РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.12.2025Справа № 910/11134/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Кам`янецької селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маджоріста»

про стягнення 87 441, 20 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Кам`янецька селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області звернулась до Господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Маджоріста» про стягнення 87 441, 20 грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач не належним чином виконав свої обов`язки за договором поставки від 27.12.2023 № 3.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу для подання відповіді на відзив. Вказану ухвалу суду відповідач отримав у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про доставлення процесуального документа до електронного кабінету особи.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим їм процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

При цьому, оскільки до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

27.12.2023 між позивачем (замовник) та відповідачем (постачальник) укладено договір поставки № 3, за яким відповідач зобов`язується за заявкою позивача поставити через мережу АЗС у власність позивача Товар Бензин А-95 за кодом Єдиного закупівельного словника ДК 021-2015 «Єдиний закупівельний словник» - 09130000-9 - Нафта і дистилянти)), а позивач зобов`язується прийняти товар на АЗС та оплатити його на умовах договору (п. 2.1. Договору).

Відповідно до пункту 2.2. Договору, найменування товару, вид, марка, асортимент, кількість, ціна тощо наведені в Специфікації, що є Додатком № 1 до договору (далі - Специфікація) і є невід`ємною частиною договору.

Згідно п. 4.3. Договору та Специфікацією визначено суму договору, яка становить 464 912, 00 грн., в т.ч. ПДВ 77 485, 33 грн. за закупівлю Бензину А-95 в кількості 9800 л по ціні 47, 44 грн.

06.05.2024 між позивачем та відповідачем укладена Додаткова угода № 1 до договору, в якій сторони дійшли згоди про внесення змін до Додатку № 1 «Специфікація» до договору, за якою відповідач зобов`язаний поставити через мережу АЗС у власність позивача Бензин А-95 в кількості 3000 л по ціні 47, 44 грн на суму 142 320, 00 грн та 6160 л по ціні 52, 36 грн на суму 322 537, 60 грн, разом 9160 л на загальну суму 464 857, 60 грн, в т.ч. ПДВ 77 476, 27 грн і відповідно, внести відповідні зміни до пункту 4.3. договору в частині зменшення суми договору.

Поставка товару здійснюється відповідачем партіями протягом строку дії договору за заявкою позивача, шляхом передачі відповідачем позивачу талонів на пальне (п. 5.1. Договору).

22.01.2024 та 08.05.2024 відповідачем направлено позивачу видаткові накладні № 120 та № 1170 за якими позивач повинен був перерахувати відповідачу кошти в сумі 464 857, 60 грн, в т.ч. ПДВ - 77476,27 грн за Бензин А-95 у кількості 3000 л та 6160 л відповідно.

Позивачем на виконання умов договору перераховано відповідачу кошти в повному обсязі у розмірі 142 320, 00 грн та 322 537, 60 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 25.01.2024 № 10 та від 09.05.2024 № 208.

За умовами п. 5.8. Договору, право власності на товар у талонах переходить від відповідача до позивача в момент приймання-передачі талонів.

Відповідно до п. 5.4. Договору, відповідач гарантовано зобов`язується забезпечити відпуск товару (фактичну заправку автотранспорту позивача) через мережу АЗС. При цьому, позивач має право безпосереднього вибору будь-якої АЗС з наведеного переліку мережі АЗС.

У додатку № 2 до договору «Перелік АЗС», який є невід`ємною частиною договору, відповідачем визначено АЗС, на якій буде здійснюватися фактична заправка пальним автотранспорту позивача - АЗС АNР, що в селищі Кам`янець (раніше смт Новгородка), вул. Криворізька, 54.

Згідно п. 5.7. Договору, датою поставки (передачі) товару є дата отримання товару позивачем. Зобов`язання відповідача щодо поставки товару вважаються виконаними належним чином з моменту своєчасної заправки автотранспортного засобу позивача на відповідній АЗС.

Позивачем вказує, що по видатковій накладній від 08.05.2024 за № 1170 частково отримав Бензин А-95 в кількості 4490 л по ціні 52, 36 грн за 1 л на суму 235 096, 40 грн та використав не всі талони.

За приписами п. 5.3. Договору, відповідач зобов`язаний передати позивачу товар по талонам у строк - протягом 3 (трьох) робочих днів з дня отримання відповідачем заявки в порядку, визначеному договором.

Позивач вказує, що починаючи з початку 2025 року відпуск пального марки А-95 на заправці АNР, що в і селищі Кам`янець (раніше смт Новгородка), вул. Криворізька, 54 припинився, а позивач був позбавлений можливості отримати решту товару в тій кількості, що передбачена талонами, згідно умов договору.

Залишок пального (Бензину) марки А-95 відповідно до умов вищезгаданого договору по невикористаним позивачем талонам номіналом 10 і 15 л складає 1670 л по ціні 52, 36 грн за 1 л на загальну суму 87 441, 20 грн.

10.04.2025 позивач на адресу відповідача надіслав претензію від 04.04.2025 № 03-27/745 про відпуск пального або про повернення коштів в розмірі 87 441, 20 грн, яка відповідачем задоволена не була, що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.

Згідно із ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України

Статтею 655 ЦК України унормовано, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Із змісту ст. 525 ЦК України випливає, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Із приписів ч. 1 ст. 177 ЦК України випливає, що об`єктом цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Частиною 2 ст. 693 ЦК України встановлено, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Господарським судом міста Києва встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем було перераховано відповідачу оплату поставленого товару (бензину А-95 в талонах), однак з початком 2025 року відпуск бензину по талонам перестав здійснюватися АЗС через незалежних від позивача обставин.

Отже, на переконання суду, покупець має право на односторонню відмову від досягнутих домовленостей, та вимагати від постачальника повернення вартості оплаченого товару (талонів), в разі відмови відповідача щодо відпуску товару.

За таких обставин, з огляду на волевиявлення позивача щодо повернення суми оплати вартості товару, у відповідача виникає обов`язок повернути грошові кошти у розмірі 87 441, 20 грн.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не подано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано, хоча про розгляд справи відповідач повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про доставку процесуального документа до електронного кабінету особи.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів оплати, вимога позивача про стягнення 87 441, 20 грн визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування (ч. 1 ст. 76 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За таких обставин, оцінивши подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору у відповідності до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва,

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАДЖОРІСТА» (02099, місто Київ, вул. Бориспільська, будинок 9, ідентифікаційний код 44876120) на користь КАМ`ЯНЕЦЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ КРОПИВНИЦЬКОГО РАЙОНУ КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ (28200, Кіровоградська обл., Кропивницький р-н, селище Кам`янець, вул. Криворізька, будинок 11, ідентифікаційний код 04367111) заборгованість у розмірі 87 441 (вісімдесят сім тисяч чотириста сорок одна) грн 20 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва