215 від 04.04.2023 р. про право Рака Артема Сергійовича на заняття адвокатською діяльністю.

Відповідно до п. 1 Договору про надання правової допомоги та представництва № ЮА-21 від 10.05.2025 р. предметом Договору є надання Адвокатським об`єднанням усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту, які пов`язані чи можуть бути пов`язані із захистом та відновленням порушених, оспорюваних, невизнаних їх прав та законних інтересів у цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних справах.

У додатковій угоді № 1 до Договору № ЮА-21 від 10.05.2025 р. Сторони погодили суму гонорару адвоката за аналіз законодавства, аналіз судової практики, збір інформації необхідної для підготовки заяви про видачу судового наказу, складення листів-вимог, складення та відправлення заяви про видачу судового наказу 20000,00 грн.

Також згідно з Актом про прийняття-передачі наданих послуг № 06/08 від 06.08.2025 р. Адвокатським об`єднанням «Юридичний альянс» було надано Товариству з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» наступні юридичні послуги відповідно до Договору № ЮА-21 про надання правової допомоги та представництва від 10.05.2025 р.:

1. Первинний аналіз обставин справи (вартість 5 000,00 грн):

- Вивчення матеріалів щодо господарських взаємовідносин між ТОВ «Торговий дім «Автодім Полтава» та СГК «Ранок».

- Ознайомлення з договором №05-04-2022 від 05.04.2022 р., актами виконаних робіт, листуванням між сторонами, актами звірки та претензійною документацією.

- Формування юридичної позиції щодо наявності грошової заборгованості, її структури та правових підстав стягнення.

- Консультації з директором підприємства та відповідальними особами щодо технічних обставин справи (ремонт, зберігання авто, розбір двигуна тощо).

2. Підготовка правової позиції (вартість 5 000,00 грн):

- Проведено ґрунтовний аналіз чинного законодавства (ГК України, ГПК України, Закону України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух», «Про ціни і ціноутворення», Наказу Мінінфраструктури №615) і іншого законодавства України.

3. Досудове врегулювання (вартість 5 000,00 грн):

- Підготовка та направлення досудових вимог (листів-вимог) від імені ТОВ «Торговий дім «Автодім Полтава»:

- Лист-вимога від 14.05.2025 р.

- Лист-вимога від 24.07.2025 р.

4. Підготовка заяви про видачу судового наказу (вартість 5 000,00 грн):

- Формування та підготовка пакету документів до суду (квитанція про сплату судового збору, ордер, договори, акти, листи, інші додатки).

Всього вартість наданих послуг згідно з вказаним Актом 20 000,00 грн.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є:

1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення;

4) надання правової допомоги свідку у кримінальному провадженні;

5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні;

6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами;

7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

8) надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань;

9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення.

За змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічний висновок викладений у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 р. у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 р. у справі № 904/3583/19 від 10.02.2025 р. у справі № 910/14503/23.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України»).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, не є обов`язковими для суду. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18.

Як зазначено вище, Сільськогосподарським кооперативом «Ранок» було подано до суду клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу у даній справі. У вказаному клопотанні відповідач зазначає, що до Акту про прийняття-передачі наданих послуг № 06/08 від 06.08.2025 р. включено послуги з підготовки судового наказу, який було скасовано, а вимоги щодо стягнення судових витрат, які понесені в іншому провадженні, не підлягають розгляду в цьому провадженні. Крім того, відповідач стверджує, що в позові відсутнє посилання на практику Верховного Суду, а відтак адвокат не витрачав час на пошук актуальної судової практики, дана справа не є складною, а також слухалась без виклику сторін. У зв`язку з цим відповідач просив зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу, яка надавалась адвокатом Раком А.С., до 5 000,00 грн.

Проаналізувавши надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» документи, а саме додаткову угоду № 1 до Договору про надання правової допомоги та представництва № ЮА-21 від 10.05.2025 р. та Акт про прийняття-передачі наданих послуг № 06/08 від 06.08.2025 р., суд встановив, що адвокатом Раком А.С. включено до переліку юридичних послуг, наданих позивачу згідно з Договором про надання правової допомоги та представництва № ЮА-21 від 10.05.2025 р., послуги з досудового врегулювання та підготовки заяви про видачу судового наказу загальною вартістю 10 000,00 грн, які не були пов`язані саме з розглядом даної справи та не були необхідними для належного представництва інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» у справі.

З огляду на викладене, обґрунтованим, реальним та пропорційним до предмета спору є розмір витрат позивача на правову допомогу у справі в сумі 10 000,00 грн.

Водночас відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 129 ГПК України у разі часткового задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Беручи до уваги те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» в даній справі задоволено частково, а саме в розмірі 43 106,69 грн заборгованості за договором на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів № 05-04-2022 від 05.04.2022 р., 8 350,00 грн плати за зберігання транспортного засобу на СТО, 6 142,70 грн пені та 1 040,72 грн інфляційних втрат, сума витрат позивача на професійну правничу допомогу, пропорційна розміру задоволених позовних вимог, складає 8 753,55 грн. Враховуючи положення ст. 129 ГПК України, витрати позивача у вказаному розмірі підлягають відшкодуванню відповідачем.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 237, 238, 252 ГПК України, суд -

ВИРІШИВ :

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського кооперативу «Ранок» (38810, Полтавська обл., Чутівський район, с. Козаче, вул. Пушкіна, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Автодім Полтава» (36016, м. Полтава, вул. Серьогіна, 2, , рахунок: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» ІBAN НОМЕР_1 ) 43 106,69 грн заборгованість за договором на технічне обслуговування і ремонт транспортних засобів № 05-04-2022 від 05.04.2022 р., 8 350,00 грн плата за зберігання транспортного засобу на СТО, 6 142,70 грн пеня, 1 040,72 грн інфляційні втрати; 2 120,46 грн судового збору, 8 753,55 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

3. Видати наказ з набранням чинності цим рішенням.

4. В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч.1,2 ст.241 ГПК України). Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені ст.ст.256,257 ГПК України.

Повне рішення складено 16.12.2025 р.

Суддя О.С. Мацко