ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 906/846/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Зуєва В.А. (головуючого), Берднік І.С., Міщенка І.С.

розглянувши у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "АРКОН"

на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 (у складі колегії суддів Філіпова Т.Л. (головуючого), Маціщук А.В., Бучинська Г.Б.) про відмову у відкритті апеляційного провадження

за позовом Коростишівської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Малинської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "АРКОН"

про стягнення 2 485 022,97 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Стислий зміст обставин справи

1.1. Керівник Коростишівської місцевої прокуратури (надалі - Прокурор) в інтересах держави в особі Малинської міської ради (надалі - Рада, Позивач) звернувся до суду з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "АРКОН" (надалі - ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН", Відповідач, Скаржник) 2 485 022,97 грн збитків, які спричинені Раді внаслідок неодержання нею доходів за час тимчасового використання земельної ділянки по вул. Огієнка, 53 в м. Малин Житомирської області з 01.09.2015 по 01.11.2017.

1.2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН", будучи власником нежитлових будівель, розташованих за адресою: Житомирська область, м. Малин, вул. Огієнка, 55, на земельній ділянці промислового призначення, яка належить на праві комунальної власності Раді, після ухвалення Господарським судом Житомирської області рішення від 28.05.2013, яким договір оренди земельної ділянки було розірвано, продовжує фактично користуватися зазначеною земельною ділянкою.

При цьому будь-які правовстановлюючі документи на користування земельною ділянкою відповідачем не оформлено, орендна плата та загальнодержавний платіж у вигляді земельного податку не сплачуються. На думку Прокурора, такі дії призвели до завдання Раді збитків у неодержанні доходів від користування земельною ділянкою у формі орендної плати.

1.3. Рішенням Господарського суду Житомирської області від 05.12.2018 позов задоволено, стягнуто з ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" на користь Ради 2 485 022,97 грн збитків та стягнуто з ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" на користь Прокуратури Житомирської області 37 275,34 грн витрат по оплаті судового збору.

1.4. 16.01.2019 Господарським судом Житомирської області видано наказ на примусове виконання рішення Господарського суду Житомирської області від 05.12.2018 у справі № 906/846/18.

1.5. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" звернулось до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду, ухвалити постанову, якою рішення Господарського суду Житомирської області від 05.12.2018 у справі № 906/846/18 скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог повністю та стягнути з Ради та Прокуратури Житомирської області на користь ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" судові витрати по сплаті судового збору і за надані послуги правової допомоги адвоката в апеляційному суді відповідно до наданих підтверджувальних документів.

Разом з матеріалами апеляційної скарги Відповідач подав клопотання про поновлення процесуального строку.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" зазначає, що судові повістки у справі поверталися до Господарського суду Житомирської області з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання", що, на його думку, свідчить про неналежне повідомлення відповідача та, відповідно, про ухвалення рішення за відсутності належним чином повідомленої сторони. На підтвердження своєї позиції ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" посилається на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 06.09.2019 у справі № П/811/13/17, згідно з якою повернення рекомендованих листів, якими надсилалися судові рішення, з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання" не є належним доказом вручення судового рішення.

Керівник ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" зазначає, що фактично про наявність оскаржуваного рішення та його повного тексту товариству стало відомо лише 18.08.2025, що унеможливило вчинення процесуальних дій у визначений законом строк. Зазначена обставина, за його позицією, виникла об`єктивно, не залежала від волі товариства, оскільки була встановлена лише після зміни керівника товариства й призначення нового директора 14.08.2025.

При цьому ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" вказує, що факт ознайомлення адвоката Войтовича М.С. з матеріалами справи у 2023 році не свідчить про обізнаність саме належного представника Відповідача щодо змісту рішення суду, оскільки співвласник товариства та колишній керівник заперечують наявність будь-яких ділових стосунків із вказаною особою.

2. Короткий зміст рішень суду попередньої інстанції

2.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 05.12.2018 у справі № 906/846/18 та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" на рішення Господарського суду Житомирської області від 05.12.2018 у справі № 906/846/18.

