ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2025 р. Справа№ 910/8545/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Коротун О.М.

суддів: Майданевича А.Г.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання Безрука Д.Д.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: ОСОБА_1. - адвокат, посвідчення № 10782/10;

від відповідача: ОСОБА_2. - адвокат, посвідчення № 1769;

за апеляційними скаргами Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3»

на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025

у справі № 910/8545/25 (суддя - Чебикіна С.О.)

за позовом Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3"

про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4.

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст поданої позовної заяви, зустрічної позовної заяви та рух справи

Державне підприємство ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" (надалі - відповідач) про стягнення ІНФОРМАЦІЯ_4. пені за Державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів для потреб ІНФОРМАЦІЯ_5

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" на користь Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" ІНФОРМАЦІЯ_6. судового збору. В іншій частині позову - відмовити.

3. Надходження апеляційної скарги на розгляд Північного апеляційного господарського суду

Не погодившись частково з ухваленим рішенням, Державне підприємство ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" 13.10.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить її прийняти та відкрити апеляційне провадження. Розгляд справи здійснювати без виклику сторін. Скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 по справі №910/8545/25 в незадоволеній частині позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» на користь Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2», пеню в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» на користь Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2» судові витрати.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.10.2025 було, зокрема, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/8545/25;

Не погодившись частково з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" 20.10.2025 (через Електронний суд) звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить відкрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/8545/25. Рішення Господарського суду міста Києва у справі №910/8545/25 змінити. Зменшити суму неустойки (пені), стягнутої з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" на користь Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" в розмірі ІНФОРМАЦІЯ_7 з урахуванням фактів, викладених у даній апеляційній скарзі. 22.10.2025 Північний апеляційний господарський суд постановив ухвалу, якою апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі №910/8545/25 залишено без руху. Запропоновано скаржнику сплатити судовий збір у встановленому відповідним законодавством розмірі (ІНФОРМАЦІЯ_8) та надати докази на підтвердження повноважень у ОСОБА_2. підписувати подану апеляційну скаргу, про що надати суду докази в десятиденний строк.

29.10.2025 (через Електронний суд) до суду апеляційної інстанції від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої сторона долучила докази сплати судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією №1128 від 29.10.2025, а також докази повноважень у ОСОБА_2. підписувати подану апеляційну скаргу.

Ухвалою від 03.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/8545/25; призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/8545/25 в тому самому засіданні, що і апеляційну скаргу Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2 - 11.11.2025.

У розгляді справи оголошувалась перерва, зокрема 11.11.2025 - на 09.12.2025.

У зв`язку з перебуванням головуючої судді (судді-доповідача) - Коротун О.М. у запланованому навчанні 09.12.2025, розгляд справи, призначений на 09.12.2025 не відбувся та був перепризначений на 10.12.2025.

09.12.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення, які були прийняті судом в межах вимог у доводів апеляційної скарги в розумінні ст. 42, 269 ГПК України.

В судове засідання 10.12.2025 з`явились представники позивача та відповідача. Представник відповідача свою апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції в задоволеній частині скасувати з прийняттям нового - про відмову в позові. Представник позивача свою апеляційну скаргу також підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови - скасувати з прийняттям нового рішення - про задоволення позову повністю.

4. Вимоги апеляційної скарги позивача та короткий зміст наведених у ній доводів

У поданій апеляційній скарзі позивач зазначив, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення.

Так, скаржник у апеляційній скарзі вказує, що зменшення судом першої інстанції розміру пені на 30% є неправомірним, таким, що суперечить нормам матеріального права, усталеній судовій практиці та фактично нівелює призначення неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язань і міри цивільно-правової відповідальності. На думку апелянта, суд без належних правових підстав втрутився у договірні відносини сторін, порушив принцип свободи договору та не забезпечив баланс інтересів сторін, оскільки розмір і підстави нарахування пені були прямо погоджені сторонами у контракті.

При цьому сторона зазначила, що право на стягнення неустойки виникає незалежно від наявності або відсутності збитків та не ставиться у залежність від дій боржника, спрямованих на виконання зобов`язання після його порушення. Єдиними необхідними умовами для її стягнення є факт порушення зобов`язання та вина боржника, які у даній справі встановлені судом. Відповідач не довів наявності виключних обставин або невідповідності розміру пені наслідкам порушення, що могло б обґрунтовувати її зменшення.

Окрім цього, цей апелянт зазначив, що суд першої інстанції, застосовуючи дискреційні повноваження щодо зменшення неустойки, не врахував правові позиції Верховного Суду, відповідно до яких зменшення штрафних санкцій не повинно призводити до фактичного звільнення боржника від відповідальності. На переконання позивача, оскаржуване рішення саме до цього й призвело, чим порушило справедливий баланс інтересів сторін. У зв`язку з цим апелянт вважає, що у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для зменшення пені, а рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повне задоволення позовних вимог. Також у скарзі обґрунтовано розмір судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, виходячи з оспорюваної частини рішення.

А тому сторона просила апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції в частині відмови в позові скасувати, ухваливши нове - про задоволення позову повністю.

5. Короткий зміст апеляційної скарги відповідача та наведених у ньому доводів

Відповідач у поданій апеляційній скарзі зазначив, що порушення строків поставки товару за державним контрактом було зумовлене об`єктивними та непереборними обставинами, які не залежали від його волі та впливу. Зокрема, затримка поставки виникла у зв`язку зі зміною логістичного ланцюга через запровадження міжнародних санкцій щодо виробників товару, а також через тривалий страйк у порту ІНФОРМАЦІЯ_9, що призвів до накопичення вантажів і фактичної неможливості своєчасного транспортування товару в Україну. За таких умов відповідач вважає наявним причинно-наслідковий зв`язок між зазначеними форс-мажорними обставинами та несвоєчасним виконанням зобов`язань за контрактом.

Окрім цього, скаржник зазначив, що поставка товару була фактично здійснена, а оплата з боку позивача відбулася із запізненням, у зв`язку з чим прострочення поставки не призвело до завдання позивачу будь-яких збитків. При цьому, на переконання цього апелянта, відсутність доведених збитків та незначність негативних наслідків порушення свідчать про невідповідність заявленого до стягнення розміру пені реальним наслідкам порушення зобов`язання.

Скаржник вказує, що відповідно до положень цивільного та господарського законодавства суд має право зменшувати розмір неустойки у випадках, коли вона є надмірною порівняно із збитками та з урахуванням інших істотних обставин, зокрема ступеня виконання зобов`язання, причин прострочення, поведінки боржника та принципів справедливості, добросовісності і розумності. Зменшення неустойки, на думку апелянта, не є звільненням від відповідальності, а спрямоване на забезпечення пропорційного та справедливого балансу між інтересами сторін. Відповідач також звертає увагу на свою добросовісну поведінку, зокрема на виконання зобов`язань за іншими державними контрактами та сплату штрафних санкцій у повному обсязі, що, на його думку, свідчить про відсутність умисного ухилення від відповідальності.

З огляду на викладене, цей апелянт вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість зменшення розміру пені, однак просить апеляційний суд змінити оскаржуване рішення та додатково зменшити суму неустойки до справедливого і пропорційного розміру з урахуванням усіх встановлених у справі обставин.

6. Встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини справи; обставини, встановлені судом апеляційної інстанції

Як правомірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 29.01.2025 року між Державним підприємством ІНФОРМАЦІЯ_1 "ІНФОРМАЦІЯ_2" (позивач, замовник) до Товариством з обмеженою відповідальністю "ІНФОРМАЦІЯ_3" (відповідач, виконавець) укладено Державний контракт на поставку (закупівлю) товарів для потреб ІНФОРМАЦІЯ_10 (контракт), відповідно до пункту 1.1 якого виконавець зобов`язується поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього контракту товари для потреб ІНФОРМАЦІЯ_11 (товар), найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому контракті та в специфікації товарів (додаток 1 до контракту) (специфікація), для подальшого використання ІНФОРМАЦІЯ_12, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар в строки та на умовах, визначених цим контрактом. Комплектність товару наведено в додатку 2 до контракту.

