УХВАЛА

про передачу справи до іншого суду

м. Київ

18.12.2025Справа № 910/15281/25
Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши позовну заяву Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України (01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 12/2; ідентифікаційний код 37508596) до Виконавчого комітету Вербської сільської ради (35670, Рівненська обл., Дубенський р-н, с. Верба, вул. Львівська, буд. 88; ідентифікаційний код 44468306) та Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" (01033, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 1; ідентифікаційний код 37243279) про визнання реєстраційних дій незаконними, визнання недійсним та скасування свідоцтва про реєстрацію права власності, визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Міністерство економіки, довкілля та сільського господарства України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Виконавчого комітету Вербської сільської ради та Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", в якому просить суд:

- визнати вчинення реєстраційних дій АТ "ДПЗКУ" в частині звернення до Виконавчого комітету Вербської сільської ради щодо реєстрації державного майна за АТ "ДПЗКУ" незаконними;

- визнати незаконними дії Виконавчого комітету Вербської сільської ради щодо реєстрації державного майна за АТ "ДПЗКУ" та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 35855685 від 08.02.2012;

- визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 08.02.2012 серія САС № 984255 про реєстрацію права власності за АТ "ДПЗКУ" на комплекс будівель і споруд, розташований за адресою: Рівненська обл., Дубенський р., с. Верба, вулиця Львівська, будинок 35, що складається з А-І будівля контори, загальна площа 115,8 м.кв.; Б вагова, загальна площа 16,3 м.кв.; В будівля лабораторії, загальна площа 121,6 м.кв.; Г зерносклад № 1, загальна площа 379,7 м.кв; Д зерносклад № 2, загальна площа 903,2 м.кв.; Е зерносклад № 3, загальна площа 905,3 м.кв; Є зерносклад № 4, загальна площа 967,7 м.кв; Ж-ІІ будівля зерносушки, загальна площа 68,6 м.кв; И-IV робоча очисна башня, загальна площа 260,1 м.кв; К зерносклад № 5, загальна площа 1230,4 м.кв.; Л зерносклад № 6, загальна площа 1211,1 м.кв.; М зерносклад № 7, загальна площа 1233,9 м.кв.; О свинарник, загальна площа 320,4 м.кв.; Р зерносклад № 8, загальна площа 1229,9 м.кв.; У майстерня, загальна площа 103,2 м.кв.; Ф пожежне ДЕПО, загальна площа 51,2 м.кв.; Ц душова, загальна площа 53,0 м.кв.; Ч піднавіс, загальна площа 197,0 м.кв.; Ш гусятник, загальна площа 158,3 м.кв. за реєстраційним номером 35855685, що належить Державі Україна;

- визнати за державою Україна в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України () право власності на нерухоме майно комплекс будівель і споруд, розташований за адресою: Рівненська обл., Дубенський р., с. Верба, вулиця Львівська, будинок 35, що складається з А-І будівля контори, загальна площа 115,8 м.кв.; Б вагова, загальна площа 16,3 м.кв.; В будівля лабораторії, загальна площа 121,6 м.кв.; Г зерносклад № 1, загальна площа 379,7 м.кв; Д зерносклад № 2, загальна площа 903,2 м.кв.; Е зерносклад № 3, загальна площа 905,3 м.кв; Є зерносклад № 4, загальна площа 967,7 м.кв; Ж-ІІ будівля зерносушки, загальна площа 68,6 м.кв; И-IV робоча очисна башня, загальна площа 260,1 м.кв; К зерносклад № 5, загальна площа 1230,4 м.кв.; Л зерносклад № 6, загальна площа 1211,1 м.кв.; М зерносклад № 7, загальна площа 1233,9 м.кв.; О свинарник, загальна площа 320,4 м.кв.; Р зерносклад № 8, загальна площа 1229,9 м.кв.; У майстерня, загальна площа 103,2 м.кв.; Ф пожежне ДЕПО, загальна площа 51,2 м.кв.; Ц душова, загальна площа 53,0 м.кв.; Ч піднавіс, загальна площа 197,0 м.кв.; Ш гусятник, загальна площа 158,3 м.кв. за реєстраційним номером 35855685.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач вказує на те, що спірне майно є об`єктом державної власності, управління яким здійснюється Міністерством економіки, довкілля та сільського господарства України, однак за наслідками протиправних дій відповідачів вибуло з державної власності за відсутності правових підстав для цього, що свідчить про посягання на об`єкти, які є власністю Українського народу та перебувають під особливою правовою охороною Держави. Тому, реалізуючи свої повноваження щодо управління об`єктами державної власності, позивач вважає за необхідне вжити заходів для захисту інтересів Держави та відшкодування завданих збитків шляхом повернення спірного майна до державної власності, що на його переконання можливо шляхом задоволення заявлених позовних вимог.