2.2. Відповідна ухвала мотивована тим, що апеляційна скарга подана ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" після спливу одного року з дня складення повного тексту рішення Господарського суду Житомирської області, у зв`язку з чим відкриття апеляційного провадження відповідно до частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України є можливим у випадку: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Дослідивши матеріали справи № 906/846/18, колегія суддів установила, що Відповідач як учасник процесу був безумовно обізнаний про рух справи, оскільки процесуальні документи надсилалися йому судом за належною адресою: Житомирська обл., м. Малин, вул. Огієнка, буд. 55, а також розміщувалися на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що процесуальна поведінка ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" щодо подання апеляційної скарги залежала виключно від волевиявлення самого скаржника, тобто мала суб`єктивний характер.

При цьому заявником не надано належних і допустимих доказів на підтвердження існування об`єктивних обставин, які б унеможливлювали подання апеляційної скарги у строк, встановлений Господарським процесуальним кодексом України, зокрема обставин непереборної сили.

З огляду на викладене, керуючись своїм внутрішнім переконанням, судова колегія дійшла висновку, що наведені ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" доводи щодо неможливості звернення з апеляційною скаргою в межах процесуальних строків є необґрунтованими та недостатніми для їх поновлення, у зв`язку з чим наявні підстави для застосування частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України та відмови у відкритті апеляційного провадження.

3. Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги, позиції інших учасників справи

3.1. У касаційній скарзі ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" просить Суд скасувати Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2025, та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду апеляційної скарги по суті.

3.2. В обґрунтуванні касаційної скарги вказує на неправильне застосування частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, оскільки ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" не було належним чином повідомленим з приводу існування провадження у відповідній справі, відповідно, ухвалення рішення відбулось за відсутності належним чином повідомленої сторони.

Вказане Відповідач обґрунтовує тим, що судова кореспонденція у справі поверталися до Господарського суду Житомирської області з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання". Скаржник вважає, що суд апеляційної інстанції не надав правильну оцінку відповідній обставині та не врахував практику Верховного Суду з даного питання, викладену у постановах від 28.04.2021 у справі № 520/7712/16-ц, від 27.04.2021 у справі № 619/2314/13, від 14.04.2021 у справі № 361/3865/19, від 31.03.2021 у справі № 676/752/17.

3.3. Ухвалою Суду від 13.11.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі № 906/846/18 у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

3.4. 27.11.2025 Рада подала відзив на касаційну скаргу, у якому заперечила доводи Скаржника щодо необізнаності Відповідача про існування відповідного судового спору та ухваленого судового рішення, посилаючись на наявність та завершення виконавчого провадження у цій справі, а також на факт ознайомлення у 2023 році адвоката Войтовича М.С. з матеріалами справи. У зв`язку з наведеним Рада просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін.

3.5. 28.11.2025 Прокурор подав відзив на касаційну скаргу, у якому також заперечив доводи Скаржника щодо необізнаності ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" про існування відповідного судового спору та ухваленого у ньому судового рішення, посилаючись на те, що Відповідач, будучи учасником процесу, був належним чином повідомлений про рух справи, оскільки процесуальні документи надсилалися судом за належною адресою: Житомирська обл., м. Малин, вул. Огієнка, буд. 55, а відомості про зміну юридичної адреси Відповідача у матеріалах справи відсутні. З огляду на викладене Прокурор просить відмовити у задоволенні касаційної скарги, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції залишити без змін.

3.6. 28.11.2025 ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" надіслало матеріали апеляційної скарги.

3.7. 05.12.2025 ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" надіслало відповідь на відзив, за змістом якої Відповідач заперечує обізнаність про існування відповідного судового спору та ухваленого у ньому судового рішення, посилаючись на те, що товариство не було ознайомлене з матеріалами виконавчого провадження, а сам по собі факт ознайомлення у 2023 році адвоката Войтовича М.С. з матеріалами справи не може розцінюватися як свідчення обізнаності належного представника Відповідача зі змістом судового рішення, оскільки співвласник товариства та його колишній керівник заперечують наявність будь-яких ділових стосунків із зазначеною особою. Також Скаржник зазначає, що питання про можливість притягнення адвоката Войтовича М.С. до відповідальності буде вирішуватися в іншому порядку, у зв`язку з чим ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" скеровано відповідну скаргу до Ради адвокатів України.

