ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2025 р. Справа №927/636/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Шапрана В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання Ярітенко О.В.

представники учасників справи:

від прокуратури: Биховцова О.А.

від позивача: не з`явився

від відповідача: Приходько В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Чернігівської міської ради

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 (повний текст складено 13.10.2025)

у справі №927/636/25 (суддя Сидоренко А.С.)

за позовом керівника Чернігівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області

до Чернігівської міської ради

про стягнення 485 614,55 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Керівник Чернігівської окружної прокуратури (далі прокурор) в інтересах держави, в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області, звернувся з позовом про стягнення з Чернігівської міської ради шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, внаслідок незаконної порубки дерев в межах заповідного урочища місцевого значення "Святе" на землях відповідача, в розмірі 485 614,55 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги прокурор посилається на те, що в ході розслідування кримінального провадження від 24.09.2024 №0003141 осіб, які вчинили незаконну порубку дерев не встановлено, а шкода, заподіяна вирубкою дерев на території заповідного урочища "Святе" в розмірі 485 614,55 грн не відшкодована, у зв`язку з чим наявні підстави для стягнення зазначеної шкоди з Чернігівської міської ради.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №927/636/25 позов задоволено.

Стягнуто з Чернігівської міської ради на користь Державної екологічної інспекції у Чернігівській області 485 614,55 грн шкоди.

Стягнуто з Чернігівської міської ради на користь Чернігівської обласної прокуратури 5 827,38 грн судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді нездійснення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на належній йому території земель лісового та природно-заповідного фонду, діяв неправомірно, що призвело до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди лісу, у зв`язку з чим, з урахуванням приписів норми частини 2 статті 107 Лісового кодексу України (далі ЛК України), за відсутності встановлених винних осіб, на Чернігівську міську раду покладається обов`язок відшкодування шкоди, заподіяної державі, внаслідок незаконної вирубки дерев, яка, на даний час, не відшкодована.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, Чернігівська міська рада звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №927/636/25 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги Чернігівська міська рада посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено з нез`ясуванням обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, неправильним застосуванням норм матеріального права.

Так, відповідач вважає, що позовні вимоги стосовно стягнення завданої шкоди державі, внаслідок незаконної рубки дерев в межах заповідного урочища місцевого значення "Святе" є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки у Чернігівської міської ради відсутні охоронювані зобов`язання по вказаній території, охоронні повноваження території природно-заповідно фонду по даній справі належать Чернігівській обласній військовій адміністрації, а повноваження Чернігівської міської ради як органу місцевого самоврядування щодо контролю за додержанням природоохоронного законодавства як делеговані повноваження, відповідно до закону, в силу дії правового режиму воєнного стану належать Чернігівській міській військовій адміністрації з моменту її утворення. Крім того, позивачем не надано докази на підтвердження факту невстановлення осіб, які винні у завданні шкоди лісу, у вигляді постанови про закриття кримінального провадження, а вина Чернігівської міської ради у неправомірній порубці недоведена. Отже підстави для стягнення шкоди з Чернігівської міської ради відсутні.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 апеляційну скаргу Чернігівської міської ради у справі №927/636/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді: Шапран В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №927/636/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 10.12.2025. Витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/636/25. Учасникам справи встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 20.11.2025.

21.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №927/636/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 задоволено заяву представника Чернігівської міської ради про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

19.11.2025, через систему "Електронний суд", прокуратурою подано відзив на апеляційну скаргу, в якому остання стверджує, що доводи викладені в апеляційній скарзі є безпідставними та необґрунтованими, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №927/636/25 законним.

Так, прокуратура зазначає, що за відсутності встановлених винних осіб у незаконній вирубці дерев та за обставини виявлення незаконної вирубки дерев на земельній ділянці, вкритій лісовою рослинністю, яка знаходиться у межах території Чернігівської міської ради, у спірних правовідносинах наявні всі умови, передбачені частиною другою статті 107 ЛК України, для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди на підставі цієї норми закону за завдання шкоди лісу внаслідок незаконної вирубки дерев. Саме відповідач, як орган місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому заподіяна шкода, є особою, відповідальною за виявлене правопорушення у вигляді незаконної вирубки дерев.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 10.12.2025 з`явилися прокурор та представник відповідача.

