ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2025 р. Справа№ 927/522/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Красун В.В.;

від відповідача: Іващенко В.І., Козаченко О.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.10.2025 (повний текст складено 16.10.2025)

у справі №927/522/25 ( суддя Демидова М.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сваор"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард"

про стягнення 115872,61 грн

та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР"

про розірвання договору та стягнення 1 139 600,67 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сваор" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" про стягнення 115872,61 грн, з яких: 80 000,00 грн заборгованості; 14506,65 грн інфляційних втрат; 2928,16 грн 3% річних та 18437,80 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №59/24 від 17.04.2024 в частині оплати поставленого товару.

Від Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" надійшла зустрічна позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" про розірвання Договору №59/24 від 17.04.2024, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Сваор" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард", а також стягнення 1 139 600,67 грн з яких: 534 654,20 грн сплачені кошти за Договором №59/24 від 17.04.2024 та 604 946,47 грн збитків.

Зустрічний позов обґрунтовано неналежним виконанням позивачем умов договору в частині поставки ветеринарної продукції належної якості на суму 534 654,20 грн, вакцинація якою спричинила загибель 120 голів великої рогатої худоби загальною вартістю 604 946,47 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 14.10.2025 у справі №927/522/25 закрито провадження у справі №927/522/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сваор" в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" 80 000,00 грн основної заборгованості за Договором поставки №59/24 від 17.04.2024.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" про стягнення 115 872,61 грн задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сваор" 14 506,65 грн інфляційних втрат, 2 928,16 грн 3% річних, 18 437,80 грн пені та 749,94 грн судового збору.

У задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сваор" про розірвання Договору №59/24 від 17.04.2024, стягнення 1 139 600,67 грн: а саме 534 654,20 грн сплачених коштів за Договором №59/24 від 17.04.2024 та 604 946,47 грн збитків, відмовлено повністю.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції вказав, що матеріалами справи підтверджується факт поставки товару за спірним договором, яка станом на дату звернення з позовом до суду становила 80 000,00 грн та після звернення позивача до суду була оплачена відповідачем, у зв`язку із чим суд першої інстанції закрив провадження у справі в частині стягнення 80 000,00 грн основної заборгованості на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку із наявністю прострочення виконання зобов`язання, суд також дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення 14 506,65 грн інфляційних втрат, 2 928,16 грн 3% річних та 18 437,80 грн пені.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції вказав, що відповідачем не надано доказів відмови від отримання ВІЗ (товару неналежної якості) та вимоги до продавця поставити товар належної якості, тобто сумнівів стосовно якості поставленого товару у нього не виникало, вимога щодо перевірки якості товару Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" не заявлялася.

Також суд першої інстанції вказав, що відповідачем не доведено, що поставлена за Договором поставки №59/24 від 17.04.2024 продукція не відповідала сертифікатам якості чи строкам придатності.

Стосовно заявленої суми збитків суд першої інстанції виснував, що відповідачем не доведено сутність правової природи стягуваної грошової суми саме у вигляді збитків; не доведено і не обґрунтовано також і наявність чотирьох складових, необхідних для стягнення збитків.

Оскільки позивач виконав свої договірні зобов`язання з поставки товару, який був повністю оплачений відповідачем, враховуючи відсутність істотного порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "СВАОР" умов договору, суд першої інстанції дійшов висновку щодо відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог про розірвання Договору поставки №59/24 від 17.04.2024 та стягнення 534 654,20 грн в повернення сплаченим коштів за цим Договором, як похідних вимог зустрічного позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.10.2025 у справі №927/522/25 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" та позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- суд сформулював невідповідний суті справи висновок, що між сторонами склались лише не зобов`язуючі до насталих наслідків виключно правовідносини поставки (тобто лише фізична передача товару - вакцини від постачальника покупцю, що було лише незначною частиною широкого алгоритму дійсних правовідносин сторін);

- суд оцінив докази ТОВ «Мена-Авангард» як недостатні для підтвердження заявлених товариством обставин, зокрема, загибелі тварин внаслідок вакцинації, проведеної ТОВ «СВАОР» не аналізуючи їх кожен окремо і співставляючи, не оцінюючи взагалі їх вірогідність і взаємний зв`язок у совокупності, не мотивуючи жодним чином їх відхилення;

- суд не вдався до повного суті справи і всіх очевидних наявних фактів, які призвели до масової загибелі тварин;

- відповідач, який поніс значні матеріальні і моральні збитки, змушений не лише сплатити всю суму по договору за своєрідне плацебо, а ще й штрафні санкції за рішенням суду;

- суд не оцінював специфіку обставин, можливі способи їх доведення відповідачем, від яких залежить стандарт доказування;

- в цих правовідносинах сторонами формально було складено лише Договір на постачання вакцини, але, по якому фактично були оплачені всі ветеринарні послуги ТОВ «СВАОР» з вакцинації;

- застосовані вакцини «Інфорс-3» та «Кетлмастер» взагалі не мали (згідно з інструкцією виробника Zoetis) компонентів протидії пастерельозу, тобто були непридатні для лікування профілактики патогенів збудників вказаних інфекційних захворювань.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №927/522/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 03.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.10.2025 та призначено розгляд справи на 09.12.2025.

24.11.2025 та 28.11.2025 на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сваор" надійшли заяви про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 01.12.2025 задоволено заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" та представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Сваор" про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

04.12.2025 на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 08.12.2025 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Позиції учасників справи та заявлені клопотання

26.09.2025 та 10.10.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги та просив відмовити у її задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

17.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "СВАОР" (постачальник) укладено Договір поставки №59/24 (далі за текстом - Договір), за умовами п. 1.1.-1.3. якого в порядку та на умовах, визначених Договором, постачальник зобов`язується передати у власність покупцеві продукцію: кормові добавки, вет. препарати та продукцію для сільськогосподарської діяльності (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити його вартість в строк та на умовах Договору.

Перелік товару може бути розширений після підписання відповідних додатків або узгоджений в Специфікаціях що є невід`ємною частиною даного договору. Назва товару, розмір партії, одиниця виміру, ціна за одиницю та загальна кількість товару (партії), що підлягає поставці за цим Договором, визначаються у специфікаціях, які оформляються на кожну партію товару і є невід`ємними частинами Договору.

Пунктами 2.1., 2.3., 2.4. Договору кількість товару, що підлягає поставці вказується у видатковій накладній, яка є невід`ємною частиною Договору.

Якість товару, що продається за Договором, має відповідати технічним вимогам та сертифікатам якості підприємства - виробника на товар.

У випадку, якщо якість товару, переданого покупцеві, не відповідає його вимогам, складається в присутності представника постачальника - Акт огляду та повернення товару неналежної якості, а постачальник зобов?язується провести заміну товару неналежної якості протягом 10 календарних днів з дня складання Акту огляду товару неналежної якості.

Згідно з п. 3.1. Договору ціна на товар узгоджується сторонами на кожну його партію і фіксується у специфікаціях, які є невід`ємною частиною Договору та формуються під кожну поставку товару.

Відповідно до п. 4.2. Договору строк оплати за поставлену партію товару встановлюється в Специфікації на дану партію.

За умовами п. 5.4., 5.5. Договору право власності на товар переходить від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами видаткової накладної на товар. Постачальник надає покупцеві належним чином оформлені документи: рахунок-фактуру, видаткові накладні, податкові накладні, специфікації, сертифікат якості, виданий виробником товару.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що у випадку порушення покупцем строку оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення оплати товару.

Договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 31.03.2025, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань сторонами за Договором. У випадку, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору, жодна із сторін у письмовій формі не повідомить про його розірвання, Договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік на тих же умовах. Сторони визнають юридичну силу Договору, всіх інших супровідних документів до Договору, що підписані з застосуванням засобів факсимільного чи електронного зв`язку, з подальшим підтвердженням оригіналом. В частині фінансових розрахунків сторін, Договір зберігає свою силу до проведення повного взаєморозрахунку між сторонами (п. 10.1., 10.2. Договору).

