ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/8912/25

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Студенець В.І. - головуючий суддя, судді: Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.,

за участю секретаря судового засідання: Натаріної О.О.,

розглянувши у відкритому судову засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Господарського суду міста Києва

(суддя - Плотницька Н.Б.)

від 28.07.2025

та постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Демидова А.М., судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.)

від 29.09.2025

та касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Пауер Трейд"

на постанову Північного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Демидова А.М., судді: Владимиренко С.В., Ходаківська І.П.)

від 29.09.2025

у справі № 910/8912/25

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Пауер Трейд", Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго", ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК"

про стягнення 1 009 634, 51 грн,

за участю представників учасників справи:

позивача - ОСОБА_1.,

відповідача 1 - Максецька О.С., Перцев Д.П.,

відповідача 2, 3, 4 - Перцев Д.П.,

відповідача 3, 4 - не з`явились,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) у липні 2025 року звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Пауер Трейд" (далі - ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд"), Акціонерного товариства "ДТЕК Дніпроенерго" (далі - АТ "ДТЕК Дніпроенерго"), ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК" (далі - ТОВ "ДТЕК") про:

- визнання в цілому Групи ДТЕК в особі DTEK Group B.V. та, зокрема, окремо юридичних осіб DTEK Energy B.V., DTEK GRIDS B.V. - холдинговими компаніями згідно із законодавством України та / або за господарсько-економічною, структурною, організаційно-правовою сутністю вказаних юридичних осіб (пов`язаних із ними осіб; осіб, що діють із ними спільно);

- стягнення солідарно з ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд", АТ "ДТЕК Дніпроенерго", ОСОБА_2 та стягнення субсидіарно з DTEK Group B.V., DTEK Energy B.V., DTEK GRIDS B.V. мінімальних збитків - компенсації за примусово викуплені за несправедливою неринковою ціною акції АТ "ДТЕК Дніпроенерго", в розмірі 1 009 634,51 грн.

1.2. В обґрунтування заявленого позову позивач послався на порушення відповідачами норм Закону України "Про акціонерні товариства" щодо визначення справедливої ціни акцій АТ "ДТЕК Дніпроенерго".

2. Короткий зміст ухвалених судових рішень за результатами розгляду справи по суті спору

2.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 відмовлено ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі № 910/8912/25.

Ухвалу суду мотивовано тим, що позов у частині визнання в цілому Групи ДТЕК в особі DTEK Group B.V. та, зокрема, окремо юридичних осіб DTEK Energy B.V., DTEK GRIDS B.V. - холдинговими компаніями згідно із законодавством України, фактично містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення, та не стосується захисту права цивільного. Водночас вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У частині вимоги про стягнення мінімальних збитків - компенсації за примусово викуплені за несправедливою неринковою ціною акції АТ "ДТЕК Дніпроенерго" в розмірі 1 009 634,51 грн, судом встановлено, що Верховний Суд у справі №910/12591/18 розглянув та надав правову оцінку вимозі позивача щодо майнової шкоди в розмірі компенсації за примусово викуплені за несправедливою неринковою ціною акції АТ "ДТЕК Дніпроенерго".

2.2. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі №910/8912/25 ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 в частині відмови у відкритті провадження у справі щодо позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення солідарно з ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд", АТ "ДТЕК Дніпроенерго" та ОСОБА_2 та стягнення субсидіарно з DTEK Group B.V., DTEK Energy B.V., DTEK GRIDS B.V. мінімальних збитків - компенсації за примусово викуплені за несправедливою неринковою ціною акцій АТ "ДТЕК Дніпроенерго", в розмірі 1 009 634,51 грн скасовано. Справу № 910/8912/25 в цій частині направлено до суду першої інстанції на стадію вирішення питання щодо відкриття провадження у справі / залишення позовної заяви без руху / повернення позовної заяви. В іншій частині ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 у справі №910/8912/25 залишено без змін.

Ухвалюючи постанову, суд апеляційної інстанції виходив з такого:

- спір у частині позовної вимоги про визнання в цілому Групи ДТЕК в особі DTEK Group B.V. та, зокрема, окремо юридичних осіб DTEK Energy B.V., DTEK GRIDS B.V. - холдинговими компаніями згідно із законодавством України, не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства, що є підставою для відмови у відкритті провадження у справі;

- суд не погоджується з висновками місцевого господарського суду, що спір у справі № 910/12591/18 та спір у даній справі виникли з одних і тих самих підстав, щодо того самого предмета спору та між тими ж сторонами, з огляду на таке:

1) склад учасників у зазначених справах є різним, адже в них різні відповідачі: у справі № 910/12591/18, на відміну від даної справи № 910/8912/25, позовні вимоги до ОСОБА_2 та ТОВ "ДТЕК" не заявлялись;

2) предмети позову в справах № 910/8912/25 та № 910/12591/18 також є різними;

- матеріально-правові вимоги в цих справах, так само як і склад учасників, не можна визнати тотожними;

- відсутні підстави для висновку, що у справі № 910/12591/18 вже був вирішений спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у даній справі №910/8912/25, оскільки позови не збігаються за складом учасників судового процесу та матеріально-правовими вимогами.

3. Короткий зміст вимог касаційних скарг та узагальнений виклад позиції інших учасників справи

3.1. Не погоджуючись із судовими рішеннями судів попередніх інстанцій, ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 повністю та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 в частині незадоволення апеляційної скарги позивача; ухвалити нове рішення, яким відкрити провадження за позовною заявою позивача у справі №910/8912/25.

На обґрунтування своєї правової позиції позивач із посиланням на частину другу статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) відзначає, що суди обох інстанцій проігнорували практику Верховного Суду щодо недопустимості надмірного формалізму та обмеження доступу до правосуддя, що є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Судами не застосовано висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 03.02.2025 у справі №910/8714/18, від 15.06.2022 у справі № 905/671/19, від 29.08.2024 у справі №905/830/21, від 28.04.2021 у справі № 910/12591/18, від 27.10.2021 у справі №826/7969/18. Також ОСОБА_1 посилається на застосування судами попередніх інстанцій висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26.05.2025 у справі №910/14209/24 та від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, які не є подібними до даної справи. Крім того, скаржник вважає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

3.2. ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд" також, не погоджуючись з постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі №910/8912/25, звернулось до суду касаційної інстанції із касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову апеляційної інстанції в частині часткового скасування ухвали Господарського суду міста Києва від 28.07.2025, у цій частині ухвалу суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження залишити без змін.

В обґрунтування касаційної скарги відповідач вказує, що судом апеляційної інстанції неправильно застосовано норми пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України та не враховано висновків щодо її застосування у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №905/671/19, від 03.02.2025 у справі № 910/8714/18. Також скаржник вказує, що апеляційним судом порушено принципи res judicata та ne bis in idem.

Крім того, ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд" вважає, що існує необхідність у відступленні від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 170/499/23, та застосованого судом апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення.

3.3. ОСОБА_1 20.11.2025 подав до Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить касаційну скаргу ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд" залишити без задоволення.

4. Порядок та межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Розгляд клопотань

4.1. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.11.2025 для розгляду касаційної скарги ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд" у справі №910/8912/25 визначено колегію суддів у складі: Студенець В.І. (головуючий), Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.

Ухвалою Верховного Суду від 05.11.2025 відкрито касаційне провадження у справі №910/8912/25 за касаційною скаргою ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025; справу призначено до судового розгляду.

4.2. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 06.11.2025 касаційну скаргу ОСОБА_1 у справі №910/8912/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Студенець В.І. (головуючий), Бакуліна С.В., Кібенко О.Р.

Ухвалою Верховного Суду від 24.11.2025 відкрито касаційне провадження у справі №910/8912/25 за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025; справу призначено до судового розгляду.

4.3. ОСОБА_1 08.12.2025 подав до Суду письмові пояснення.

4.4. Відповідно до частини першої статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

5. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій з посиланням на норми права, якими керувався Суд

5.1. Предметом касаційного оскарження є ухвала Господарського суду міста Києва від 28.07.2025, якою відмовлено у відкритті провадження на підставі пунктів 1 та 2 частини першої статті 175 ГПК України, та постанова Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі №910/8912/25, якою частково скасовано ухвалу суду першої інстанції.

Дослідивши наведене у касаційних скаргах, у межах доводів та підстав касаційного оскарження, Верховний Суд відзначає, що причиною звернення до Верховного Суду є питання щодо:

- наявності / відсутності підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 175 ГПК України щодо позовної вимоги про визнання в цілому юридичних осіб Групи ДТЕК холдинговими компаніями згідно із законодавством України;

- наявності / відсутності підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України щодо позовної вимоги про стягнення компенсації за примусово викуплені за несправедливою неринковою ціною акції АТ "ДТЕК Дніпроенерго".

Перевіряючи правильність застосування судами попередніх інстанцій норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, Верховний Суд зазначає таке.

5.2. Щодо правової природи спору про визнання групи юридичних осіб холдинговими компаніями

5.2.1. Кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (стаття 125 Конституції України).

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародне і національне законодавство передбачає принцип спеціалізації судів.

Поняття "суд, встановлений законом" стосується не лише правової основи існування суду, але й дотримання ним норм, які регулюють його діяльність (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20.07.2006 у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви №29458/04 та №29465/04).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наводила критерії розмежування судової юрисдикції. Такими критеріями є передбачені законом умови, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, як-то суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка у законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №127/21764/17, від 23.03.2021 у справі № 367/4695/20).

Критеріями розмежування справ господарської юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Так, за змістом частин першої та другої статті 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України.

Відповідно до положень статей 12, 13 ГПК України місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, а отже, розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 цього Кодексу, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

За змістом положень вказаних норм правом на пред`явлення позову до господарського суду наділені, зокрема, юридичні особи, а суд шляхом відкриття провадження у справах здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються.

5.2.2. Так, у справі, що переглядається, ОСОБА_1 звернувся до господарського суду, зокрема з позовною вимогою про визнання в цілому Групи ДТЕК в особі DTEK Group B.V. та, зокрема, окремо юридичних осіб DTEK Energy B.V., DTEK GRIDS B.V. - холдинговими компаніями згідно із законодавством України та / або за господарсько-економічною, структурною, організаційно-правовою сутністю вказаних юридичних осіб (пов`язаних із ними осіб; осіб, що діють із ними спільно).

Відмовляючи у відкритті провадження у наведеній частині, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, вказав, що фактично вказана вимога містить у собі вимогу про встановлення судом факту, що має юридичне значення, та не стосується захисту права цивільного. Водночас така вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 стверджує, що вказані висновки могли б бути справедливими у випадку, якщо б позивач звернувся до суду виключно із однією позовною вимогою, водночас позивачем подано дві взаємопов`язані позовні вимоги (і про стягнення збитків), які мають причинно-наслідковий зв`язок, тому останній правомірно звернувся до господарського суду.

5.2.3. Колегія суддів, оцінюючи наведене вище у своїй сукупності, керується таким.

Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин.

Водночас вимога про визнання в цілому юридичних осіб Групи ДТЕК холдинговими компаніями згідно із законодавством України не містить у собі змісту порушеного права / законного інтересу позивача, за захистом яких останній звернувся до суду.

Вказана вимога не є спором у розумінні правил господарського судочинства, а направлена на встановлення певних обставин, що можуть підтверджувати наявність або відсутність юридичних фактів, які входять до підстав позову та від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав осіб.

Разом з тим, вимога щодо встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Схожі за змістом висновки щодо застосування вказаних норм права містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, які обґрунтовано були враховані судами попередніх інстанцій.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 175 ГПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Верховний Суд зауважує, що наведена норма права підлягає застосуванню, якщо позов подано внаслідок помилкового уявлення особи про її право на звернення до господарського суду у випадках, коли предмет спору чи суб`єктний склад його учасників не охоплюється юрисдикцією господарських судів, або коли право чи інтерес не підлягають судовому захисту.

Зважаючи на викладене та наведені вище критерії розмежування судової юрисдикції, беручи до уваги, у тому числі предмет і підстави заявленого позову у відповідній частині, характер спірних правовідносин, зміст та юридичну природу обставин у справі, колегія суддів суду касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про непідвідомчість цього спору господарському суду.