4. Позиція Верховного Суду

4.1. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, Суд вважає, що касаційна скарга ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

4.2. Верховний Суд звертає увагу на те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, які наведені Скаржником і стали підставою для відкриття касаційного провадження.

4.3. Предметом касаційного оскарження у цій справі є ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2025, якою відмовлено у задоволенні клопотання ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Житомирської області від 05.12.2018 у справі № 906/846/18 та відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" на рішення Господарського суду Житомирської області від 05.12.2018 у справі № 906/846/18, з підстав недоведеності відповідним товариством, що останнє не було належним чином повідомленим з приводу існування провадження у відповідній справі, а відтак, що ухвалення рішення відбулось за відсутності належним чином повідомленої сторони.

4.4. Суд апеляційної інстанції встановив, що матеріали справи підтверджують обізнаність Відповідача як учасника процесу про рух справи, оскільки процесуальні документи направлялися судом на його належну адресу: Житомирська обл., м. Малин, вул. Огієнка, будинок 55, а відомості щодо розгляду справи були розміщені на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет.

4.5. Отже, за висновком суду апеляційної інстанції, сама по собі обставина повернення судової кореспонденції у справі до Господарського суду Житомирської області з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання" не свідчить, з урахуванням наявних у справі матеріалів, про відсутність належного повідомлення відповідача про існування спору та про ухвалення рішення за його відсутності без належного повідомлення.

4.6. Наразі зазначена позиція суду апеляційної інстанції заперечується Скаржником, який вказує, що сама по собі наявність обставини повернення судової кореспонденції у справі до Господарського суду Житомирської області з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання" є достатньою підставою для висновку про відсутність належного повідомлення відповідача про існування спору та ухвалення рішення за його відсутності без належного повідомлення.

При цьому Скаржник наголошує, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів фактичної обізнаності відповідача щодо наявності такого спору, а сам по собі факт ознайомлення адвоката Войтовича М.С. з матеріалами справи у 2023 році не свідчить про обізнаність саме належного представника відповідача зі змістом судового рішення, оскільки співвласник товариства та колишній керівник заперечують наявність будь-яких ділових стосунків із вказаною особою.

Окремо зазначається, що питання притягнення вказаного адвоката до відповідальності буде вирішуватися в іншому порядку, у зв`язку з чим відповідачем скеровано відповідну скаргу до Ради адвокатів України.

4.7. З огляду на мотиви постановленої ухвали та аргументи касаційної скарги, предметом касаційного перегляду у цій справі є перевірка правильності застосування судом апеляційної інстанції положень частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, зокрема обґрунтованості висновку про те, що за встановлених у справі обставин повернення судової кореспонденції, надісланої Відповідачу та повернутої до суду з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання" автоматично не передбачає висновок про неналежне повідомлення останнього про розгляд справи та ухвалення у ній судового рішення.

4.8. З приводу наведеного Суд зазначає таке.

4.9. Реалізація конституційного права, зокрема, на апеляційне оскарження судового рішення, ставиться в залежність від положень відповідних процесуальних норм, в даному випадку - норм Господарського процесуального кодексу України.

4.10. Згідно з частиною першою статті 17 Господарського процесуального кодексу України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи.

4.11. У частині першій статті 254 Господарського процесуального кодексу України закріплено норму, відповідно до якої учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

4.12. Відповідно до частин першої, другої статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

4.13. Частиною третьою статті 256 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

4.14. Відповідно до частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

4.15. Тобто, частиною другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України передбачені два виключні випадки, за відсутності яких, суд апеляційної інстанції незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги на судове рішення після спливу одного року з дня складення повного тексту цього рішення, суд апеляційної інстанції має перевірити та надати оцінку наявності підстав для застосування до такої апеляційної скарги наслідків, передбачених частиною другою статті 261 Господарського процесуального кодексу України, а саме щодо зазначення та обґрунтування скаржником випадків, передбачених пунктами 1, 2 зазначеної норми, наявність яких надає право на поновлення строку апеляційного оскарження.