Як вбачається з матеріалів справи, за період з 17.04.2024 по 24.07.2024 позивач поставив, а відповідач прийняв товар на загальну суму 534 654,20 грн, а саме:

1) За видатковою накладною №283 від 17.04.2024 на загальну суму 154850,00 грн, що підтверджується специфікацією №СВЦУ-000001 від 17.04.2024 (зі строком оплати протягом 1 календарного дня з дати поставки, тобто до 18.04.2024 включно); товарно-транспортною накладною №РЦУ-283 від 17.04.2024; рахунком №267 від 17.04.2024; податковою накладною №49 від 17.04.2024, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних за № згідно з квитанцією від 15.05.2024.

Вартість отриманого товару повністю сплачена за платіжними інструкціями №1307 від 03.05.2024 на суму 20000,00 грн; №2291 від 14.05.2024 на суму 64850,00 грн; №2306 від 21.05.2024 на суму 20000,00 грн; №2380 від 11.06.2024 на суму 50000,00 грн. Заборгованість за видатковою накладною №283 від 17.04.2024 відсутня.

2) За видатковою накладною №305 від 24.04.2024 на загальну суму 65130,00 грн, що підтверджується специфікацією №СВЦУ-000002 від 24.04.2024 (зі строком оплати протягом 1 календарного дня з дати поставки, тобто до 25.04.2024 включно); товарно-транспортною накладною №РЦУ-305 від 24.04.2024; рахунком №289 від 24.04.2024; податковою накладною №70 від 24.04.2024, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних за № згідно з квитанцією від 15.05.2024.

Вартість отриманого товару повністю сплачена за платіжною інструкцією №2739 від 23.07.2024 на суму 65130,00 грн. Заборгованість за видатковою накладною №305 від 24.04.2024 відсутня.

3) За видатковою накладною №365 від 17.05.2024 на загальну суму 143109,00 грн, що підтверджується специфікацією №СВЦУ-000003 від 17.05.2024 (зі строком оплати протягом 1 календарного дня з дати поставки, тобто до 18.05.2024 включно); товарно-транспортною накладною №РЦУ-365 від 17.05.2024; рахунком №345 від 17.05.2024; податковою накладною №42 від 17.05.2024, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних за № згідно з квитанцією від 13.06.2024.

Вартість отриманого товару повністю сплачена за платіжними інструкціями №2740 від 23.07.2024 на суму 34870,00 грн; №2879 від 30.07.2024 на суму 60000,00 грн; №2514 від 06.08.2024 на суму 30000,00 грн; №51 від 27.08.2024 на суму 18239,00 грн. Заборгованість за видатковою накладною №365 від 17.05.2024 відсутня.

4) За видатковою накладною №379 від 24.05.2024 на загальну суму 13867,20 грн, що підтверджується специфікацією №СВЦУ-000004 від 24.05.2024 (зі строком оплати протягом 1 календарного дня з дати поставки, тобто до 26.05.2024 включно); експрес-накладною №0080 від 24.05.2024; рахунком №359 від 24.05.2024; податковою накладною №54 від 24.05.2024, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних за № згідно з квитанцією від 13.06.2024.

Вартість отриманого товару повністю сплачена за платіжними інструкціями №2930 від 19.11.2024 на суму 10000 грн; №3108 від 03.12.2024 на суму 3867,20 грн. заборгованість за видатковою накладною №379 від 24.05.2024 відсутня.

5) За видатковою накладною №431 від 10.06.2024 на загальну суму 7777,00 грн, що підтверджується специфікацією №СВЦУ-000005 від 10.06.2024 (зі строком оплати протягом 1 календарного дня з дати поставки, тобто до 11.06.2024 включно); експрес-накладною №3866 від 10.06.2024; рахунком №405 від 10.06.2024; податковою накладною №23 від 10.06.2024, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних за № згідно з квитанцією від 03.07.2024.

Вартість отриманого товару повністю сплачена за платіжною інструкцією №52 від 27.08.2024 на суму 7777,00 грн. Заборгованість за видатковою накладною №431 від 10.06.2024 відсутня.

