СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року м. Харків Справа № 922/2809/24

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Стойка О.В., суддя Медуниця О.Є. , суддя Попков Д.О.

за участю секретаря судового засідання Семченко Ю.О.

від прокуратури: Зливка К.О. - посвідчення

від позивачів: не з`явились;

від Відповідача : Корнієнко О.В. представник;

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства Забрибгосп, Богодухівський район, Харківська область, село Москаленки на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025 р. у справі № 922/2809/24

за позовом Керівника Богодухівської окружної прокуратури, м. Богодухів, в інтересах держави в особі

першого позивача - Харківської обласної військової адміністрації, м. Харків,

другого позивача - Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області, м. Богодухів, Харківська область,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - Регіональний офіс водних ресурсів у Харківській області, м. Харків,

до Приватного підприємства Забрибгосп, Богодухівський район, Харківська область,

про відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом звільнення об`єкту водного фонду та земельних ділянок під ним

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024року Керівник Богодухівської окружної прокуратури (далі- Прокурор) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації (далі- Позивач 1) та Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області (далі- Позивач 2) до Приватного підприємства «Забрибгосп» (далі- Відповідач) про відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом звільнення об`єкту водного фонду та земельних ділянок під ним, в якому просить суд відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання ПП «Забрибгосп» (, адреса: 62103, Харківська область, Богодухівський район, с. Москаленки, вул. Москаленки, 9А) звільнити водний об`єкт - Забродівське водосховище, розташоване на території Богодухівського району Харківської області, разом із зайнятими цим водосховищем земельними ділянками з кадастровими номерами :01:007:0101 площею 5,3020 га, :01:002:0617 площею 94,6594 га та :01:004:0189 площею 62,5315 га та повернути його у відання Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області (, адреса: 62103, Харківська область, Богодухівський район, м. Богодухів, пл. Соборності, 2).

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.08.2024, зокрема залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - Регіональний офіс водних ресурсів у Харківській області (далі- Третя особа).

Рішенням господарського суду Харківської області від 01.10.2025 р. у справі № 922/2809/24 позов задоволено у повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з вищезазначеним рішенням, звернувся з апеляційною скаргою, за змістом якої просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт вважає судове рішення незаконним і необґрунтованим, винесеним при неповному з`ясуванні обставин справи, а також із невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, за мотивами:

-порушення норм процесуального права, яке полягало у безпідставному відхиленні клопотань Відповідача, зокрема, про витребування додаткових доказів;

- невстановлення судом першої інстанції різниці між Спеціальним товарним рибним господарством (СТРГ), де діяльність підприємства пов`язана з відтворенням та промисловим виловом водних живих ресурсів, та Аквакультурою (рибництвом), де підприємства займаються сільськогосподарською діяльністю із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури);

- судом першої інстанції не досліджено, що водосховища комплексного призначення не можуть бути об`єктом оренди, оскільки саме на таких водоймах і розробляються науково-рибоводно-біологічні обґрунтування для створення СТРГ і при отриманні Режиму рибогосподарської експлуатації водного об`єкта користувачам надаються у користування лише водні біоресурси, а не водний об`єкт чи земля під водою, отже, на думку апелянта, ПП «Рибгосп «не здійснювало самовільного зайняття спірних земельних ділянок;

-в матеріалах справи відсутні будь-які дані, які обґрунтовують в чому полягає порушення інтересів держави та не зазначено орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах;

-діюче законодавство у галузі охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, не містить норм, які б зобов`язували користувача водних біоресурсів, який здійснює промислове рибальство, мати правовстановлюючі документи на рибогосподарський водний об`єкт для здійснення спеціального використання водних біоресурсів, однак наведене не було досліджено судом першої інстанції.

До апеляційної скарги Відповідачем надано клопотання про призначення у справі судової експертизи та клопотання про витребування доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу Прокурор зазначає про правильність висновків місцевого господарського суду та наполягає на тому, що за змістом норм чинного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, жодні дозволи та режими не можуть бути підставою для уникнення проходження процедури набуття права користування землями, на яких розташовані водні об`єкти, в обхід відповідних норм закону, які правомірно застосовані судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні.

Також, Прокурор заперечував проти заявлених Відповідачем клопотань з огляду на їх безпідставність.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду у справі №922/2809/24 від 07.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відповідача на означене судове рішення, а ухвалою суду від 01.12.2025 розгляд справи призначено на 15.12.2025 о 11:45.