За наслідками розгляду позовних матеріалів Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України судом було виявлено, що поданий позов не відноситься до територіальної юрисдикції Господарського суду міста Києва, а тому підлягає передачі для розгляду іншому суду з огляду на наступне.

Положеннями статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Тотожні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Порядок визначення територіальної підсудності господарських справ, закріплений в статтях 27-30 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких підсудність визначається за предметними і територіальними ознаками.

Так, частиною 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України встановлено виключну підсудність справ та передбачено, що спори, що виникають з приводу нерухомого майна розглядаються господарським судом за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Як зазначено в постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі №460/4286/16-ц та від 16.05.2018 у справі №640/16548/16-ц до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Аналогічну правову позицію щодо застосування положень цивільного та господарського процесуального законодавства України про виключну підсудність справ у спорах, що виникають з приводу нерухомого майна, викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18 та у постанові Верховного Суду від 18.07.2024 у справі №917/209/24.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

За визначенням, що дає Академічний тлумачний словник української мови, словосполука "з приводу" означає "у зв`язку з чим-небудь", тому словосполучення "з приводу нерухомого майна" треба розуміти як будь-який спір у зв`язку з нерухомим майно або певними діями, пов`язаними з цим майном.

Аналізуючи логічну послідовність зміни формулювання положень процесуального законодавства щодо правил розгляду позовів за виключною підсудністю, убачається її спрямованість на визначення виключної підсудності в цілому для всіх спорів, які виникають у межах відповідних правовідносин у зв`язку з нерухомим майном, безвідносно до предмета конкретного спору.

Отже, слід дійти висновку, що за правилами Господарського процесуального кодексу України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Подібні висновки щодо застосування правила виключної підсудності спорів щодо нерухомого майна викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі №910/10647/18 та від 16.02.2021 по справі №911/2390/18, а також у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №910/6644/18, від 07.06.2022 у справі №922/1010/21 та від 27.09.2022 у справі №922/423/19.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки спір за поданим позовом стосується захисту порушених прав держави України на нерухоме майно шляхом скасування дій, за яких воно вибуло з державної власності, та визнання прав власності на нього за державою Україна, то цей позов повинен розглядатися за правилами виключної підсудності, встановленими частиною 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України (за місцезнаходженням нерухомого майна), а тому підлягає передачі за підсудністю до Господарського суду Рівненської області.

При цьому, суд звертає увагу позивача на невірність визначення підсудності поданого ним позову згідно приписів ч. 2 ст. 29, ч. 6 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, адже альтернативна підсудність можлива за відсутності підстав для виключної підсудності, а даний спір, виходячи з його нормативно-правового обґрунтування та безпосереднього предмету не належить до спорів, що виникають з корпоративних відносин, оскільки направлений саме на захист майнових прав держави щодо спірного нерухомого майна, а не належних їй корпоративних прав в статутному капіталі відповідача 2, управителем яких є позивач.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо, зокрема, справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За таких обставин, позовні матеріали підлягають направленню до Господарського суду Рівненської області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 232, 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України до Виконавчого комітету Вербської сільської ради та Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання реєстраційних дій незаконними, визнання недійсним та скасування свідоцтва про реєстрацію права власності, визнання права власності з доданими до неї матеріалами передати за виключною підсудністю на розгляд Господарського суду Рівненської області (33013, Рівненська обл., Рівненський р-н, м. Рівне, вул. Давидюка Тараса, буд. 26А).

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.ст. 253-259 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя Р.В. Бойко