ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 року

м. Київ

cправа № 910/9264/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Краснова Є. В. - головуючого, Мачульського Г. М., Рогач Л. І.,

секретаря судового засідання - Кондратюк Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 (колегія суддів: Гаврилюк О. М., Майданевич А. Г., Ткаченко Б. О.) та рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 (суддя Головіна К. І.) у справі

за позовом Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до 1) Фермерського господарства "Отрадне Плюс", 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Ордер Систем" про визнання договору недійсним та стягнення 13 536 394, 20 грн,

за участі представників позивача - Кошіль Я. С., Чучвага К. П.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. Головне управління Державної податкової служби у місті Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві) звернулося до Господарського суду м. Києва з позовом до Фермерського господарства "Отрадне Плюс" (далі - ФГ "Отрадне Плюс") та Товариства з обмеженою відповідальністю "Ордер Систем" (далі - ТОВ "Ордер Систем") про визнання договору поставки від 14.06.2021 № 14/06-2021НС недійсним та стягнення 13 536 394,20 грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що укладений між ФГ "Отрадне Плюс" та ТОВ "Ордер Систем" договір поставки є недійсним, оскільки він не відповідає інтересам держави та суспільства, спрямований на безпідставне отримання податкового кредиту з ПДВ, про що свідчить безтоварність господарської операції та відсутність розрахунків між сторонами за поставлений товар. Посилаючись на статті 203, 215, 216, 228 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) ГУ ДПС у м. Києві просить визнати договір поставки недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину у вигляді стягнення з ФГ "Отрадне Плюс" в дохід держави 13 536 394,20 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

3. 14.06.2021 між ФГ "Отрадне Плюс" (постачальник) та ТОВ "Ордер Систем" (покупець) укладено договір поставки № 14/06-2021НС, за умовами якого постачальник зобов`язався передати у власність покупця сільськогосподарську продукцію власного виробництва врожаю 2020 року (товар), номенклатура якої вказується безпосередньо у первинних документах (видаткових накладних, рахунках-фактурах тощо), а покупець зобов`язався прийняти товар і сплатити постачальнику його вартість (пункт 1.1 договору).

4. Відповідно до пунктів 1.2- 1.3 договору поставка товару відбувається на підставі видаткових накладних. Поставка товару здійснюється партіями. Ціна товару за цим договором визначається в розмірі, що зазначається у видаткових накладних (пункт 2.1 договору).

5. Згідно із пунктом 2.3 договору оплата товару проводиться покупцем в безготівковій формі в національній грошовій одиниці України - гривні шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника, зазначений в розділі 10 цього договору або в рахунку на оплату. Датою оплати товару вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 2.4 договору).

6. Відповідно до пункту 3.2 договору зобов`язання постачальника передати товар покупцю вважається виконаним в момент передачі товару покупцю у відповідності до умов поставки, зазначених в пункті 3.1. договору. Датою поставки товару вважається дата відмітки покупця в документах, що супроводжують товар, про прийняття товару покупцем та відповідає даті, вказаній у видаткових документах постачальника, оформлених належним чином. Кожна поставка партії товару повинна супроводжуватися наступними документами: рахунок-фактура; видаткова накладна; товарно-транспортна накладна.

7. На виконання договору поставки ФГ "Отрадне Плюс" поставило ТОВ "Ордер Систем" насіння соняшнику на загальну 13 536 394,20 грн, у т. ч. ПДВ 1 662 364,20 грн, що підтверджується видатковими накладними, підписаними обома сторонами, а також товарно-транспортними накладними, наявними в матеріалах справи.

8. У подальшому, за результатами здійснення господарських операцій з продажу товару, постачальник в період з 16.06.2021 по 18.06.2021 оформив на адресу покупця податкові накладні: від 16.06.2021 № 1 на суму 816 832,80 грн; від 16.06.2021 № 2 на суму 876 922,20 грн; від 16.06.2021 № 3 на суму 718 678,80 грн; від 16.06.2021 № 4 на суму 806 778,00 грн; від 16.06.2021 № 5 на суму 866 628,00 грн; від 16.06.2021 № 6 на суму 817 072,20 грн; від 16.06.2021 №7 на суму 769 192,20 грн; від 17.06.2021 № 8 на суму 825 451,20 грн; від 17.06.2021 № 9 на суму 842 688,00 грн; від 17.06.2021 № 10 на суму 864 234,00 грн; від 17.06.2021 № 11 на суму 864 234,00 грн; від 17.06.2021 № 12 на суму 893 919,60 грн; від 18.06.2021 № 13 на суму 846 039,60 грн; від 18.06.2021 № 14 на суму 1 012 901,40 грн; від 18.06.2021 № 15 на суму 897 510,60 грн; від 18.06.2021 № 16 на суму 817 311,60 грн та направив їх для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