Доводи касаційної скарги позивача не спростовують викладеного вище та не доводять порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.

Колегія суддів відзначає, що наявність іншого спору про право між учасниками даної справи не спростовують правову природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами, щодо даної позовної вимоги.

За правилами статті 21 ГПК України не допускається об`єднання в одне провадження кількох вимог, які належить розглядати в порядку різного судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Отже, не можуть бути поєднаними в одному провадженні вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, та про стягнення компенсації за примусово викуплені за несправедливою неринковою ціною акції, оскільки ці вимоги підсудні судам різних юрисдикцій.

Колегія суддів наголошує, що предметом касаційного оскарження за касаційною скаргою позивача є вирішення питання предметної юрисдикції спору у частині, з огляду на що відхиляються доводи касаційної скарги щодо неврахування судами висновків Верховного Суду, викладених у справах №910/8714/18, №905/671/19, №905/830/21, №910/12591/18, №826/7969/18, адже такі стосуються оцінки правовідносин по суті спору, тобто обґрунтованості / необґрунтованості позовних вимог щодо стягнення збитків. Разом з тим, відповідний аналіз маже бути зроблений судом у мотивувальній частині судового рішення лише за результатом розгляду справи по суті спору, що вочевидь не є предметом касаційного оскарження на даний час.

5.3. Щодо позовної вимоги про стягнення збитків за примусово викуплені за несправедливою неринковою ціною акції

5.3.1. Так, звертаючись з даним позовом, ОСОБА_1 також просив суд стягнути солідарно з ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд", АТ "ДТЕК Дніпроенерго", ОСОБА_2 та субсидіарно з DTEK Group B.V., DTEK Energy B.V., DTEK GRIDS B.V. збитки у вигляді компенсації за примусово викуплені за несправедливою неринковою ціною акції АТ "ДТЕК Дніпроенерго" у розмірі 1 009 634,51 грн.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у наведеній частині керувався приписами пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України, адже вважав, що уже є рішення суду, яке набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, зокрема у справі №910/12591/18, де суд надав правову оцінку вимозі позивача щодо майнової шкоди в розмірі компенсації за примусово викуплені за несправедливою неринковою ціною акції АТ "ДТЕК Дніпроенерго".

Водночас суд апеляційної інстанції, скасовуючи ухвалу суду першої інстанції у відповідній частині, не погодився з наведеними висновками Господарського суду міста Києва, адже встановив, що відсутні підстави для висновку, що у справі №910/12591/18 вже був вирішений спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що й у даній справі №910/8912/25, оскільки позови не збігаються за складом учасників судового процесу та матеріально-правовими вимогами.

Не погоджуючись з висновками суду апеляційної інстанції, ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд" у поданій касаційній скарзі стверджує про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у відповідності до вимог статті 175 ГПК України.

5.3.2. У контексті наведеного колегія суддів виходить з такого.

За змістом статті 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з частиною першої статті 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У частині 1 та пунктах 4, 5 частини третьої статті 162 ГПК України передбачено, що в позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні, та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Тобто позовна заява обов`язково повинна містити предмет позову та підстави позову.

Так, предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яке опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Водночас правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (такі висновки наведено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 904/5726/19).

Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову. Підставою позову може бути як один, так і декілька юридичних фактів матеріально-правового характеру.

Предмет і підстава позову сприяють з`ясуванню наявності і характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Чинні процесуальні норми Господарського процесуального кодексу України не позбавляють заявника права на розгляд спору про той же предмет, у разі зазначення ним інших підстав позову та надання доказів, якими він обґрунтовує ці підстави (постанови Верховного Суду від 01.11.2022 у справі № 925/1152/21, від 28.06.2023 у справі № 910/1182/23, від 18.03.2021 у справі № 909/783/20, від 16.11.2021 у справі № 910/694/21).