6) За видатковою накладною №540 від 24.07.2024 на загальну суму 149921,00 грн, що підтверджується специфікацією №СВЦУ-000006 від 24.07.2024 (зі строком оплати протягом 1 календарного дня з дати поставки, тобто до 25.07.2024 включно); експрес-накладною №6153 від 24.07.2024; рахунком №512 від 24.07.2024; податковою накладною №71 від 24.07.2024, зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних за № згідно з квитанцією від 09.08.2024.

Вартість отриманого товару частково сплачена на суму 69921,00 грн за платіжними інструкціями №3136 від 03.12.2024 на суму 9921,00 грн; №3261 від 11.12.2024 на суму 10000,00 грн; №323 від 30.12.2024 на суму 10000,00 грн; №3612 від 15.01.2025 на суму 10000,00 грн; №3650 від 21.01.2025 на суму 10000,00 грн; №3752 від 28.01.2025 на суму 10000,00 грн; №3880 від 18.02.2025 на суму 10000,00 грн.

На дату звернення з позовом до суду заборгованість за видатковою накладною №540 від 24.07.2024 становила 80 000,00 грн.

Матеріали справи містять лист-вимогу від 28.03.2025, адресовану Товариством з обмеженою відповідальністю "СВАОР" Товариству з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" з проханням терміново сплатити заборгованість за Договором поставки №59/24 від 17.04.2024 у розмірі 80 000,00 грн.

Після звернення з первісним позовом до суду Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" здійснено оплату залишку заборгованості Договором поставки №59/24 від 17.04.2024 (за видатковою накладною №540 від 24.07.2024) у розмірі 80 000,00 грн, яка є предметом первісного позову, платіжними інструкціями №4669 від 23.05.2025 на суму 40000,00 грн та №4683 від 27.05.2025 на суму 40000,00 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач підтримав позовні вимоги в частині заявлених до стягнення 14 506,65 грн інфляційних втрат, 2 928,16 грн 3% річних та 18 437,80 грн пені за прострочення терміну оплати за видатковою накладною №540 від 24.07.2024.

Відповідач, заявляючи зустрічні позовні вимоги, вказує, що до укладення Договору між сторонами велися переговори щодо необхідності постачання ветеринарних препаратів для вакцинації великої рогатої худоби (ВРХ) для запобігання захворюванням органів системи дихання, бронхопневмонії, в ході яких представники Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" запропонували придбати у них відповідні дієві засоби вакцинації, під час постачання яких представниками Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" проводився огляд тварин і одразу ж ними здійснювалось введення ін`єкцій поголів`ю.

За твердженням відповідача, після введення вакцин, у період з 19.04.2024 по 31.10.2024 відбувся падіж великої рогатої худоби, що підтверджується Актами падежу від 30.04.2024, 22.05.2024, 29.06.2024, 29.07.2024, 31.08.2024, 22.09.2024, 31.10.2024, копії яких додано до матеріалів справи, зокрема, з причин захворюванням органів системи дихання, бронхопневмонії, що додатково підтверджується Актами патолого-анатомічного розтину та протоколами лабораторних досліджень, копії яких додано до матеріалів справи.

Як зазначає відповідач, після придбання у Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" ветеринарних препаратів та проведення вакцинації загинуло 120 голів великої рогатої худоби загальною вартістю 604 946,47 грн, що підтверджується бухгалтерськими довідками про собівартість вирощування поголів?я від 10.06.2025.

Матеріали справи містять лист №427 від 26.06.2025, адресований Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" Товариству з обмеженою відповідальністю "СВАОР", у якому повідомляється про загибель великої рогатої худоби після проведеної вакцинації.

За доводами позивача за зустрічним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "СВАОР" не виконало належним чином договірні зобов?язання з поставки якісних вакцин та вакцинації худоби, чим спричинило збитки Товариству з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард", у зв?язку з чим заявлено зустрічні позовні вимоги про розірвання Договору №59/24 від 17.04.2024 та стягнення 534654,20 грн, як повернення сплачених коштів за Договором №59/24 від 17.04.2024 та 604946,47 грн збитків.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Доводи апелянта, що укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором надання ветеринарних послуг колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 637 ЦК України, тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 213 ЦК України, зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами) (ч.1). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину (ч. 2).

При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. (ч. 3).