Відповідно до пункту 2.2 контракту загальна вартість (ціна) товару за цим контрактом становить ІНФОРМАЦІЯ_13

Пунктом 7.2 контракту між сторонами погоджено, що у разі порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Згідно з пунктом 11.1 контракту останній набирає чинності з дати його укладання та діє до 01.08.2025 року, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного виконання.

У відповідності до специфікації виконавець взяв на себе обов`язок поставити товар у загальній кількості 250 комплектів до 20.02.2025 року.

З матеріалів справи вбачається, що товар передбачений на умовах договору було поставлено з простроченням, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі товару за контрактом від 22.03.2025 року, у зв`язку з чим позивачем нараховано пеню в заявленому до стягнення розмірі.

ПОЗИЦІЯ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ

7. Мотиви, з яких виходить Північний апеляційний господарський суд, та застосовані ним положення законодавства

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Щодо виконання умов договору в частині поставки товару, суд апеляційної інстанції зазначає, що товар передбачений на умовах договору було поставлено з простроченням, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі товару за контрактом від 22.03.2025 року.

Разом з цим, як вбачається з долучених до клопотання про зменшення розміру штрафний санкцій (поданого до суду першої інстанції) доказів 11.07.2025 відповідач уже сплачував суму штрафних санкцій в розмірі 177 851,40 грн. по Державному контракту НОМЕР_1 року, укладеному з позивачем, про що свідчить платіжне доручення № 862 від 11.07.2025 року та по Державному контракту НОМЕР_2 про що свідчить платіжне доручення № 863 від 11.07.2025 року у сумі ІНФОРМАЦІЯ_14

У цій частині суд апеляційної інстанції, вирішуючи питання зменшення нарахованих позивачем штрафних санкцій враховує такі докази і обставини та зазначає, що право суду зменшити розмір штрафних санкцій закріплено у статті 233 ГК України (чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та статті 551 ЦК України.

З аналізу цих норм убачається, що, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки відповідача тощо. При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши подані сторонами докази та обставини справи в їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Такий висновок зроблений Верховним Судом у постановах від 05.03.2020 у справі № 916/1991/19 та від 15.03.2023 у справі № 920/167/22.

Водночас висновок суду щодо необхідності зменшення розміру пені, який підлягає стягненню з відповідача, повинен ґрунтуватися, крім викладеного, також на загальних засадах цивільного законодавства, якими є, зокрема, справедливість, добросовісність і розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України), а також принципах господарського судочинства відповідно до статті 2 ГПК України.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно зі статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В цій частині суд апеляційної інстанції враховує правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 06 вересня 2023 року у cправі №910/12377/22, відповідно до якої Верховний Суд виснував про те, що, реалізуючи своє право на зменшення розміру штрафних санкцій відповідно до положень статті статті 551 ЦК України, суди повинні виходити з фактичних обставин, установлених у кожній справі, і на підставі доказів, наданих учасниками справи на підтвердження їх вимог і заперечень, яким повинна надаватися оцінка згідно з вимогами статті 86 ГПК України, тобто суди повинні досліджувати конкретні обставини справи у контексті ступеню виконання договірних зобов`язань, майнового стану сторін тощо. Крім того, вказаній справі суд не робив висновків, які би певним чином додатково обмежували умови здійснення розсуду суду в питаннях зменшення розміру пені так, щоби лише один з варіантів реалізації розсуду суду можна було би вважати правильним.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідачем було правомірно зазначено про наявність обставин, які зумовили затримку у поставці товару, так, зокрема, 31 січня 2025 року компанія ІНФОРМАЦІЯ_15 листом повідомила ТОВ «ІНФОРМАЦІЯ_3» про неможливість поставити товар у встановлені строки у зв`язку з тим, що він "застряг" на території терміналу ІНФОРМАЦІЯ_16, в повному обсязі через вирішення тривалих проблем, спричинених страйком у порту ІНФОРМАЦІЯ_9, який почався 07 жовтня 2024 року і продовжувався до кінця 2024 року, що збільшило обсяг вантажу наприкінці року. В цій частині суд апеляційної інстанції чатсково приймає доводи відповідача, що укладаючи договір 29.01.2025 з позивачем, відповідач фактично мав "обгрунтовані очікування" про своєчасне виконання контрагентами своїх зобов`язань за укладениим договорами. Тоді як вже після підписання договору 29.01.2025, лише 31.01.2025 було повідомлено про наявність обставин, які зумовили затримку у поставці товару.