Встановивши відсутність винятків, визначених у пунктах 1, 2 частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційну скаргу подано після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, незалежно від поважності причин пропуску строку скаржником на апеляційне оскарження (аналогічний висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.11.2018 у справі № 54/239).

4.16. Отже, при вирішенні питання про можливість поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження судового рішення, пропущеного зі спливом значного періоду часу (більше одного року з дня складання повного тексу судового рішення), слід враховувати, що національним законодавством встановлено присічний строк на апеляційне оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

4.16. Аналізуючи доводи ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" щодо відсутності належного повідомлення відповідача про існування спору та ухвалення рішення за його відсутності у зв`язку з поверненням направленої судом першої інстанції судової кореспонденції з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання", слід зазначити таке.

4.17. Статтею 120 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Ухвала господарського суду про дату, час та місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії повинна бути вручена завчасно, з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу, але не менше ніж п`ять днів, для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи чи вчинення відповідної процесуальної дії.

4.18. Відповідно до частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

4.19. З матеріалів справи вбачається, що в ході розгляду спору у Господарському суді Житомирської області процесуальні документи, направлялись судом ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" за належною адресою: Житомирська обл., місто Малин, вул. Огієнка, будинок 55, втім поверталась на адресу суду з відміткою "за закінченням встановленого терміну зберігання".

4.20. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 752/11896/17 зроблено висновок, що приписи Цивільного процесуального кодексу України як на момент ухвалення заочного рішення, так і на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду не дозволяють дійти висновку, що повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Окрім того, за змістом висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду повернення повістки про виклик до суду з вказівкою причини повернення "за закінченням терміну зберігання" не свідчить про відмову сторони від одержання повістки чи про її незнаходження за адресою, повідомленою суду".

4.21. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 у справі № 906/142/18 звернула увагу на те, що приписи Господарського процесуального кодексу України не дозволяють дійти висновку, що повернення ухвали суду про призначення розгляду скарги з вказівкою причини повернення: "інші причини, що не дали змоги виконати обов`язки щодо пересилання поштового відправлення" є доказом належного інформування відповідача про час і місце розгляду справи. Повернення із вказаної причини не свідчить ні про відмову сторони від одержання відправлення, ні про її незнаходження за адресою, повідомленою суду.

4.22. Отже, норми Господарського процесуального кодексу України не містять припису, за яким саме по собі повернення судової кореспонденції з відміткою "за закінченням терміну зберігання" становить беззаперечний доказ належного повідомлення сторони про час і місце судового розгляду. Такий підхід узгоджується і з наведеною Скаржником практикою Верховного Суду.

4.23. Відтак Суд не погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про те, що наявні в матеріалах справи докази повернення судової кореспонденції з відміткою "за закінченням терміну зберігання" під час розгляду спору в суді першої інстанції за умови їх направлення на належну юридичну адресу ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" самі по собі свідчать про обізнаність товариства щодо відкриття провадження у справі та перебігу її розгляду.

4.24. З огляду на встановлені обставини, колегія суддів погоджується з позицією ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" про те, що подання ним апеляційної скарги після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення здійснено як особою, яка не була повідомлена про розгляд справи, а відтак ця обставина виключає можливість застосування частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

4.25. Поряд з цим варто зазначити, що системний аналіз процесуальних норм свідчить про те, що подання апеляційної скарги особою, неповідомленою про розгляд справи або незалученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки, захищає її саме від передбаченої частиною другою статті 261 Господарського процесуального кодексу України безумовної відмови у відкритті апеляційного провадження (якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення), тобто, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, проте, не звільняє вказану особу від обов`язку довести поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого іншими вищенаведеними нормами Господарського процесуального кодексу України (аналогічний правовий висновок викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 03.05.2022 у справі № 904/1875/19, від 21.07.2022 у cправі № 904/158/20, від 20.04.2023 у cправі № 9/41).

4.26. Тобто, ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН", звертаючись до суду апеляційної інстанції після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення як особа, яка не була повідомлена про розгляд справи, не звільняється від обов`язку довести поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження, передбаченого іншими наведеними нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема обґрунтувати та надати докази на підтвердження моменту, з якого така особа фактично дізналася про існування відповідного судового провадження та ухвалене в ньому судове рішення.

4.27. Інститут строків у господарському процесі сприяє досягненню юридичної визначеності, а також стимулює учасників господарського процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Господарським процесуальним кодексом України певних процесуальних дій. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 30.07.2025 у справі № 910/5829/19.

4.28. Водночас до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 Господарського процесуального кодексу України, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу.

4.29. Зокрема, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без руху, якщо така скарга подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку (частина третя статті 260 Господарського процесуального кодексу України).

4.30. Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

4.31. Отже, частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України не передбачено обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки в кожному випадку суд має визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником та чи підлягає він поновленню.

4.32. З огляду на зміст частин другої, третьої статті 256 Господарського процесуального кодексу України клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги повинно містити обґрунтування поважності причин пропуску цього строку. При цьому поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. У кожному випадку суд, зважаючи на конкретні обставини пропуску строку, оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 04.11.2024 у справі № 910/2552/23, від 10.04.2018 у справі № 918/115/16, від 19.06.2018 у справі № 912/2325/17, від 18.01.2019 у справі № 921/396/17-г.

4.33. При цьому Верховний Суд зазначає, що положення Господарського процесуального кодексу України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини оцінюються в кожному конкретному випадку судом з огляду на обставини справи.

4.34. У своїй практиці Європейський суд з прав людини (надалі - ЄСПЛ) сформулював правову позицію, відповідно до якої встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (справи "Bellet v. France", "Ilhan v. Turkey", "Пономарьов проти України", "Щокін проти України" та інші).

4.35. Доступність права на оскарження у зв`язку з пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду в ЄСПЛ. Так, у своєму рішенні у справі "Скорик проти України" ЄСПЛ зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція) у разі якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право в апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією.

Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, відповідно до національного правопорядку, а також роль апеляційного суду в них. У справі "Zubac v. Croatia" ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи стосовно доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6 Конвенції, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.

4.36. Отже, ЄСПЛ роз`яснив, що положення статті 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Тому поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного суду.

4.37. Згідно з практикою ЄСПЛ поновлення строку на оскарження судового рішення може бути обґрунтованим і вважається співмірним та виправданим стосовно неповного забезпечення принципу правової визначеності у випадках, якщо: 1) недотримання строків було зумовлене діями (бездіяльністю) суду попередньої інстанції, зокрема, особі не надіслано протягом строку на оскарження судового рішення копію повного тексту рішення суду попередньої інстанції (справа "Мушта проти України"); 2) пропуск строку на оскарження обумовлений особливими і непереборними обставинами суттєвого та переконливого характеру (справа "Устименко проти України"); 3) відновлення строку необхідне для виправлення фундаментальних недоліків або помилок правосуддя (виправлення серйозних судових помилок) (справа "Brumarescu v. Romania").

4.38. У пункті 41 рішення від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" ЄСПЛ вказав, що "правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків".

4.39. Отже, підстави пропуску строку на апеляційне оскарження рішень суду можуть бути визнані поважними, а строк поновлено лише в разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи й унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, звернення з апеляційною скаргою та підтверджені належними доказами.

Тому в кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним і чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

4.40. Водночас у разі якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому пунктом 4 частини першої статтею 261 Господарського процесуального кодексу України.

4.41. Зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що Північно-західний апеляційний господарський суд, зазначаючи про те, що ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" є особою, належним чином повідомленою судом першої інстанції про провадження у справі та ухвалення в ній судового рішення, одночасно надав оцінку поданому клопотанню Відповідача про поновлення строку на апеляційне оскарження.

4.42. За висновком суду апеляційної інстанції, пропуск строку зумовлений незацікавленістю відповідача у розгляді справи, оскільки останній мав можливість раніше дізнатися як про наявність судового спору, так і про ухвалене рішення. Вказане, на переконання суду, з урахуванням обставин ознайомлення з матеріалами справи, свідчить, що поведінка скаржника залежала виключно від його власного волевиявлення, тобто мала суб`єктивний характер. При цьому було наголошено, що заявником не надано належних доказів існування обставин, які об`єктивно перешкоджали подати апеляційну скаргу у строк, визначений Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на викладене, судова колегія, керуючись внутрішнім переконанням, дійшла висновку, що наведені скаржником підстави неможливості звернення з апеляційною скаргою в межах установлених процесуальним законодавством строків є необґрунтованими та недостатніми для поновлення такого строку з урахуванням його пропуску.

4.43. Отже, фактично суд апеляційної інстанції розглянув і оцінив відповідне клопотання та визнав його необґрунтованим.

4.44. Втім, за наведених обставин, з огляду на статус Відповідача як особи, яка не була повідомлена про розгляд справи під час ухвалення оскаржуваного рішення місцевим господарським судом, а також з урахуванням того, що суд апеляційної інстанції розглянув та оцінив клопотання про визнання поважними причин пропуску строку на апеляційне оскарження й визнав його необґрунтованим, належними (необхідними) діями у розумінні господарського процесуального законодавства є залишення апеляційної скарги без руху з наданням такій особі права звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку із зазначенням інших підстав для його поновлення відповідно до частини третьої статті 260 Господарського процесуального кодексу України. І лише у разі якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у суду апеляційної інстанції наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 Господарського процесуального кодексу України.

4.45. При цьому така оцінка заяви про поновлення строку із зазначенням інших підстав для його поновлення, поданої відповідно до частини третьої статті 260 Господарського процесуального кодексу України, має бути здійснена також у контексті заперечень Ради, зокрема з урахуванням обставин відкриття виконавчих проваджень ВП № 58236589 та ВП № 58712724, у межах яких державним виконавцем, зокрема 28.06.2022, було винесено постанову про накладення арешту на кошти боржника, а також постанов начальника Малинського відділу державної виконавчої служби у Коростенському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 10.02.2023 та 13.02.2023, відповідної до яких, за вказаними виконавчими провадженнями борг, виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачені в повному обсязі.

4.46. З огляду на викладене Суд погоджується з аргументами Скаржника щодо неправильного застосування судом апеляційної інстанції частини другої статті 261 Господарського процесуального кодексу України та дійшов висновку, що за наведених обставин належним процесуальним рішенням було саме залишення апеляційної скарги ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" без руху з наданням товариству можливості звернутися із заявою про поновлення строку із зазначенням підстав для його поновлення відповідно до частини третьої статті 260 Господарського процесуального кодексу України. Виключно у разі якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, у суду наявні підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому частиною четвертою статті 261 Господарського процесуального кодексу України.

У такий спосіб, з огляду на недотримання судом установленої процедурної форми розгляду відповідного клопотання, суд касаційної інстанції наразі не розглядає доводи Скаржника щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та обґрунтованості наведених ним аргументів на підтвердження необхідності його поновлення.

4.47. За наведених обставин Верховний Суд вважає, що доводи, наведені Скаржником у касаційній скарзі, частково підтвердилися під час касаційного провадження.

5. Висновки Верховного Суду

5.1. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема, за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

5.2. У частині шостій статті 310 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

5.3. З огляду на викладене вище, ухвала Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі № 906/846/18 про відмову у відкритті апеляційного провадження підлягає скасуванню, а справа № 906/846/18 - передачі до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадію вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження, а саме для вирішення питання про залишення апеляційної скарги ТОВ "Виробниче об`єднання "АРКОН" без руху та надання товариству можливості звернутися із заявою про поновлення строку з зазначенням інших підстав для його поновлення відповідно до частини третьої статті 260 Господарського процесуального кодексу України.

6. Судові витрати

6.1. Оскільки в даному випадку справа направляється для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Виробниче об`єднання "АРКОН" задовольнити частково.

2. Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі № 906/846/18 скасувати, а справу № 906/846/18 направити до Північно-західного апеляційного господарського суду для продовження розгляду на стадію вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Зуєв

Судді І. Берднік

І. Міщенко