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення (ч. 4).

Як вбачається безпосередньо з п.п. 1.1.-1.3 укладеного між сторонами договору, позивач та відповідач погодили саме поставку товару. Жодним із пунктів договору не передбачено надання постачальником будь-яких послуг покупцю.

А тому, дослідивши укладений між сторонами договір, колегія суддів дійшла до висновку, що за своєю правовою природою він є саме договором поставки, згідно якого в силу вимог ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Як встановлено ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ч. 1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Як вже було зазначено вище, на виконання умов даного договору позивачем було поставлено відповідачу товару на загальну суму 534 654,20 грн, що підтверджується підписаними між сторонами видатковими накладними.

Проти отримання вказаного товару відповідач не заперечує.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, заборгованість за видатковими накладними №283 від 17.04.2024 на суму 154850,00 грн, №305 від 24.04.2024 на суму 65130,00 грн, №365 від 17.05.2024 на суму 143109,00 грн, №379 від 24.05.2024 на суму 13867,20 грн, №431 від 10.06.2024 на суму 7777,00 грн станом на дату звернення позивача до суду була відсутня.

Вартість отриманого товару за видатковою накладною №540 від 24.07.2024 станом на дату подачі позову була сплачена Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" лише частково на суму 69 921,00 грн.

Після звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" з первісним позовом до суду відповідач сплатив 80 000,00 грн залишку заборгованості за видатковою накладною №540 від 24.07.2024, що підтверджується платіжними інструкціями №4669 від 23.05.2025 на суму 40 000,00 грн та №4683 від 27.05.2025 на суму 40 000,00 грн.

З цих підстав суд першої інстанції правомірно закрив провадження у справі в частині стягнення з відповідача 80 000,00 грн основної заборгованості за Договором на підставі п.2 ч.1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.

Водночас, у зв`язку із простроченням здійснення оплати позивачем було нараховано 14506,65 грн інфляційних втрат, 2928,16 грн 3% річних та 18437,80 грн пені.

Статтею 610 ЦК України унормовано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У відповідності до статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Перевіривши здійснений судом першої інстанції розрахунок 14 506,65 грн інфляційних втрат за період прострочки з 26.07.2024 по 21.05.2025 та 2 928,16 грн 3% річних за період з 26.07.2024 по 21.05.2025 колегія суддів погоджується із його правомірністю, у зв`язку із чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 14 506,65 грн інфляційних втрат та 2 928,16 грн 3% річних.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 Цивільного кодексу України).

Відповідно до вимог статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У відповідності до положень статей 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Сторони в п. 6.2. Договору погодили, що у випадку порушення покупцем строку оплати товару, покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу за кожний день прострочення оплати товару.

Колегія суддів, перевіривши здійснений розрахунок пені за загальний період нарахування з 26.07.2024 до 21.01.2025, погоджується із висновком суду першої інстанції про обґрунтованість його нарахування у сумі 18 437,80 грн.

Стосовно зустрічних позовних вимог колегія суддів зазначає наступне.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги відповідач посилається на те, що товар (ветеринарні препарати), отриманий від Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" за Договором, виявився неякісним, вакцинування яким працівниками Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" спричинило падіж великої рогатої худоби у період з 19.04.2024 по 31.10.2024, що підтверджується Актами падежу від 30.04.2024, 22.05.2024, 29.06.2024, 29.07.2024, 31.08.2024, 22.09.2024, 31.10.2024, Актами патологоанатомічного розтину та протоколом лабораторного дослідження №0079 від 27.06.2024, копії яких додано до матеріалів справи, у зв?язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" зазнало збитків на суму 604 946,47 грн, які просить стягнути за зустрічним позовом.

Одночасно позивач за зустрічним позовом просить розірвати Договір №59/24 від 17.04.2024 та стягнути 534 654,20 грн сплачених за Договором коштів.