9. Зазначені податкові накладні були прийняті податковим органом, але їх реєстрація зупинена відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), що вбачається із квитанцій № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, № від 18.06.2021, що містяться в матеріалах справи, оскільки встановлено, що за результатами обробки вищевказаних податкових накладних контролюючим органом був зроблений висновок про те, що платник податку, яким подано для реєстрації ПН/РК в Єдиному реєстрі податкових накладних, відповідає пункту 8 Критеріїв ризиковості платника податку, а тому ФГ "Отрадне Плюс" було запропоновано надати пояснення та копії документів на підтвердження інформації, зазначеної в ПН/РК для розгляду питання прийняття рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

10. 25.06.2021 ФГ "Отрадне Плюс" листом № 10 надало контролюючому органу пояснення та копії документів на підтвердження реальності господарських операцій за спірним договором, за результатами розгляду яких комісією з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних ГУ ДПС у м. Києві прийнято рішення про відмову в реєстрації таких податкових накладних.

11. Звертаючись до суду з даним позовом, ГУ ДПС у м. Києві вказує, що укладений між відповідачами договір поставки є нікчемним, адже він завідомо суперечить інтересам держави та суспільства, оскільки сторони цього правочину не мали наміру на його реальне виконання та прагнули настання протиправних наслідків.

12. При цьому судами встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.12.2021 у справі № 640/33575/21 за позовом ФГ "Отрадне Плюс" до ГУ ДПС у м. Києві, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень ГУ ДПС у м. Києві про відмову в реєстрації податкових накладних, зобов`язання вчинити певні дії, предметом розгляду якої були обставини здійснення господарських операцій за спірним договором та реєстрації відповідних податкових накладних, яке набрало законної сили відповідно до постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2024, визнано протиправними та скасовані рішення комісії ГУ ДПС у м. Києві з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних про відмову в реєстрації податкових накладних (на які позивач посилався в даному позові) та зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні, складені ФГ "Отрадне Плюс": від 16.06.2021 № 1, від 16.06.2021 № 2, від 16.06.2021 № 3, від 16.06.2021 № 4, від 16.06.2021 № 5, від 16.06.2021 № 6, від 16.06.2021 № 7, від 17.06.2021 № 8, від 17.06.2021 № 9, від 17.06.2021 № 10, від 17.06.2021 № 11, від 17.06.2021 № 12, від 18.06.2021 № 13, від 18.06.2021 № 14, від 18.06.2021 № 15, від 18.06.2021 №16, датами їх фактичного подання.

13. У вказаному рішенні адміністративні суди, не надаючи оцінку реальності здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентом, прийшли до висновку, що оскаржувані рішення не містять, а відповідачі не довели жодних обґрунтувань щодо наявності передбачених законодавством підстав для віднесення ФГ "Отрадне Плюс" до переліку платників податків з ознаками ризиковості, як і не надали доказів наявності податкової інформації, що свідчила б про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником з посиланнями на відповідні документи. Крім того, зазначено, що контролюючим органом не вказано ФГ "Отрадне Плюс" повного переліку документів (зокрема, первинних документів щодо здійснення спірної поставки), які мають бути подані платником податків, а наведено лише загальне найменування з вичерпного переліку без додаткової конкретизації, що позбавляє можливості встановити, які саме документи не надані позивачем.

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

14. 11.02.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025, про відмову у позову.

15. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, зазначив, що наявні в матеріалах справи видаткові та товарно-транспортні накладні, які містять підписи уповноважених осіб продавця та покупця, відтиски їх печаток, впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів сторін договору та свідчать про участь останніх у господарських операціях, а отже, вказані документи є належними та допустимими доказами у розумінні статті 79 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), що підтверджують настання реальних наслідків від виконання сторонами умов договору поставки. В свою чергу, позивачем не доведено факту відсутності руху коштів на рахунках відповідачів за спірним правочином.

16. Суди також виснували, що відсутність у матеріалах справи вироку, яким завершено кримінальне провадження щодо ФГ "Отрадне Плюс", на яке посилався позивач у своєму позові, або вироку в іншому кримінальному провадженні, яким встановлено вину першого чи другого відповідачів у намірі порушити публічний порядок шляхом укладенням оскаржуваного договору поставки, свідчить про недоведеність умислу у відповідачів на вчинення правочину всупереч інтересам держави і суспільства, що виник у них до укладення цього правочину.

17. З огляду на наведене суди відмовили у задоволенні похідної вимоги про стягнення в дохід держави 13 536 394,20 грн.

Короткий зміст касаційної скарги

18. ГУ ДПС у м. Києві звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

19. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України.