З урахуванням зазначеного здійснення судом всебічного аналізу предмета і підстав заявленого позову сприяє з`ясуванню наявності та характеру спірних правовідносин між сторонами, застосуванню необхідного способу захисту права, визначенню кола доказів, необхідних для підтвердження наявності конкретного цивільного права і обов`язку. Така правова позиція є сталою, послідовною та висловлена у низці постанов Верховного Суду від 26.02.2022 у справі № 06/785/21, від 14.12.2022 у справі № 910/16463/21, від 02.03.2023 у справі № 925/1662/21, від 14.09.2023 у справ № 920/874/22.

Положеннями пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Отже, метою застосування цих норм процесуального права законодавець визначив, зокрема уникнення можливості формування різних висновків та тлумачень щодо наявних між сторонами обставин та правовідносин, як і уникнення застосування можливості подачі нового позову з тим же предметом, з тих же підстав та між тими ж сторонами, як засобу, направленого на спробу переглянути висновки судів за результатами розгляду попереднього позову, що не відповідатиме принципу юридичної визначеності.

Передумовою для застосування положень пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України є наявність двох справ з тотожним суб`єктним складом, предметом та підставами.

У постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 170/499/23 зазначено, що позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Колегія суддів не вбачає правових підстав для відступу від наведених вище сталих та послідовних висновків Верховного Суду. У той час як доводи касаційної скарги у наведеній частині не містять обґрунтованих доводів, а по суті є загальними, носять ознаки формального характеру та незгоду з висновками суду апеляційної інстанцій.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що визначальним для обґрунтованості застосування до спірних правовідносин положень пункту 2 частини першої статті 175 ГПК України є встановлення обставин тотожності спорів у справі №910/12591/18 та у справі №910/8912/25 (що розглядається).

5.3.3. Так, як встановлено судом апеляційної інстанції у даній справі позивачем заявлено вимоги до ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд", АТ "ДТЕК Дніпроенерго", ОСОБА_2 , ТОВ "ДТЕК".

У справі ж №910/12591/18, на яку послався суд першої інстанції як на справу з тотожним позовом, ОСОБА_1 заявлявся позов до ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд", АТ "ДТЕК Дніпроенерго".

Тобто склад учасників у зазначених справах є дещо відмінними, що обґрунтовано було відзначено судом апеляційної інстанції.

Крім того, у даній справі № 910/8912/25 предметом позову є матеріально-правова вимога про стягнення солідарно з ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд", АТ "ДТЕК Дніпроенерго", ОСОБА_2 та стягнення субсидіарно з DTEK Group B.V., DTEK Energy B.V., DTEK GRIDS B.V. мінімальних збитків - компенсації за примусово викуплені за несправедливою неринковою ціною акції АТ "ДТЕК Дніпроенерго" в розмірі 1 009 634,51 грн.

Натомість у справі № 910/12591/18 розглядались вимоги про:

- зобов`язання ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд" перерахувати ОСОБА_1 на його банківський рахунок як доплату за акції АТ "ДТЕК Дніпроенерго" в розмірі 313 541,73 грн;

- затвердження ціни придбання акцій АТ "ДТЕК Дніпроенерго" по публічній безвідкличній оферті ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд" від 09.10.2017 та по публічній безвідкличній вимозі ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд" від 07.12.2017 - у розмірі 1 547,4026 грн за одну акцію АТ "ДТЕК Дніпроенерго";

- визнання недійсним рішення наглядової ради АТ "ДТЕК Дніпроенерго" від 04.10.2017 в частині затвердження ринкової вартості однієї простої акції АТ "ДТЕК Дніпроенерго", затвердження ціни обов`язкового придбання акцій АТ "ДТЕК Дніпроенерго" та затвердження ціни придбання акцій АТ "ДТЕК Дніпроенерго" на рівні 488,14 грн за одну просту акцію АТ "ДТЕК Дніпроенерго".

Тобто матеріально-правові вимоги у цих справах також є дещо відмінними.

Також Суд ураховує, що фактичні підстави позовів у наведених справах не є повністю ідентичними. Зокрема, у справі, що переглядається, позивач посилається на інші юридичні факти, на яких позивач, зокрема, обґрунтовує правовірність нарахування до стягнення суми збитків.