Водночас, як вже було зазначено вище, Товариством з обмеженою відповідальністю "СВАОР" поставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" такий товар:

1) За видатковою накладною №283 від 17.04.2024: В Інфорс-3 (фл. 10 доз) - 5 флаконів; Бові-шилд Голд Ван Шот VАСх10DS VLx1UA - 70 шт; Драксин ІМ розчин для ін?єкцій 100мл Zoetis - 4 шт;

2) За видатковою накладною №305 від 24.04.2024: Бові-шилд Голд Ван Шот VАСх10DS VLx1UA - 21 шт; Драксин ІМ розчин для ін?єкцій 100мл Zoetis - 3 шт;

3) За видатковою накладною №365 від 17.05.2024: В Інфорс-3 (фл. 10 доз) - 2 флакони; Кетлмастер Голд ФП5 Л5 VАСх10D - 65 шт;

4) За видатковою накладною №379 від 24.05.2024: Орбєнін EDC SOL 600MGX3.6G SYRX120 UA - 240 штук";

5) За видатковою накладною №431 від 10.06.2024: Інфорс 3 VACX10DS VLX1 UK UA - 10 штук; насадка (аплікатор) RISPOVAL IN 5EAxl UA - 1 штука;

6) За видатковою накладною №540 від 24.07.2024: Бові-шилд Голд Ван Шот VACX10DS VLX1 UA - 10 штук; драксин SOL 100MG/MLX100ML VLX1 UA - 10 штук; насадка (аплікатор) RISPOVAL IN SEAxl UA - 1 штука; Інфорс 3 VACX10DS VLX1 UK UA - 20 штук.

Виходячи з приписів п. 2.3., 2.4. Договору, якість товару, що продається за Договором, має відповідати технічним вимогам та сертифікатам якості підприємства - виробника на товар.

У випадку, якщо якість товару, переданого покупцеві, не відповідає його вимогам, у присутності представника постачальника складається Акт огляду та повернення товару неналежної якості, а постачальник зобов?язується провести заміну товару неналежної якості протягом 10 календарних днів з дня складання Акту огляду товару неналежної якості.

Відповідачем не надано доказів складення Актів огляду та повернення товару неналежної якості, а також доказів невідповідності отриманого товару технічним вимогам та сертифікатам якості підприємства - виробника на товар в момент підписання видаткових накладних та передачі товару.

Більше того, поставлений за видатковими накладними товар був повністю оплачений, що не заперечується сторонами.

Отже, у відповідності із п. 5.4. Договору поставлений товар вважається прийнятим покупцем як такий, що відповідає всім вимогам, в тому числі і щодо якості.

А тому доводи відповідача про невиконання чи неналежне виконання зобов`язань зі сторони Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" як постачальника, є необґрунтованими.

Матеріали справи містять також містять Акти приймання-передачі ВІЗ за видатковими накладними №283 від 17.04.2024, №305 від 24.04.2024, №365 від 17.05.2024, №379 від 24.05.2024, №431 від 10.06.2024, №540 від 24.07.2024, які підписані сторонами та скріплені їх печатками, з яких вбачається, що цілісність опечатаної (опломбованої) упаковки не порушено; порушення упаковки (контейнерів) не виявлено; кількість термотестерів при передачі 1, при прийманні -; кількість індикаторів заморожування при передачі 1, при прийманні 1; показники термотестерів при прийманні допустима норма +2- +7 - в межах норми.

У відповідності до п. 13.7.4. Правил транспортування та зберігання ветеринарних препаратів, субстанцій, готових кормів, кормових добавок та засобів ветеринарної медицини у ветеринарних аптеках, їх структурних підрозділах, на базах, складах тощо, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України №44 від 13.08.2002, при порушенні умов транспортування ВІЗ на будь-якому етапі одержувач (споживач) складає акт приймання-передачі ВІЗ і відмовляється від отримання ВІЗ або в разі виникнення сумнівів стосовно якості засобу може вимагати перевірку його якості.

Відповідачем не надано доказів відмови від отримання ВІЗ (товару неналежної якості) та вимоги до продавця поставити товар належної якості, тобто сумнівів стосовно якості поставленого товару у нього не виникало, вимога щодо перевірки якості товару Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" не заявлялася.

За умовами п. 5.5. Договору постачальник надає покупцеві належним чином оформлені документи: рахунок-фактуру, видаткові накладні, податкові накладні, специфікації, сертифікат якості, виданий виробником товару.