Таким чином, суд апеляційної інстанції враховуючи в сукупності: поведінку сторін, факт виконання зобов`язання по договору (хоча і з незначним простроченням), сплату раніше нарахованих позивачем штрафних санкцій, враховуючи значну вартість поставленого товару; з урахуванням інтересів обох сторін, обставин невиконання відповідачем договірних зобов`язань з поставки, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що розмір нарахованих позивачем штрафних санкцій не відповідає наслідкам порушення відповідачем зобов`язання з урахуванням відсутністю доказів понесених ним збитків, застосовуючи положення статей, якими передбачена можливість зменшення розміру штрафних санкцій. А тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність зменшення нарахованих штрафних санкцій на 30%.

В цій частині суд апеляційної інстанції відхиляє доводи обох скаржників з посилання на правові висновки Верховного Суду у наступних постановах: №923/77/22, №552/6997/19, №915/2095/19, №918/289/19, №910/1199/19, №918/116/19, №916/2302/219, №11/2269/22) (вказаних позивачем в апеляційній скарзі) та №914/3231/16, №910/8725/22, №910/22026/21, №910/13000/22, №924/215/23, № 902/919/22 (вказаних відповідачем в його апеляційній скарзі), оскільки, вирішуючи питання про зменшення нарахованих штрафних санкцій суд має виходити з обставин конкретної справи, а також оцінювати подані сторонами докази в даній справі.

Таким чином, апеляційні скарги як позивача, так і відповідача в цій частині не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність часткового зменшення розміру нарахованих штрафних санкцій. З урахуванням наведеного, доводи апелянтів в межах заявлених вимог свого підтвердження не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування рішення господарського суду першої інстанції через необґрунтованість в розумінні ст. 74, 76, 80, 86, 269 ГПК України. Інші доводи скаржників фактично направлені на переоцінку правильно встановлених обставин справи, а тому відхиляються через безпідставність. Підстав для виходу за межі вимог та доводів апеляційних скарг - суд апеляційної інстанції в розумінні ч. 4 ст. 269 ГПК України не встановив.

8. Висновки за результатами розгляду апеляційних скарг з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість заявлених до стягнення позовних вимог. Судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального права.

Таким чином, на підставі ст. 2, 4, 75, 269, 270, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276 ГПК України - суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність залишення апеляційних скарг у даній справі без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

9. Судові витрати

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційних скарг, понесений скаржниками судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на них в порядку ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. 2, 129, 269, 270, ст. 275, 276, ст. 281 - 283 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Державного підприємства ІНФОРМАЦІЯ_1 «ІНФОРМАЦІЯ_2» та Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОРМАЦІЯ_3» на рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/8545/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 30.09.2025 у справі № 910/8545/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір, понесений у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на скаржника.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.12.2025.

Головуючий суддя О.М. Коротун

Судді А.Г. Майданевич

В.В. Сулім