Позивач свого представника в судове засідання не направили, проте в матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи без його участі.

Представник відповідача у судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №927/636/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Прокурор у засіданні заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №927/636/25 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Чернігівським районним управлінням поліції ГУНП в Чернігівській області 24.09.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003141 за фактом незаконної порубки дерев акації на території заповідного урочища місцевого значення "Святе" в адміністративних межах міста Чернігова, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 246 Кримінального кодексу України.

23.09.2024 слідчим СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області проведено огляд місця події, а саме ділянки місцевості, яка розташована в заповідному урочищі "Святе" у місті Чернігові, за географічними координатами 51.4655556, 31.2910278. У ході огляду виявлено 4 пні дерев роду акація діаметрами: 54 см, 55 см, 27 см, 21 см.

Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області на підставі матеріалів кримінального провадження, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження спеціальних такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної порушенням законодавства про природно-заповідний фонд" від 10.05.2022 №575, проведено розрахунок розміру завданої шкоди, яка становить 485 614,55 грн.

Згідно з висновком експерта від 29.01.2025 №СЕ-19/125-24/13245-ФХЕД у кримінальному провадженні №0003141, за результатами експертизи проведеної на підставі протоколу огляду місця події від 23.09.2025, шкода, завдана навколишньому природному середовищу, складає 485 614,55 грн.

Як стверджує прокурор, місцем вчинення незаконної порубки дерев акації є територія урочища "Святе", розташована в південній частині міста Чернігова, поруч з проспектом Миру.

Заповідне урочище місцевого значення "Святе" створено рішенням Чернігівського облвиконкому від 08.09.1958 №861 з метою охорони та збереження старовинного мальовничого лісового урочища з багатьма віковими деревами, що має значне історичне значення, загальною площею 44,0 га, яке включено до переліку територій та об`єктів природно-заповідного фонду Чернігівської області, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання.

Згідно з охоронним зобов`язанням від 30.07.2020 №23/23-548 Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської ОДА заповідне урочище місцевого значення "Святе", загальною площею 44,0 га передано під охорону Чернігівській міській раді.

В ході розслідування кримінального провадження від 24.09.2024 №0003141 осіб, які вчинили незаконну порубку дерев, не встановлено.

Звертаючись до суду з даним позовом прокурор посилається на те, що за відсутності встановлених винних осіб у незаконній вирубці дерев та за обставини виявлення незаконної вирубки дерев на земельній ділянці, вкритій лісовою рослинністю, яка знаходиться у межах території Чернігівської міської ради, у спірних правовідносинах наявні всі умови, передбачені частиною 2 статті 107 ЛК України, для притягнення відповідача до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди на підставі цієї норми закону за завдання шкоди лісу внаслідок незаконної вирубки дерев і саме відповідач, як орган місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс та якому він переданий під охорону, якому заподіяна шкода, є особою, відповідальною за виявлене правопорушення у вигляді незаконної вирубки дерев. Протиправна поведінка відповідача полягає в тому, що він не виконав свого обов`язку щодо здійснення охорони лісу від незаконних рубок, не здійснив контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища та природно-заповідного фонду. Відповідач, допустивши протиправну бездіяльність у вигляді нездійснення дій, направлених на забезпечення охорони і збереження лісу від незаконних рубок на належній йому території земель лісового та природно-заповідного фонду, діяв неправомірно, що призвело (причинно-наслідковий зв`язок) до незаконного вирубування невстановленими особами дерев та спричинення шкоди лісу.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 3 статті 4 ГПК України до господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

За приписами статті 53 ГПК України, у визначених законом випадках, прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Частиною 4 статті 53 ГПК України встановлено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує: 1) в чому полягає порушення інтересів держави, 2) необхідність їх захисту, 3) визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає 4) орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про прокуратуру" представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Так, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку, що прокурор належним чином обґрунтував підстави для представництва ним інтересів держави і подав даний позов з дотриманням вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру", а також повідомив позивача про звернення з позовною заявою.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставою виникнення цивільних прав і обов`язків є завдання майнової шкоди іншій особі.