У судовому засіданні 15.12.2025 представник Відповідача підтримував доводи та вимоги заявленої апеляційної скарги, рішення суду просив скасувати, у задоволенні позовних вимог -відмовити.

Прокурор заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Інші учасники справи не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, отже судова колегія ухвалила про розгляд справи у їх відсутності, оскільки вони не скористались правом участі в суді апеляційної інстанції.

Щодо заявлених Відповідачем клопотань, то у судовому засіданні представник Відповідача усно відмовився від заявленого раніше клопотання про призначення судової експертизи у справі.

Щодо клопотання про витребування доказів, то ухвалою судової колегії від 15.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання, зазначене клопотання залишене судом без розгляду через порушення Відповідачем процесуальних строків на подання зазначених доказів.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, виходячи із наступного.

Рішенням господарського суду в межах даної справи встановлені наступні обставини, які сторонами не оспорюються:

- розташування на території Богодухівського району Харківської області Забродівського водосховища, яке закінчене будівництвом та прийняте в експлуатацію у 1962 році, слугує для цілей зрошення, риборозведення та рекреації з площею дзеркала вказаного водного об`єкта становить 135 га, об`єм - 2,08 млн. м3, що підтверджується наданим Регіональним офісом водних ресурсів у Харківській області водогосподарським паспортом;

- розташування даного водного об`єкту на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:007:0101 площею 5,3020 га, :01:002:0617 площею 94,6594 га та :01:004:0189 площею 62,5315 га, що вбачається з даних Публічної кадастрової карти України;

- віднесення Відповідача до переліку користувачів водних біоресурсів, які здійснюють рибогосподарську діяльність згідно з Режимами рибогосподарської експлуатації водойм на території Богодухівського району Харківської області, яким використовується Забродівське водосховище, що підтверджується даними офіційного веб- сайту Управління Державного агентства рибного господарства у Харківській області, до переліку;

- затвердження Відповідачу 25.06.2018 Державним агентством рибного господарства України режиму рибогосподарської експлуатації Забродівського водосховища, розташованого на території Богодухівського району Харківської області зі строком до 31.12.2027;

- здійснення Відповідачем наступних видів економічної діяльності, а саме: 03.12 прісноводне рибальство (основний); 03.22 прісноводне рибництво (аквакультура); 46.21 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; 47.23 роздрібна торгівля рибою, ракоподібними та молюсками в спеціалізованих магазинах; 47.89 роздрібна торгівля з лотків і на ринках іншими товарами; 47.99 інші види роздрібної торгівлі поза магазинами, що підтверджується даними з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ПП «Забрибгосп» () зареєстровано 06.12.2017;

- відсутності інформації щодо подання Відповідачем податкової звітності з плати за землю, що підтверджується листом ГУ ДПС у Харківській області від 17.05.2023 № 7592/5/20-40-04- 07-06 в базах даних ДПС України;

- ведення Відповідачем, як користувачем водних біоресурсів рибогосподарської діяльності відповідно до Режиму рибогосподарської експлуатації водного об`єкта, який погоджено Держрибагентством 25.06.2018 (термін дії режиму від 25.06.2018 до 31.12.2027) на водосховищі площею 135 га, розташованому в Богодухівському районі Харківської області з дотриманням його вимог та за наявності дозвільних документів, про що свідчить лист Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області від 10.05.2023 № 1-3-9/662-23;

- інформування Позивачем 2 листом від 10.04.2024 № 02-23/2276 Богодухівської окружної прокуратури, що на виконання розпорядження голови Богодухівської міської ради від 27.03.2024 № 58-ОД «Про створення тимчасової комісії з обстеження земельної ділянки водного фонду та її прибережної смуги» здійснено виїзд на місцевість та проведено обстеження земельних ділянок водного фонду (кадастрові номери :01:007:0101, :01:002:0617, :01:004:0189) та суміжних земельних ділянок розташованих поблизу міста Богодухів, сел Москаленки, Заброди та Шийчине Богодухівської територіальної громади Богодухівського району Харківської області, біля гідротехнічної споруди водосховища на предмет можливого виявлення ознак господарської діяльності на водосховищі та в прибережній захисній смузі, про що складено відповідний акт обстеження;

- зазначення у акті відсутності здійснення господарської діяльності щодо вилову риби, перебування поряд з водосховищем громадян, які називалися представниками приватного підприємства «Забрибгосп» та виявлення поблизу водосховища, в прибережній смузі зі сторони лівого масиву розташування вагончиків, тимчасової споруди (навісу) та купи запасних частин;

- інформування Позивачем 2 Богодухівської окружної прокуратури про відсутність звернень з боку Відповідача щодо надання дозволу на проведення земляних робіт, будівництва чи реконструкції на даній земельній ділянці або суміжних з нею

земельних ділянках будь-яких тимчасових чи капітальних споруд до Богодухівської міської ради або погодження проектів будівництва чи реконструкції міською радою;

- подання Богодухівським РВП ГУНП в Харківській області на адресу окружної прокуратури матеріалів ЄО за № 230 від 19.01.2024 за заявою Ольшанського В.М. (власника Відповідача) про перебування за адресою: Богодухівський район, с. Москаленки, на водоймищі «Перемога» двох невідомих чоловіків, які встановлювали тенти та сітки від відлову риби;

- наявності інформації щодо обсягу вилову та вселення ВБР у Забродівському водосховищі станом на 10.05.2023, відповідно до якої встановлено, що починаючи з 2021 року обсяги зариблення не відповідають обсягам, встановленим п. 10 Режиму рибогосподарської експлуатації Забродівського водоймища, про що свідчить лист Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області від 10.05.2023 № 1-3-9/662-23;

- відсутності реєстрації права власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:007:0101, :01:002:0617, :01:004:0189 в реєстрі, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна;

-відсутності укладення договорів оренди чи додаткових угоди щодо користування земельною ділянкою водного фонду (землі під водним дзеркалом, прибережні захисні смуги, гідротехнічні споруди, тощо) Забродівського водосховища та відсутності прийняття, будь-яких рішень щодо надання дозволу на розробку документації із землеустрою на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:007:0101 площею 5,3020 га, :01:002:0617 площею 94,6594 га та :01:004:0189 площею 62,5315 га або їх передачі в користування, в тому числі земель під водним дзеркалом, прибережних захисних смуг, гідротехнічних споруд, тощо для ведення рибогосподарської діяльності приватному підприємству «Забрибгосп» (), що підтверджується інформацією Позивача 2 у листах від 10.04.2024 № 02.23/2276 та від 24.05.2023 № 02-23/3067;

-перебування відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з (Державний реєстр) щодо об`єкта нерухомого майна - земельних ділянок з кадастровими номерами :01:007:0101, :01:002:0617, :01:004:0189 у власності Богодухівської РДА (), що підтверджується інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки від 24.04.2024, інформацією з Національної кадастрової системи станом на 18.03.2024 та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.03.2024 №№ 370258599, 370258161, 370257684.

-відсутності сплати Відповідачем коштів за користування (орендної плати) даним водним об`єктом період з 01.01.2022 по теперішній час до бюджету міської ради.

Зазначені обставини сторонами не оспорюються.

За твердженням Прокурора Відповідач, починаючи з 2018 року, за відсутності будь-яких правовстановлюючих документів та державної реєстрації права власності або оренди фактично користується водним об`єктом - Забродівським водосховищем, розташованим на території Богодухівського району Харківської області та земельні ділянки, на яких він розташований, з кадастровими номерами :01:007:0101 площею 5,3020 га, :01:002:0617 площею 94,6594 га та :01:004:0189 площею 62,5315 га, при цьому Режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта та Дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах не надають Відповідачу права користування ставком, як водним об`єктом, та земельною ділянкою під ним.

Наведені обставини стали підставою для звернення з даним позовом до суду.

Заперечуючи проти позову Відповідач вказував, про:

-наявність Режиму рибогосподарської експлуатації на водний об`єкт Забродівське водосховище (Режим) зі строком з 25.06.2018 по 31.12.2027 та дозволу № 39 від 23.07.2018 на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (її частинах), вид спеціального використання (промислове рибальство) зі строком дії з 23.07.2018 по 22.07.2023, який відповідно до постанови КМУ № 314 від 18 березня 2022 року автоматично подовжений на період воєнного стану;

-здійснення діяльності у формі спеціальних товарних рибних господарств на підставі Режиму та не розповсюдження на нього положень ЗУ «Про аквакультуру»;

- режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта та дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів дають можливість відповідним суб`єктам здійснювати свою діяльність в межах відповідних водойм;

-діяльність у сфері аквакультури не належить до спеціального використання водних біоресурсів, а законами закріплено розмежування режиму рибогосподарської експлуатації водного об`єкта від аквакультури (рибництва);

-при визначенні підстав та предмету позову Прокурором не розмежовано даних положень законодавства та протиправно ототожнено діяльність Відповідача, яка заснована на режимі рибогосподарської експлуатації водного об`єкта, з аквакультурою, оскільки у даному випадку має місце використання водних біоресурсів, а не використання води чи земельної ділянки;

- оскільки Забродівське водосховище має статус водосховища комплексного призначення, що підтверджено Водогосподарським паспортом, в положення якого з 1981 року зміни не вносились, то саме на розпорядника земельної ділянки, а не користувача, покладено обов`язок з оформлення та коригування паспорта водного об`єкта, тому бездіяльність з даного питання не може покладати на Відповідача обов`язку із самостійного внесення змін до технічного документа та оформлення права оренди;

-до земельних відносин з оформлення права користування водосховища комплексного призначення діє спеціальне нормативне регулювання, яке виключає застосування ст. 59 ЗК України, інших частин ст. 51 Водного Кодексу України та абз. 5 ст. 53 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів».

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про їх доведеність та обґрунтованість за мотивами того, що у Відповідача відсутні правовстановлюючі документи, які б надавали останньому право користування землями водного фонду та визначали правові підстави користування водним об`єктом.

Суд зазначив, що встановлені обставини справи, дають підстави для висновку про те, що Відповідачем у даній справі здійснюється саме діяльність з риборозведення (аквакультури) (рибогосподарської діяльності зі штучного розведення, утримання та вирощування водних біоресурсів, зокрема прісноводних риб, а також їх вилову), а не промислового рибальства, відтак здійснення Відповідачем цієї діяльності на водному об`єкті без отримання в установленому ЗК України або Законом України «Про аквакультуру» порядку в користування на умовах оренди рибогосподарських водних об`єктів (їх частин які визначаються координатами відведеної акваторії) є незаконною.

Предметом апеляційного перегляду у даній справі є незгода Відповідача з висновком суду першої інстанції про доведеність позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції обґрунтованими, а доводи апеляційної скарги такими, що їх не спростовують, виходячи з наступного.

Щодо порушення норм процесуального права.

Так, 20.08.2025 Відповідач звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про (вх. № 19164/25) про витребування доказів, в якому просив суд витребувати у Державного агентства водних ресурсів України, інформацію про значення (загальнодержавного чи місцевого значення) водного об`єкта Забродівського водосховища та інформацію щодо власника, користувача та розпорядника водного об`єкта.

Протокольною ухвалою суду від 20.08.2025, зокрема, залишено без задоволення клопотання Відповідача про витребування доказів (вх. № 19164/25) на підставі ст. 81 ГПК України.

За змістом ч.3 ст.80, ч. 1 ст. 81 ГПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи; учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом, таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Встановлено, що ухвалою суду від 19 серпня 2024 відкрито провадження у даній справі, наданий Відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також всі письмові та електронні докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Ухвалою, занесеною в протокол судового засідання від 19.09.2024 Відповідачу

за його заявою продовжений строк на подання відзиву.

Отже Відповідачем пропущений строк на заявлення відповідного клопотання, за таких обставин судова колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції щодо заявленого клопотання Відповідача.

Більше того, апелянтом до суду разом із вказаним клопотанням надано відповідь Державного агентства водних ресурсів України від 17.07.2025 № 1, з якої вбачається, що даний орган в межах своєї компетенції надав роз`яснення Відповідачу про те, що віднесення водних об`єктів до загальнодержавного чи місцевого значення визначено ст. 5 Водного кодексу України, а надання офіційних тлумачень нормативних законодавчих актів виходить за межі повноважень Державного агентства водних ресурсів України.

Отже, наведені обставини свідчать, що Відповідачем отримано відповідь на запитувану інформацію, а незгода Відповідача із змістом даного листа не може бути підставою для задоволення його клопотання про повторне витребування інформації, яку фактично надано.

З огляду на викладене, враховуючи приписи пп. 4, 5 ч. 2 ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність порушень норм процесуального права під час ухвалення оскаржуваного рішення, у тому числі щодо наслідків розгляду клопотання Відповідача про витребування доказів.

Щодо питань визначення власника, користувача та розпорядника спірного водного об`єкта, то дана інформація наявна в Державному реєстрі прав про зареєстровані речові права, яка є в матеріалах справи та може бути отримана Відповідачем самостійно.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Положеннями ст.ст. 317, 319 ЦК України визначено, що власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.

Як передбачено ст. 395 ЦК України, речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.

Водночас, серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст. 391 ЦК України, ч. 2 ст. 152 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України).

За приписами ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у даному випадку належним способом захисту порушеного права держави в особі Харківської обласної державної адміністрації та Богодухівської міської ради є пред`явлення до суду негаторного позову в порядку ст. 391 ЦК України до юридичної особи Відповідача з метою усунення перешкод, які остання створює у користуванні та розпорядженні землями водного фонду та водним об`єктом.

При цьому, таке визначення Позивачів, Прокурором обґрунтовано тим, що станом на момент звернення до суду Харківська обласна військова адміністрація виконувала як функції розпорядника та власника земель, так і контролюючі щодо спірних об`єктів, а її права були порушені діями відповідача щодо використання водного об`єкта та земельної ділянки під ним.

Проте, незважаючи на відсутність державної реєстрації права комунальної власності на спірну земельну ділянку на момент звернення Прокурора з позовом, в силу вимог закону її власником є Богодухівська міська рада Богодухівського району Харківської області, отже твердження Відповідача про неправильне визначення Позивачів є помилковими.

Щодо суті спору.

Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Відповідно до ст. 1 Водного Кодексу України (далі- ВК України) водний об`єкт це природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води; водосховище штучна водойма місткістю більше 1 млн.м.куб., збудована для створення запасу води та регулювання її стоку; водосховище комплексного призначення водосховище, яке відповідно до паспорта використовується для двох і більше цілей (крім рекреаційних).

Статтею 3 ВК України визначено, що усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать, поверхневі води, у тому числі штучні водойми (водосховища).

Згідно з приписами ст. 6 ВК України води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об`єктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та Раді міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ст. 43 ВК України, водокористувачі мають право використовувати водні об`єкти на умовах оренди.

Приписами ст. 51 ВК України встановлено, що у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми.

Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.

Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Поряд з цим, земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться (ч.ч. 1, 2 ст. 79 ЗК України).

До земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів (ч. 1 ст. 58 ЗК України, ст. 4 ВК України).

За змістом ч.ч. 4, 5 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту. Використання земельних ділянок водного фонду для рибальства здійснюється за згодою їх власників або за погодженням із землекористувачами.

Частиною 1 ст. 85 ВК України визначено, що порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ЗК України, надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної nРеспубліки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно зі ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу.

У відповідності зі ст. 122 ЗК України, обласні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених ч.ч. 3, 4 і 8 цієї статті, у власність або у користування у межах міст обласного значення та за межами населених пунктів, а також земельні ділянки, що не входять до складу певного району, або у випадках, коли районна державна адміністрація не утворена, для всіх потреб.

Відповідно до п. 24, яким згідно із Законом України від 28.04.2021 р. № 1423-ІХ доповнено розділ X «Перехідні положення» ЗК України, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук). З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

За приписами ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Як вірно встановлено судом першої інстанції, Харківська обласна військова адміністрація та Богодухівська міська рада Богодухівського району Харківської області є органами, що здійснюють розпорядження водним об`єктом Забродівським водосховищем, що включає його водний простір (води) та земельну ділянку під ним.

Встановлено, що Позивачами не приймалось рішення про передачу Відповідачу у користування чи оренду земельної ділянки водного фонду, на якій розташований спірний водний об`єкт, такий договір з Відповідачем не укладався.

Натомість, Відповідач у своїй господарській діяльності використовує Забродівське водосховище (що Відповідачем не заперечується) на підставі Режиму рибогосподарської експлуатації водосховища та Дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах, що не є правовстановлюючими документами, які надають право користування зазначеним водним об`єктом, розташованим Забродівським водосховищем, розташованим на території Богодухівського району Харівської області площею 135 га, чи відповідними землями водного фонду та не визначають правових підстав користування водним об`єктом.

Колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що використання водосховища для рибогосподарської експлуатації може здійснюватися тільки за наявності права на водний об`єкт разом із розташованою під ним земельною ділянкою водного фонду.

Лише наявність Режиму рибогосподарської експлуатації на водний об`єкт - Забродівське водосховище (Режим), що розроблений Інститутом рибного господарства НААН, погоджений 06.06.2018 року Управлінням Державного агентства рибного господарства України в Харківській області, погоджено 25.06.2018 Державним агентством рибного господарства України, строком з 25.06.2018 по 31.12.2027 - не надає правових підстав для здійснення спеціального використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) у Забродівському водосховищі для здійснення промислового рибальства.

Згідно листа Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області від 10.05.2023 № 1-3-9/662-23, протягом 2020 - 2023 року вселення та вилов водних живих ресурсів ПП «Забрибгосп» на території Забродівського водосховища здійснювались у наступних обсягах: 2020 рік: вселення 0,0473 млн. Екземплярів, вилов 14,200 тон водних біоресурсів, 2021 вселення - 0 млн. екземплярів, вилов - 22,476 тон водних біоресурсів, 2022 вселення - 0 млн. екземплярів, вилов - 1,055 тон водних біоресурсів, 2023 - вилов та вселення не здійснювалось. Починаючи з 2021 року обсяги зариблення не відповідають обсягам, встановленим п. 10 Режиму рибогосподарської експлуатації Забродівського водоймища.

Отже судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність здійснення Відповідачем на спірному водному об`єкті рибогосподарської діяльності із штучного розведення, утримання та вирощування водних біоресурсів, зокрема прісноводних риб, а також їх вилов; використання ним зазначеного водного ресурсу без отримання документів, які надають право користування земельною ділянкою з розташованим на ній водним об`єктом.

Слід відзначити, що надання частин рибогосподарських водних об`єктів, рибогосподарських технологічних водойм, акваторій (водного простору) внутрішніх морських вод, територіального моря, виключної (морської) економічної зони України в користування для цілей аквакультури регулюються Законом України «Про аквакультуру».

За визначенням термінів, наведеним у ст. 1 Законом України «Про аквакультуру», аквакультура (рибництво) - це сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакл іматизаціїгідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.

Відповідно до ст. 13 Законом України «Про аквакультуру» за напрямами діяльності аквакультура може здійснюватися з метою: отримання товарної продукції аквакультури та її подальшої реалізації (товарна аквакультура); штучного розведення (відтворення), вирощування водних біоресурсів; надання рекреаційних послуг.

Рибогосподарський водний об`єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до ВК України (Законом України «Про аквакультуру»).

Поряд з цим, основні засади діяльності та державного регулювання в галузі рибного господарства, збереження та раціонального використання водних біоресурсів, порядок взаємовідносин між органами державної влади, місцевого самоврядування і суб`єктами господарювання, які здійснюють рибогосподарську діяльність у внутрішніх водних об`єктах України, внутрішніх морських водах і територіальному морі, континентальному шельфі, виключній (морській) економічній зоні України та відкритому морі регулюються Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів».

У ст. 1 цього Закону визначено, зокрема, що водні біоресурси (водні біологічні ресурси) - сукупність водних організмів (гідробіонтів), життя яких неможливе без перебування (знаходження) у воді. До водних біоресурсів належать прісноводні, морські, анадромні та катадромні риби на всіх стадіях розвитку, круглороті, водні безхребетні, у тому числі молюски, ракоподібні, черви, голкошкірі, губки, кишковопорожнинні, наземні безхребетні у водній стадії розвитку, водорості та інші водні рослини.

Використання водних біоресурсів, які перебувають у стані природної волі, здійснюється в порядку загального і спеціального використання (ст. 25 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів»).

За ст. 27 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та

охорону водних біоресурсів» спеціальне використання водних біоресурсів здійснюється шляхом їх вилучення з природного середовища (крім любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування в межах та обсягах безоплатного вилову).

У відповідності зі ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», Режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта це установлена на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення водних біоресурсів за їх віковими та видовими характеристиками, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського і спортивного рибальства, ощадливого використання водних біоресурсів рибогосподарського водного об`єкта (його частини).

Згідно ст. 25 Закону України «Про тваринний світ», рибальством вважається добування риби та водних безхребетних. На території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство.

Підприємствам, установам, організаціям і громадянам у порядку спеціального використання об`єктів тваринного світу надається право ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних на промислових ділянках рибогосподарських водних об`єктів та континентальному шельфі України (ст. 26 Закону України «Про тваринний світ»).

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про тваринний світ», до спеціального використання об`єктів тваринного світу належать усі види використання тваринного світу (за винятком передбачених законодавством випадків безоплатного любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування), що здійснюються з їх вилученням (добуванням, збиранням тощо) із природного середовища. Спеціальне використання об`єктів тваринного світу в порядку ведення рибного господарства здійснюється з наданням відповідно до закону підприємствам, установам, організаціям громадянам права користування рибогосподарськими водними об`єктами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 979 було затверджено Порядок ведення Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), відповідно до якого Реєстр, адміністратором якого є Держрибагентство, це єдина державна інформаційна система збору, накопичення та обробки даних з використання водних об`єктів, які зберігаються на матеріальних носіях та відображаються в електронному вигляді. Відповідно до додатку № 2 до вказаного Порядку, до Реєстру вноситься зокрема, інформація про рибогосподарський водний об`єкт (його частину) (найменування, місце розташування), цільове використання рибогосподарського водного об`єкта (рибальство або аквакультура), для рибництва фактичний вилов біоресурсів, для аквакультури - категорія використання водойми (для вирощування товарної риби, рибопосадкового матеріалу, інша), площа водойми, виробництво продукції аквакультури (товарної риби та/або рибопосадкового матеріалу в кілограмах), рибопродуктивність тощо.

Відомостей з Державного реєстру рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), з яких би вбачалося цільове використання водного об`єкта Відповідачем (рибальство чи аквакультура) суду не надано.

Поряд з цим, порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів (ВЖР) та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах регламентувалась Інструкцією про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах (далі - Інструкція), що затверджена Наказом Державного комітету рибного господарства України № 4 від 15.01.2008, яка втратила чинність на підставі наказу Міністерства аграрної політики та продовольства від 09.07.2024 № 2012).

Пунктом 2.1 Інструкції було передбачено перелік документів, які подає користувач до спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань рибного господарства України для здійснення штучного розведення, вирощування ВЖР та їх використання.

Слід відзначити, що вказана Інструкція регламентувала порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, а не порядок розпорядження водними об`єктами та земельними ділянками водного фонду, оскільки такими нормативними актами є Земельний та Водний кодекси України.

При цьому, Інструкція розроблена відповідно до Закону України «Про тваринний світ», є підзаконним нормативно-правовим актом, у зв`язку з чим вона не може суперечити вимогам Закону щодо отримання в користування рибогосподарських водних об`єктів при веденні рибного господарства. Закон не встановлює будь-яких винятків в цьому для спеціального товарного рибного господарства, оскільки такими винятками є лише безоплатне любительське і спортивне рибальство, до яких не належить промислове рибальство, яке, в тому числі, здійснюється в режимі спеціального товарного рибного господарства.

Крім того, Інструкція регламентувала не тільки відтворення водних живих ресурсів, а і їх вилов, що підпадає під поняття рибальство, яке не може здійснюватися без погодження власником земельної ділянки водного фонду, на якій розташований водний об`єкт, згідно з ч. 5 ст. 59 ЗК України.

Статтею 23 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, видає такий документ дозвільного характеру як Дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах).

Порядок видачі дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) або відмови в його видачі, переоформлення та анулювання зазначеного дозволу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 801 від 30.10.2013, визначає процедуру видачі суб`єктам господарювання дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) або відмови в його видачі, переоформлення, видачі дубліката та анулювання дозволу.

Згідно з п. 2 Порядку, дозвіл видається на кожний рибогосподарський водний об`єкт (його частину) Держрибагентством або його територіальним органом.

Дозвіл видається територіальним органом суб`єктові господарювання для здійснення промислового рибальства, вилову водних біоресурсів у науково-дослідних, науково-промислових, дослідно-конструкторських цілях, а також визначення їх санітарно- епідеміологічного стану, меліоративного вилову водних біоресурсів з метою формування їх оптимального видового та вікового складу, вилову водних біоресурсів з метою отримання біологічного матеріалу для штучного відтворення їх запасів та здійснення аквакультури, любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування, що перевищує встановлені обсяги безоплатного вилову.

Пунктом 3 Порядку передбачено перелік документів, які суб`єкт господарювання подає державному адміністраторові для одержання дозволу, серед яких документи, що посвідчують право користування водними об`єктами чи земельними ділянками водного фонду, відсутні.

Таким чином, для затвердження Режиму чи отримання Дозволу відповідні особи не надають документів, які б свідчили про їхні права на водні об`єкти та земельні ділянки водного фонду, на яких знаходяться водні об`єкти, стосовно яких затверджується Режим або видається Дозвіл. Відповідно, при затвердженні Режиму і видачі Дозволу уповноважені органи не досліджують зазначене питання та не надають права користуватися водними об`єктами і землями водного фонду.

За змістом ч. 1 ст. 34 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» суб`єкт рибного господарства (юридична чи фізична особа, яка провадить рибогосподарську діяльність відповідно до законодавства) мають право на користування рибогосподарськими водними об`єктами (їх частинами), землями водного фонду та використання водних біоресурсів у встановленому порядку.

Частинами 1, 3 ст. 36 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» встановлено, що юридичні та фізичні особи мають право користуватися водними біоресурсами як об`єктами права власності

Українського народу відповідно до Конституції України та цього Закону. Надання у користування рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) місцевого значення для провадження рибогосподарської діяльності здійснюється відповідно до закону.

З вказаних вище норм матеріального права вбачається, що законодавець розрізнив користування рибогосподарськими водними об`єктами (їх частинами), землями водного фонду та використання водних біоресурсів, як окремими об`єктами користування.

Можливості використання водних біоресурсів без обов`язкового отримання в установленому ЗК України порядку в користування на умовах оренди рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), у тому числі і земель водного фонду (зокрема, і під цими об`єктами), де здійснюється використання цих водних біоресурсів, чинним законодавством не передбачена. Таке використання водних біоресурсів є нерозривно пов`язаним з використанням зазначених рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), у тому числі і земель водного фонду (зокрема, і під цими об`єктами).

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 21.03.2019 р. у справі № 923/213/18, від 25.01.2022 р. у справі № 908/2153/20, від 29.08.2023 р. у справі № 911/1937/21.

Колегія суддів також звертає увагу Відповідача на правові висновки, які викладені у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 10.04.2025 у справі №922/1168/23 до розгляду якої зупинялось провадження у даній справі, за змістом яких, виходячи із системного аналізу норм ВК України та ЗК України, законів України «Про тваринний світ», «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», «Про аквакультуру» :

- ані Режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта, ані дозволи на спеціальне використання водних біоресурсів не є та не можуть бути правовстановлюючими документами, якими надається право користування водними об`єктами чи землями водного фонду, та не визначають правових підстав користування водними об`єктами, зокрема права користування водосховищем комплексного призначення для цілей аквакультури;

- для правильної кваліфікації підстав використання як водойми, так і земельної ділянки водного фонду судам необхідно встановити правову природу рибогосподарської діяльності: ведення аквакультури або рибальство;

- відмінністю рибальства від рибництва (аквакультури) є характер здійснення цієї діяльності в межах рибогосподарського об`єкта: рибальство має тимчасовий характер, протягом визначеного періоду, в той час, коли здійснення рибництва (аквакультури) передбачає постійне перебування користувача на водному об`єкті;

- надання рекреаційних послуг в межах спірного об`єкта також відповідає складовим саме діяльності в сфері аквакультури, а не рибальства.

Зазначеним спростовуються доводи апеляційної скарги, що на діяльність Відповідача, як спеціального товарного рибного господарства не розповсюджуються вимоги Закону України Про аквакультуру.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність обставин здійснення Відповідачем іншої діяльності ніж промислове рибальство, судова колегія зазначає наступне.

В позовній заяві Прокурор наводить обставини здійснення Відповідачем на спірному об`єкті рибогосподарської діяльності зі штучного розведення, утримання та вирощування водних біоресурсів, зокрема прісноводних риб, а також їх вилов.

Як вбачається з наданого Відповідачем відзиву, він не тільки не заперечив таких обставин, а й підтвердив їх, а зміст його заперечень проти позову зводився до того, що його діяльність заснована на режимі рибогосподарської експлуатації водного об`єкта, на яку не розповсюджуються норми Закону України Про аквакультуру, оскільки у даному випадку має місце використання водних біоресурсів, а не використання води чи земельної ділянки.

Відповідно до вимог ч.4 ст.165 ГПК України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Оскільки Відповідач у відзиві не заперечував обставин здійснення ним діяльності зі штучного розведення, утримання та вирощування риб у спірному водосховищі, а наведені заперечення з`явилися у нього лише після оприлюднення постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2025 - в силу наведеної норми судова колегія не приймає до уваги зазначені доводи апеляційної скарги та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності наведених обставин.

Твердження Відповідача з приводу неправильно встановлених обставин, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки доказів судом першої інстанції, не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Будь-яких порушень норм процесуального права в діях суду при ухваленні оспорюваного рішення, які в силу вимог ч. 3 ст. 277 ГПК України є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення - судовою колегією не встановлено.

На підставі вищевикладеного, рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025 року у справі №922/2809/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Відповідно до вимог ст. 129 ГПК України судові витрати по розгляду апеляційної скарги, відносяться на заявника апеляційної скарги. Про стягнення інших судових витрат, у тому числі витрат на правничу допомогу, сторонами не заявлено, тому вони не підлягають розподілу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 271, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства Забрибгосп, Богодухівський район, Харківська область, село Москаленки на рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025 р. у справі № 922/2809/24 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025р. у справі № 922/2809/24 залишити без змін.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, віднести на Приватне підприємство Забрибгосп, Богодухівський район, Харківська область, село Москаленки.

Постанову може бути оскаржено до Верховного Суду у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення судового рішення або складання повного судового рішення.

Повний текст постанови підписано 17.12.2025.

Головуючий суддя О.В. Стойка

Суддя О.Є. Медуниця

Суддя Д.О. Попков