20. На обґрунтування підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України скаржник вказує, що господарськими судами при винесенні оскаржуваних рішень не враховано висновків Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених у наступних постановах:

- від 12.11.2019 у справі № 816/2183/18, від 18.02.2020 у справі № 360/1776/19, від 27.04.2020 у справі № 360/1050/19, від 18.06.2020 у справі № 824/245/19-а, згідно з якими у справах про визнання протиправними рішень контролюючого органу про відмову в реєстрації податкових накладних не має досліджуватись реальність здійснення господарської операції платника податків;

- від 15.01.2020 у справі № 322/1178/17 щодо відсутності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про наявність у ФГ "Отрадне Плюс" речових прав (права власності або оренди) на будь-які земельні ділянки;

- від 10.04.2020 у справі № 816/4409/15, згідно з яким необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту.

21. За доводами скаржника відсутність у власності або оренді ФГ "Отрадне Плюс" земельних ділянок для вирощування насіння соняшнику, постачання якого було предметом спірного договору, свідчить про недоведеність реального та законного джерела походження насіння соняшнику на загальну суму 13 536 394,20 грн (у тому числі ПДВ 1 662 364,20 грн), та, відповідно, про фіктивність спірного договору.

22. ГУ ДПС у м. Києві стверджує, що склавши первинні документи бухгалтерського обліку, які не підтверджують фактичного здійснення господарської операції, відповідачі діяли узгоджено, переслідуючи мету: створення формальних підстав для виникнення права на податковий кредит з податку на додану вартість. Тому, на переконання скаржника, правочин, який уклали відповідачі, суперечить інтересам держави і суспільства в питаннях ведення господарської діяльності й оподаткування.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

23. Відзиви від сторін на касаційну скаргу не надходили, що відповідно до частини третьої статті 295 ГПК України не перешкоджає перегляду оскаржуваних судових рішень.

Позиція Верховного Суду

24. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

25. Відповідно до частин першої, третьої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами ) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

26. Разом з цим, відповідно до підпункта 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право звертатися до суду, у тому числі, подавати позови до підприємств, установ, організацій та фізичних осіб, щодо визнання оспорюваних правочинів недійсними та застосування визначених законодавством заходів, пов`язаних із визнанням правочинів недійсними, а також щодо стягнення в дохід держави коштів, отриманих за нікчемними договорами.

27. Тобто, позивач наділений правом на звернення до суду з позовом про визнання недійсним правочину, оскільки обґрунтуванням даного позову є укладення відповідачами спірного договору з метою безпідставного включення першим відповідачем суми податку на додану вартість до податкового кредиту, що може вплинути на сплату податкового зобов`язання до Державного бюджету України або на право вимагати бюджетне відшкодування сплаченої суми податку, що порушує публічний порядок.

28. У справі, що розглядається, контролюючим органом відповідно до повноважень, наданих підпунктом 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 ПК України, та відповідно до частини третьої статті 215 ЦК України оспорюється дійсність укладеного між відповідачами договору поставки з підстав недотримання умов, визначених частиною першою статті 215 ЦК України у поєднанні з частиною п`ятою статті 203 ЦК України, а також з підстав недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства (частина третя статті 228 ЦК України).

29. Зокрема, позивач зазначає, що оспорюваний договір спрямований на отримання відповідачами незаконної податкової вигоди, що завдає шкоди державі, а тому укладений між відповідачами правочин суперечить інтересам держави і суспільства.

30. За приписами частини третьої статті 228 ЦК України у разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави.

31. Таким чином, на позивача, який не є стороною спірного договору поставки та заявляє позов про визнання договору недійсним на підставі частини третьої статті 228 ЦК України, покладається обов`язок доказування того, що наміри сторін за договором спрямовані на отримання незаконної податкової вигоди, що завдає шкоди державі.

32. При цьому Суд зазначає, що частина третя статті 228 ЦК України та підпункт 20.1.30 пункту 20.1 статті 20 ПК України є самодостатніми підставами для звернення податкового органу до суду з відповідним позовом про визнання договору недійсним і охоплюють за їх підтвердження суть порушеного права держави, на захист якого спрямований позов податкового органу.

33. Верховний Суд у постанові від 10.04.2020 у справі № 816/4409/15, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, зазначив, що необґрунтована податкова вигода характеризується відсутністю фактичного виконання господарських операцій, здійсненням операцій без ділової мети та обліком операцій безвідносно до їх реального економічного змісту. Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентами на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції. Недоведеність фактичного здійснення господарської операції позбавляє первинні документи юридичної значимості для цілей формування податкової вигоди, а покупця - права на формування цієї податкової вигоди навіть за наявності правильно оформлених за зовнішніми ознаками та формою, але недостовірних та у зв`язку з цим юридично дефектних первинних документів

34. У зазначеній справі № 816/4409/15 Суд також вказав, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

35. Судові рішення про відмову в задоволенні позову мотивовані недоведеністю позивачем обставин того, що спірний договір не направлений на реальне настання правових наслідків, які обумовлені ним.

36. Здійснюючи оцінку наявних у справі доказів, суди виснували, що як вбачається з видаткових накладних та товарно-транспортних накладних, складених сторонами в межах спірного договору поставки, останні містять найменування товару, кількість, ціну без ПДВ, загальну вартість з урахуванням ПДВ, реквізити постачальника, найменування покупця, підписи уповноважених осіб та відтиски печаток підприємств. Доказів їх підробки позивачем до матеріалів справи не надано.

37. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погодився з судом першої інстанції, що видаткові та товарно-транспортні накладні, які містять підписи уповноважених осіб продавця та покупця, відтиски їх печаток, впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів сторін договору та свідчать про участь останніх у господарських операціях, а отже, вказані документи є належними та допустимими доказами у розумінні статті 79 ГПК України, що підтверджують настання реальних наслідків від виконання сторонами умов договору поставки.

38. Водночас суди попередніх інстанцій у оскаржуваних судових рішеннях вказали про те, що позивачем не доведено факту відсутності руху коштів на рахунках відповідачів за спірним правочином.

39. Отже, суди попередніх інстанцій не встановили обставин безтоварності спірного договору.

40. Таким чином, суди надали належну оцінку наданим сторонами доказам, якими вони обґрунтовували свої вимоги та/або заперечення, і які мають значення для розгляду даного господарського спору, до переоцінки яких в силу приписів статті 300 ГПК України суд касаційної інстанції вдаватись не може, оскільки встановлення обставин справи, дослідження доказів та надання правової оцінки цим доказам є повноваженнями судів першої й апеляційної інстанцій, що передбачено статтями 73- 80, 86, 300 ГПК України.

41. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційний суд не встановив, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 зі справи № 373/2054/16-ц).

42. Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору поставки і, як наслідок, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

43. Разом з цим зі змісту позовної заяви вбачається, що правовою підставою позову у даній справі позивач вважає частину третю статті 228 ЦК України, частину першу статті 207 Господарського кодексу України, зазначаючи про те, що спірний договір порушує інтереси держави, призводить до втрат бюджету, та просить визнати його недійсним, а також застосувати наслідки недійсності правочину, передбачені частиною третьою статті 228 ЦК України.

44. Проте суди, з помилковим посиланням на частину першу статті 228 ЦК України, яка визначає підстави нікчемності правочину, який порушує публічний порядок, безпідставно застосували до спірних правовідносин правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах 17.08.2023 у справі № 904/3100/21, від 20.12.2019 у справі № 826/13265/13-а, від 18.11.2020 у справі № 810/2287/17, згідно з якими визначенню правочину як такого, що порушує публічний порядок, повинен передувати вирок суду про притягнення учасника (учасників/виконавців) такого правочину до кримінальної відповідальності, який би набрав законної сили.

45. З огляду на наведене, Суд вважає помилковим посилання судів у мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень на відсутність в матеріалах справи вироку в кримінальному провадженні, яким встановлено вину першого чи другого відповідачів у намірі порушити публічний порядок укладенням оскаржуваного договору поставки, як на необхідну передумову для визнання цього договору недійсним.

46. Оскільки з урахуванням підстав та предмета позову у даній справі наявність вироку у кримінальному провадженні, яким встановлено вину відповідачів у намірі порушити публічний порядок не вимагається, наведені судами попередніх інстанцій в цій частині мотиви підлягають виключенню з мотивувальних частин рішення та постанови, у зв`язку з чим оскаржувані судові рішення підлягають зміні.

47. Окрім того, що стосується вимоги позивача про стягнення з ФГ "Отрадне Плюс" в дохід держави 13 536 394,20 грн, то частина третя статті 228 ЦК України передбачає стягнення в дохід держави зі сторін правочину (в залежності від наявності умислу сторін та ступеню виконання кожною стороною правочину) всього одержаного ними за угодою, яка суперечить інтересам держави і суспільства. Водночас позивач у позовній заяві стверджує, що спірний договір сторонами не виконувався. За таких обставин позовні вимоги про стягнення в дохід держави виконаного за договором та обґрунтування позовних вимог безтоварністю спірного договору з посиланням на його невиконання сторонами є взаємовиключними.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

48. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішенні у відповідній частині або змінити рішення у відповідній частині, не передаючи справу на новий розгляд.

49. Згідно зі статтею 311 ГПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Судові витрати

50. Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 та рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі № 910/9264/24 змінити, виклавши їх мотивувальні частині в редакції цієї постанови, а в решті - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та не підлягає оскарженню

Суддя Є. В. Краснов

Суддя Г. М. Мачульський

Суддя Л. І. Рогач