Позивач зазначає, що вся продукція, яка була поставлена покупцю, відповідала сертифікатам якості підприємства - виробника Aenova/Zoetis (Certificate of compliance/Analysis), що видається на кожну партію та відповідала строкам придатності, зазначеним у сертифікатах, зокрема: сертифікат якості Орбєнін EDC (виробник Aenova) - строк придатності до 11 місяця 2024 року; сертифікатам якості Драксин (виробник Zoetis) - строк придатності до 10 місяця 2026 року; сертифікатам якості Кетлмастер Голд (виробник Zoetis) - строк придатності до листопада 2025 року, березня 2026 року (в залежності від партії); сертифікатам якості Бові-шилд Голд Ван Шот (виробник Zoetis) - строк придатності до червня 2025 року, сертифікатам якості Інфорс 3 (виробник Zoetis) - строк придатності до вересня 2024 року.

Всі вищевказані препарати офіційно зареєстровані в Україні згідно реєстраційних посвідчень Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, а саме: Орбенін ЕDС (виробник Aenova Хаупт Фарма Латина) АА-03066-01-13 від 22.12.2023 строком до 21.12.2028; Драксин (виробник Zoetis) АА-02480-01-11 від 13.04.2021 строком до 12.04.2026; Кетлмастер Голд (виробник Zoetis) ВА-00342-02-11 від 12.07.2021 строком до 11.07.2026; Бові-шилд Голд Ван Шот №ВА-00835-02-17 від 17.06.22 строком до 16.06.2027; Інфорс 3 (виробник Zoetis) №ВА-00803-02-16 від 12.07.2027 строком до 11.07.2026.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, відповідачем не доведено, що поставлена за договором продукція не відповідала сертифікатам якості чи строкам придатності.

Надані відповідачем Акти падежу від 30.04.2024, 22.05.2024, 29.06.2024, 29.07.2024, 31.08.2024, 22.09.2024, 31.10.2024, Акти патолого-анатомічного розтину та протокол лабораторних досліджень №0079 від 27.06.2024 не дають можливості визначити причинно-наслідковий зв?язок між якістю поставленого товару, обставинами вакцинації тварин, так і причинно-наслідкового зв`язку між вакцинацією, виробленням або відсутністю імунітету і загибеллю тварин.

Як вже було зазначено вище, між сторонами склались правовідносини із поставки товару, а не надання послуг вакцинації тварин, як вказує відповідач в апеляційній скарзі, а тому у позивача був відсутній обов`язок із проведення вакцинацій тварин, які належали відповідачу.

Також відповідачем не доведено того, що вакцинація тварин здійснювалася саме представниками позивача, про що він зазначає в апеляційній скарзі.

Доказів взаємозв`язку між поставленими препаратами та загибеллю тварин відповідачем не надано, а також достатніми та належними доказами не визначено і не наведено суду, як саме, в яких умовах, у тому числі погодних, та чи з дотриманням належних правил зберігання поставлені препарати зберігались з моменту їх отримання (за видатковими накладними від 17.04.2024, 24.04.2024, 17.05.2024, 24.05.2024, 10.06.2024, 24.07.2024) до проведення вакцинації.

Доданий до матеріалів справи відповідачем лист №427 від 26.06.2025, адресований позивачу дійсно містить інформацію про загибель великої рогатої худоби після проведеної вакцинації, проте доказів направлення цього листа Товариству з обмеженою відповідальністю "СВАОР" позивачем за зустрічним позовом не надано.

Наданий відповідачем Протокол дослідження №0079 від 27.06.2024, складений Товариством з обмеженою відповідальністю "НВП центр діагностики хвороб тварин "ВЕТБІОЛАБ" правомірно не прийнятий судом першої інстанції як належний та допустимий доказ, оскільки з його змісту неможливо зробити неупереджений висновок які сироватки крові передавались на дослідження, коли та від яких тварин (живих чи мертвих, великої рогатої худоби чи телят) вони були відібрані та направлені на аналіз, коли відповідні тварини були вакциновані та яким саме препаратом.