Статтею 66 Конституції України встановлено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Відповідно до статті 5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" території та об`єкти природно-заповідного фонду підлягають особливій державній охороні

Частиною 2 статті 1 ЛК України визначено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

За приписами частини 3 статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Згідно зі статтею 5 Закону України "Про екологічну мережу України" території та об`єкти природно-заповідного фонду, землі лісового фонду є складовими структурними елементами екомережі.

За змістом статті 3 Закону України "Про екологічну мережу України" екомережа це єдина територіальна система, яка утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, і відповідно до законів та міжнародних зобов`язань України підлягають особливій охороні.

Статтею 4 Закону України "Про екологічну мережу України" встановлено, що збереження цілісності екомережі здійснюється, відповідно до принципів забезпечення цілісності екосистемних функцій складових елементів екомережі, збереження та екологічно збалансоване використання природних ресурсів на території екомережі.

Відповідно до статті 1 ЛК України ліс це тип природних комплексів (екосистема), у якому поєднуються переважно деревна та чагарникова рослинність з відповідними ґрунтами, трав`яною рослинністю, тваринним світом, мікроорганізмами та іншими природними компонентами, що взаємопов`язані у своєму розвитку, впливають один на одного і на навколишнє природне середовище.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Суб`єктами лісових відносин є органи державної влади, органи місцевого самоврядування, юридичні особи та громадяни, які діють відповідно до Конституції та законів України (стаття 2 ЛК України).

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

Статтею 15 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що місцеві ради несуть відповідальність за стан навколишнього природного середовища на своїй території і в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відносини щодо володіння, користування та розпоряджання лісами і, які спрямовуються на забезпечення охорони, відтворення та стале використання лісових ресурсів з урахуванням екологічних, економічних, соціальних та інших інтересів суспільства (лісові відносини) регулюються, зокрема ЛК України.

Згідно зі статтею 4 ЛК України до лісового фонду України належать усі ліси на території України незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, у тому числі лісові ділянки, захисні насадження лінійного типу площею не менше 0,1 гектара, інші лісовкриті землі.

Відповідно до статті 16 ЛК України право користування лісами здійснюється в порядку постійного та тимчасового користування лісами.

Статтями 17, 18 ЛК України встановлено, що у постійне та тимчасове користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства надаються на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища.

За приписами частини 2 статті 19 ЛК України обов`язок забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, вжиття інших заходів, відповідно до законодавства на основі принципів сталого розвитку, а також дотримання правил і норм використання лісових ресурсів покладено на постійних лісокористувачів.

Положеннями статті 63 ЛК України передбачено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 64 ЛК України підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів від пожеж, захист від шкідників і хвороб, незаконних рубок та інших пошкоджень.

Організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від пожеж, незаконних рубок, пошкодження, ослаблення та іншого шкідливого впливу, захист від шкідників і хвороб (частина 1 статті 86 ЛК України).

Відповідно до статті 100 ЛК України порядок охорони, захисту, використання та відтворення лісів на землях природно-заповідного фонду визначається, відповідно до Закону України "Про природно-заповідний фонд України", цього Кодексу та інших актів законодавства.

Порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону.

Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів (стаття 105 ЛК України).

Шкода, заподіяна лісу, не наданому в користування, у разі не встановлення осіб, винних у заподіянні шкоди, відшкодовується органом місцевого самоврядування, у межах території якого знаходиться ліс, якому була заподіяна шкода (частина 2 статті 107 ЛК України).

Згідно зі статтею 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Статтею 69 цього ж Закону встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно до статті 64 Закону України "Про природно-заповідний фонд" порушення законодавства України про природно-заповідний фонд тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільну або кримінальну відповідальність.

Відповідальність за порушення законодавства про природно-заповідний фонд несуть особи, винні у порушенні режимів територій та об`єктів природно-заповідного фонду; порушення вимог щодо використання територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Загальні підстави відповідальності за завдану шкоду визначені у статті 1166 ЦК України, а саме будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

Разом з тим, ЛК України унормовано відшкодування органом місцевого самоврядування шкоди, заподіяної лісу, не наданому в користування у разі не встановлення осіб, винних у заподіянні шкоди.

Тому, у даному випадку неправомірність дій особи не встановлюється, позаяк така особа відсутня. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у справі №918/1356/23.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до протоколу огляду місця події від 23.09.2024 слідчого СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області на ділянці місцевості, яка розташована в заповідному урочищі "Святе" у місті Чернігові, за географічними координатами 51.4655556, 31.2910278 виявлено 4 пні дерев роду акація діаметрами: 54 см, 55 см, 27 см, 21 см.

Чернігівським районним управлінням поліції ГУНП в Чернігівській області 24.09.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003141 за фактом незаконної порубки дерев акації на території заповідного урочища місцевого значення "Святе" в адміністративних межах міста Чернігова, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 246 Кримінального кодексу України.

Згідно з Положенням про заповідне урочище місцевого значення "Святе", затвердженим наказом директора Департаменту екології та природних ресурсів Чернігівської облдержадміністрації від 30.07.2020 №4, Заповідне урочище місцевого значення "Святе" створено рішенням Чернігівського облвиконкому від 08.09.1958 №861. Урочище входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання, щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення та використання. Місцезнаходження урочища м. Чернігів, загальна площа 44,0 га. Урочище розташоване в південній частині м. Чернігів, поруч з проспектом Миру. Землекористувач Чернігівська міська рада. Забезпечення режиму охорони території земельних ділянок у межах урочища здійснюється землекористувачем.

Згідно із охоронним зобов`язанням від 30.07.2020 №23/23-548 Департаментом екології та природних ресурсів Чернігівської ОДА заповідне урочище місцевого значення "Святе", загальною площею 44,0 га передано під охорону Чернігівській міській раді.

Так, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідальність органу місцевого самоврядування за шкоду заподіяну лісу передбачена нормами Закону, а прийняття чи не прийняття охоронного зобов`язання Чернігівською міською радою не змінює того факту, що урочище "Святе" знаходиться в межах міста Чернігова, що саме Чернігівська міська рада є землекористувачем даної території і саме на неї покладено обов`язок забезпечувати охорону лісових насаджень.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наведе вище охоронне зобов`язання не містить реквізитів щодо його підписання/погодження посадовими особами Чернігівської міської ради.

Як стверджує відповідач, він не погоджував та не підписував вказаний документ, заперечував проти його укладення у зв`язку з виявленням факту невідповідності тексту охоронного зобов`язання та положення нормам чинного законодавства й фактичній ситуації на території заповідного урочища місцевого значення "Святе".

За результатами розгляду листа Департаменту екології та природоохоронних ресурсів Чернігівської обласної державної адміністрації від 06.08.2020 №08-06/2401 та листа Комунального підприємства "Зеленбуд" Чернігівської міської ради від 10.09.2020 №68/2020/3-09, листом виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 20.11.2020 №1261/2-03вих/02/4935/05/вх/03 положення та охоронні зобов`язання повернуті на доопрацювання, оскільки виявлено порушення Департаментом норм чинного законодавства при переоформленні охоронних зобов`язань.

У листі виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 15.09.2021 №1088/2-03/вих/02/437/05/вх/03 відповідачем не погоджено переоформлення охоронних зобов`язань через допущені помилки, надано пропозиції для доопрацювання.

Згідно зі статтею 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд" території та об`єкти природно-заповідного фонду або їх частини, що створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають, передаються під охорону підприємствам, установам, організаціям і громадянам обласними, Київською та Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища з оформленням охоронного зобов`язання.

Відповідно до положень Інструкції щодо оформлення охоронних зобов`язань на території та об`єкти природно-заповідного фонду, затвердженої наказом Міністерства екології та природних ресурсів України від 25.02.2013 №65, охоронним зобов`язанням оформляється передача під охорону території чи об`єкта природно-заповідного фонду з визначенням переліку зобов`язань щодо забезпечення додержання встановленого режиму охорони та збереження. Охоронні зобов`язання на території та об`єкти природно-заповідного фонду (далі охоронне зобов`язання) оформляються органами, уповноваженими згідно з Законом України "Про природно-заповідний фонд України", землекористувачам (землевласникам) у межах територій та об`єктів природно-заповідного фонду або їх частини, які створюються чи оголошуються без вилучення земельних ділянок, що вони займають.

Пунктом 6 Методичних рекомендацій щодо розроблення положень про території та об`єкти природно-заповідного фонду України, затверджених наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України 02.08.2022 №281, передбачено, що проєкти Положень рекомендується погоджувати з землекористувачами та землевласниками земельних ділянок, у межах яких розташовані території та об`єкти природно-заповідного фонду.

Колегія суддів зазначає, що зміни в охоронні зобов`язання та положення щодо заповідного урочища "Святе" не вносилися, охоронне зобов`язання Чернігівською міською радою не укладалось, у зв`язку з чим в даному випадку бездіяльність або протиправна поведінка зі сторони відповідача відсутня.

Також, слід зазначити, що відповідно до акта обстеження об`єктів природно-заповідного фонду міста Чернігова від 06.07.2021 територія заповідного урочища "Святе" №23/23-578 включає земельні ділянки приватної власності по вул. Урочище Святе, 1, 1-б, 22 (кадастрові номери :01:043:5543, :01:043:5870, :01:043:0467, :01:043:5178), комунальної власності, надану в постійне користування Акціонерному товариству "Чернігівобленерго" і земельну ділянку державної власності (кадастровий номер :01:043:0122) надана в постійне користування Національному університету "Чернігівська політехніка".

У наявному в матеріалах справи висновку експерта від 29.01.2025 №СЕ-19/125-24/13245/ФХЕД при встановленні території, на якій завдано шкоду лісу, не досліджено питання відсутності землекористувача земельної ділянки за встановленими географічними координатами 51.4655556, 31.2910278, хоча на дослідження надано копію знімку екрану електронного ресурсу з інформацією про земельну ділянку з кадастровим номером :01:043:0122, що надана в постійне користування Національному університету "Чернігівська політехніка".

Таким чином, прокурором не доведено факт відсутності землекористувачів території, на якій відбулась незаконна рубка дерев, що входить до предмету доказування та необхідне для обґрунтування підстав пред`явлення позову про стягнення заподіяної шкоди до Чернігівської міської ради.

При цьому, у матеріалах справи відсутня і прокурором не надано відповідної постанови про закриття провадження у справі, відповідно до вимог статті 283 Кримінального процесуального кодексу України, щодо незаконної вирубки дерев у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, що виключає можливість застосування статті 107 ЛК України.

Отже, прокурором не доведено наявності підстав для стягнення з Чернігівської міської ради 485 614,55 грн шкоди, заподіяної вирубкою дерев на території заповідного урочища "Святе", у зв`язку з чим, на переконання колегії суддів, позов не підлягає задоволенню.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції, за результатами розгляду апеляційної скарги, має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення, відповідно до статті 277 ГПК України, зокрема, є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга Чернігівської міської ради підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №927/636/25 підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Розподіл судових витрат

Судові витрати за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №927/636/25 покладаються на прокуратуру, відповідно до приписів статті 129 ГПК України.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №927/636/25 задовольнити.

2. Скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 01.10.2025 у справі №927/636/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

3. Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури (14000, місто Чернігів, вулиця Князя Чорного, будинок 9; ідентифікаційний код 02910114) на користь Чернігівської міської ради (14000, місто Чернігів, вулиця Магістратська, будинок 7; ідентифікаційний код 34339125) 8 741 (вісім тисяч сімсот сорок одна) грн 62 коп судового збору за подання апеляційної скарги.

4. Видачу наказу доручити Господарському суду Чернігівської області.

5. Матеріали справи №927/636/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах в порядку і строки, визначені в статтях 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано суддями 18.12.2025.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Шапран

С.І. Буравльов