За таких обставин, ураховуючи наведене вище у своїй сукупності, колегія суддів вважає, що на стадії відкриття провадження у справі у суду відсутні були безумовні підстави для відмови у відкритті провадження у даній справі із посиланням на пункт 2 частини першої статті 175 ГПК України.

У розрізі наведеного колегія суддів відзначає, що чинне законодавство України та судова практика розмежовують випадки - відмову у відкритті провадження у справі з посиланням на приписи статті 175 ГПК України і відмову у позові, коли йдеться про застосуванні принципу «res judicata».

Тобто норми ГПК України передбачають необхідність відмови у відкритті провадження (чи закриття провадження, якщо воно вже було відкрито) у випадку, коли ідентичний спір, тобто такий самий - де співпадають сторони, позовні вимоги, підстави позову, вже розглядався.

Тоді як існує більш широке поняття «res judicata» - правова визначеність. Воно поширюється на ширше коло випадків, оскільки перешкоджає суду розглядати спір, якщо новий позов спрямований по суті на те, щоб переглянути вже ухвалене у іншій справі рішення, хоча при цьому можуть бути дещо змінені позовні вимоги, чи підстави позову, чи коло сторін. Навіть у таких випадках, на думку Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), суд має виходити із принципу правової визначеності (рішення від 25.11.2021 (заява № 2836/10) у справі «Центр «Украса» проти України», де ЄСПЛ зазначив, що наявність судового провадження не повинно нівелювати результати іншого судового провадження та / або позбавляти його остаточне рішення юридичної сили та призводити до порушення принципу юридичної визначеності (пункт 44); рішення від 25.09.2025 (заява №36484/16) у справі «Д.Б. проти України», у якому ЄСПЛ підтвердив, що право на справедливий судовий розгляд за статтею 6 § 1 Конвенції включає принцип правової визначеності, згідно з яким остаточні судові рішення не повинні ставитися під сумнів без переконливих підстав).

З урахуванням наведеного суд у такому разі відмовляє у позові із посиланням на принцип res judicata. При відмові у позові з таких підстав позовні вимоги по суті не розглядаються. Суд відмовляє у позові через те, що спір між сторонами (учасниками справи) вже вирішений в іншій справі і мотивує саме такий висновок.

Отже, на переконання колегії суддів, питання обґрунтованості / необґрунтованості заявлених позовних вимог з урахуванням встановлених обставин справи, у тому числі і обставин встановлених у справі №910/12591/18, має бути вирішено судом під час розгляду справи.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов заснованого на правильному застосуванні висновку про відсутність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі на підставі статті 175 ГПК України, адже предмет, фактичні підстави позову в цих справах (№910/8912/25 та №910/12591/18), так само як і склад учасників, не є безальтернативно тотожними / ідентичними.

Відтак доводи касаційної скарги ТОВ "ДТЕК Пауер Трейд" не знайшли свого підтвердження.

Суд, ураховуючи предмет касаційного оскарження, відхиляє посилання скаржника на постанови Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №905/671/19 та від 03.02.2025 у справі № 910/8714/18, адже такі стосуються обґрунтованості / необґрунтованості позовних вимог щодо стягнення збитків по суті спору, чому суд касаційної інстанції на даній стадії розгляду справи не надає правову оцінку.

5.4. Отже, доводи касаційних скарг у своїй сукупності, з урахуванням наведеного у цій постанові, не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обґрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Колегія суддів касаційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що надано вичерпну відповідь на всі істотні, вагомі питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а інші доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують вказаного висновку.

6. Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

6.1. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій без змін, а скаргу - без задоволення.

За змістом частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

6.2. Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення, дійшов висновку про необхідність залишення касаційних скарг без задоволення, а постанови суду апеляційної інстанції - без змін.

7. Судові витрати

7.1. Судовий збір, сплачений у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладається на скаржників, оскільки Суд касаційні скарги залишає без задоволення, а судове рішення суду апеляційної інстанції - без змін.

Керуючись статтями 129, 300, 308, 309, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "ДТЕК Пауер Трейд" залишити без задоволення, а постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 у справі №910/8912/25 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Студенець

Судді С. Бакуліна

О. Кібенко