Крім того, сама лабораторія - Товариство з обмеженою відповідальністю "НВП центр діагностики хвороб тварин "ВЕТБІОЛАБ", станом на червень 2024 року не входила до переліку уповноважених лабораторій ветеринарної медицини, які у відповідності до вимог ст.1 Закону "Про ветеринарну медицину" є акредитованими лабораторіями ветеринарної медицини, уповноваженими відповідним державним органом випробовувати (вимірювати параметри, аналізувати) неїстівні продукти тваринного походження, продукти тваринного походження, репродуктивний матеріал, патологічний матеріал, ветеринарні препарати, субстанції, кормові добавки, премікси, корми тощо відповідно до спеціальних методів і процедур, визначених вітчизняними чи міжнародними стандартами, інструкціями та рекомендаціями.

Більше того, заявляючи вимогу про стягнення збитків внаслідок загибелі 120 голів великої рогатої худоби в період з 19.04.2024 по 31.10.2024, відповідач долучив до матеріалів справи акти розтинів лише 7 голів, які складені 12 та 14 жовтня 2024 року, а дослідження сироватки проведене лише по 10 шт. Жодних актів розтину тварин, які вказані в актах падежу за 22.05.2024, 22.09.2024, 29.06.2024, 29.07.2024, 30.04.2024, 31.08.2024 до зустрічного позову не додано.

Таким чином, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами у справі безпосередньо причин загибелі 120 голів великої рогатої худоби.

Відповідно до частин 1, 2 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Підставою для відшкодування збитків відповідно до п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

При цьому, Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Близький за змістом правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17.

Водночас, як вірно зазначив суд першої інстанції, відповідачем не доведено сутність правової природи стягуваної грошової суми саме у вигляді збитків; не доведено і не обґрунтовано також і наявність чотирьох складових, необхідних для стягнення збитків.

За таких обставин зустрічний позов в частині стягнення 6049 46,47 грн збитків правомірно залишено без задоволення.

Щодо вимог зустрічного позову про розірвання Договору поставки №59/24 від 17.04.2024 та стягнення 534 654,20 грн в повернення сплаченим коштів за цим Договором колегія суддів зазначає наступне.

За змістом частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Отже, однією з підстав розірвання договору є істотне порушення стороною цього договору. При цьому згідно правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18.02.2020р. у справі №910/7715/19, від 12.03.2020р. у справі №910/4994/19, від 24.06.2020р. у справі №922/2216/19 та від 01.10.2020р. у справі №910/10465/19, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі ч.2 ст.651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. Водночас, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона.

Крім того, оцінка істотного порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом. Вирішуючи питання про оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору, а також установити, чи є справді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати.

Відповідно до приписів ч.ч.1, 2 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

На підставі наведених положень законодавства місцевий господарський суд вірно зазначив, що закон пов`язує можливість розірвання договору не безпосередньо з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю чотирьох умов, визначених ч.2 ст.652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Доказів істотного порушення умов Договору поставки №59/24 від 17.04.2024, як того вимагають приписи ст. 651 ЦК України, відповідачем не надано та судом не встановлено.

Крім того, доказів звернення Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВАОР" з письмовою пропозицією про намір розірвати Договір поставки №59/24 від 17.04.2024, як того вимагають приписи п. 10.1. договору, матеріали справи також не містять.

З огляду на те, що позивачем виконано свої договірні зобов`язання з поставки товару, який був повністю оплачений Товариством з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард", враховуючи відсутність домовленості сторін про розірвання Договору поставки №59/24 від 17.04.2024 або відповідної письмової пропозиції позивача за зустрічним позовом, відсутність істотного порушення Товариством з обмеженою відповідальністю "СВАОР" умов договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог про розірвання Договору поставки №59/24 від 17.04.2024 та стягнення 534 654,20 грн в повернення сплаченим коштів за цим Договором, як похідних вимог зустрічного позову.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.10.2025 у справі № 927/522/25 відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладається на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Мена-Авангард" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.10.2025 у справі № 927/522/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 14.10.2025 у справі № 927/522/25 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із подачею апеляційної скарги, покласти на апелянта.

4. Матеріали справи № 927/522/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 15.12.2025

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко