СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Харків Справа № 922/2090/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В. , суддя Слободін М.М.

за участю:

секретаря судового засідання: Пархоменко О.В.;

представник позивача (в залі суду): Кухтик В.М.;

представниця відповідача (в режимі відеоконференції): Худякова Н.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні Східного апеляційного господарського суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахалінське" (вх.№2272 Х/1) на рішення ухвалене Господарським судом Харківської області у складі судді Рильової В.В. 01.10.2025 (повний текст складений 09.10.2025) у справі №922/2090/25

за позовом Акціонерного товариства "Укртрансгаз",

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахалінське",

про стягнення 1 741 622,40грн,

УСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Укртрансгаз" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахалінське" заборгованості у розмірі 1741622,40грн.

Також позивач просить суд покласти на відповідача витрати зі сплати судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує несплатою відповідачем вартості послуг розподілу потужності за договором № транспортування природного газу від 01.03.2016 за квітень 2017 року.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі №922/2090/25 позов АТ "Укртрансгаз" задоволено повністю.

Стягнуто з ТОВ "Сахалінське" на користь АТ "Укртрансгаз" заборгованість у розмірі 1741622,40грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 20899,47 грн.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що позивачем у позовній заяві і інших процесуальних документах у справі невірно зазначено номер договору, саме: замість № вказано 1. При цьому, відповідач у процесуальних документах у справі посилається на правильний номер договору - №.

Суд зазначив, що додані до позову документи (зокрема, копії договору, додаткових угод, актів, рахунків тощо) підтверджують, що спірні правовідносини виникли саме з договору, на який посилається позивач -№.

За висновками суду, сам відповідач у відзиві посилається на правильний номер договору, що свідчить про відсутність будь-яких розбіжностей між сторонами щодо його ідентифікації.

За таких обставин суд дійшов висновку, що, зазначена описка не може бути підставою для залишення позову без розгляду або визнання поданих доказів неналежними, оскільки вона має виключно технічний характер і не впливає на права та обов`язки сторін у справі.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо повної оплати вартості послуг з розподілу потужності за договором у квітні 2017 року, суд дійшов висновку про наявність у відповідача основної суми заборгованості у розмірі 1741622,40грн та задовольнив позовні вимоги АТ "Укртрансгаз".

Розглянувши клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності враховуючи, що 29.03.2017 між сторонами підписано та скріплено печатками Додаток 1/1 до Договору транспортування природного газу від 01.03.2016.

Таким чином, строк виконання зобов`язання настав у відповідача 03.04.2017 (відповідач мав здійснити оплату за договором № 160400621 саме 03.04.2017, оскільки понеділок-перший робочий день за днем виникнення такого зобов`язання (01.04.2017)), а строк позовної давності почав свій перебіг з наступного календарного дня 04.04.2017, то закінчитися він мав 04.04.2020.

Суд зазначив, якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року (момент набрання чинності 02 квітня 2020 року Законом № 540-IX), то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану. Перебіг строків позовної давності було відновлено з 4 вересня 2025 року, коли набув чинності Закон № 4434-ІХ, який виключив з пункту 19 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України норму про зупинення строків на період дії воєнного стану.

28.10.2025 ТОВ "Сахалінське" звернулося до Східного апеляційного господарського суду через підсистему "Електронний суд" з апеляційною скаргою, в якій просить суд:

1.Прийняти до розгляду апеляційну скаргу ТОВ "Сахалінське" на рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі № 922/2090/25 та відкрити апеляційне провадження.

2. Скасувати рішення господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі № 922/2090/25, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог АТ "Укртрансгаз" до ТОВ "Сахалінське" у повному обсязі.

Апелянт посилається на розірвання договору транспортування природного газу № від 01.03.2016 та відсутність фінансових зобов`язань перед позивачем, оскільки на момент припинення з 01 березня 2019 року договору транспортування природного газу № від 01.03.2016 фінансово-господарські відносини за вказаним договором існували між ТОВ "Сахалінське" та Філією "Оператор газотранспортної системи України" АТ "Укртрансгаз" (код ЄДР 41635376).

Претензій та повідомлень про наявність фінансових зобов`язань на момент припинення з 01 березня 2019 року договору транспортування природного газу № від 01.03.2016 відповідач не отримував.

Скаржник зазначає, що правовідносини за договором транспортування природного газу № від 01.03.2016 існували як з позивачем, так і з Філією "Оператор газотранспортної системи України", ідентифікаційний код 41635376, та вважає, що судом першої інстанції не було з`ясовано обставини, що мають значення для справи, а саме, якими повноваженнями наділено Філію "Оператор газотранспортної системи України" АТ "Укртрансгаз" (код ЄДР 41635376) у правовідносинах за договором транспортування природного газу № від 01.03.2016, оскільки угоду від 05.08.2019 про розірвання договору транспортування природного газу (на яку посилається позивач в обґрунтування позовних вимог про існування фінансових зобов`язань, що виникли в період дії Договору) було підписано між ТОВ "Сахалінське" та АТ "Укртрансгаз" в особі Філії "Оператор газотранспортної системи України" (код ЄДР 41635376).

Поряд з цим, за доводами апелянта, матеріали справи не містять ані положення про відокремлений підрозділ позивача Філія "Оператор газотранспортної системи України", ані інших доказів для встановлення повноважень вказаного відокремленого підрозділу позивача у спірних правовідносинах.

Відповідач зазначає, що позивач жодного разу не звертався до нього із претензіями з приводу оплати потужності за квітень 2017 року, такі докази відсутні у матеріалах справи.

У матеріалах справи міститься лист від 20.04.2017 №5190/12, про надіслання рахунку-фактури за квітень, травень 2017 року, яким позивачем "пропонувалося здійснити оплату потужності відповідно до умов Договору". У той же час, рахунок або рахунок-фактура за своїми функціями є тотожними документами, за своїм призначенням не відповідають ознакам первинного документа, оскільки ними не фіксується будь-яка господарська операція, розпорядження або дозвіл на проведення господарської операції, а вони мають лише інформаційний характер.

За умови існування заборгованості відповідача перед АТ "Укртрансгаз", такі фінансові зобов`язання мали бути підтверджені первинними документами, складеними відповідно до ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". У свою чергу, Додаток № 1, на який посилається позивач, не містить усіх обов`язкових реквізитів, які мають містити первинні документи, зокрема не містить інформації щодо змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції, не містить фінансових зобов`язань, тарифу, розміру ПДВ.

За доводами скаржника, поза увагою суду залишились обставини того, що позивачем не зареєстровано податкові зобов`язання на суму ПДВ у розмірі 290270,40 грн, яку позивач, у тому числі, заявляє до стягнення.

Також апелянт зауважує, оскільки дія постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 була зупинена ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі 826/5621/17, тому у відповідача не було правових підстав для сплати рахунку АТ "Укртрансгаз" №04-17-/P/1 від 20.04.2017 на загальну суму 1741622,40 грн.

Відповідача звертає увагу суду, що тариф, встановлений Регулятором у відповідній точці входу чи точці виходу не зазначений в Додатку 1/1 до Договору, що міститься у матеріалах справи.

Однак, судом не була надана оцінка вказаним обставинам. Також судом не була надана оцінка доводам відповідача, що якщо звернутися до Додатку 1/1, цей документ підписано сторонами 29 березня 2017 року. Отже, факт надання позивачем і отримання відповідачем послуги замовленої (гарантованої) потужності на квітень 2017 року відбувся в момент вчинення правочину щодо узгодження сторонами обсягу цієї послуги, а саме - підписання додатку № 1.

Станом на 29 березня 2017 року послуга доступу до потужності ще не була оплатною, оскільки, як встановлено судом першої інстанції, постанова НКРЕКП № 348, якою установлено Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз" тарифи на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу до газотранспортної системи та точок виходу з газотранспортної системи набрала чинності з 01.04.2017 та станом на 29.03.2017 року не була опублікована.

Тобто відповідачем не внесена передплата за послугу доступу до потужності оскільки на момент укладання додатку № 1 та узгодження обсягу на квітень 2017 року - така послуга не була оплатною.

Крім того апелянт посилається на те, що під час розгляду справи в суді першої інстанції в судовому засіданні 01.10.2025 на стадії оцінки доказів було виявлено, що позивачем у позовній заяві та інших процесуальних документах у справі невірно зазначено номер договору, саме: замість № вказано 1.

Фактично, як стверджує відповідач, на стадії оцінки доказів у справі було виявлено, що позовна заява АТ "Укртрансгаз" у справі №922/2090/25 не відповідає вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, подана без додержання імперативних вимог, викладених у статті 162 ГПК України.

Вказаний недолік позовної заяви, як письмового, офіційного документу, було усунуто "усно", коли 01.10.2025 представник позивача під звукозапис повідомив, що зазначення у позовній заяві неправильного номера договору є технічною опискою, яка не впливає на зміст та суть позовних вимог.

З огляду на викладені обставини апелянт вважає, що розгляд справи відбувся з порушення норм процесуального права, зокрема частини 11 статті 176 ГПК України.

На думку відповідача, дії суду першої інстанції щодо усного врахування описки і таким чином усного виправлення недоліків позовної заяви не відповідають чинному законодавству, так як процесуальним законом не передбачено можливості усно виправляти позовну заяву письмовий документ, який подається до суду.

Крім того, суд першої інстанції мав можливість надати час позивачу для усунення недоліків позовної заяви згідно з вимогами частини 11 статті 176 ГПК України, проте не скористався вказаними нормами для усунення недоліків позовної заяви, так само як і не залишив позов без розгляду, що на думку апелянта є порушенням норм процесуального права.

Також відповідач зазначає про наявність підстав для застосування строку позовної давності.

За доводами скаржника, враховуючи положення пункту 8.3 Договору транспортування природного газу № щодо здійснення оплати на умовах 100 відсотків попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, позивачу достовірно було відомо вже 31.03.2017 про порушення свого права на оплату, оскільки така не могла надійти на умовах передплати.

Таким чином, апелянт вважає, що строк позовної давності почав свій перебіг з 01.04.2017 та закінчився 01.04.2020.

Як зазначає апелянт, судом першої інстанції не враховано, що вимоги позивача про стягнення заборгованості заявлені з пропущенням строку позовної давності, що є окремою підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 справу №922/2090/25 передано на розгляд суду у складі колегії суддів: головуючий суддя Шутенко І.А., суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 витребувано у Господарського суду Харківської області матеріали справи №922/2090/25; відкладено вирішення питань щодо руху апеляційної скарги ТОВ "Сахалінське" на рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі №922/2090/25 до надходження матеріалів справи.

05.11.2025 справа №922/2090/25 надійшла до Східного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Сахалінське" на рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі №922/2090/25; установлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; установлено строк до 26.11.2025 для подання заяв та клопотань; призначено справу до розгляду на 09.12.2025 об 11:00 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань №132.

14.11.2025 до Східного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення без змін.

Вважає, що доводи апеляційної скарги не підтверджують порушення норм матеріального та процесуального права судом при прийнятті оскаржуваного рішення, а також не спростовують правильності встановлення судом обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, яким надано належну оцінку, а тому оскаржуване рішення є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга безпідставною, такою, що вказаного не спростовує та задоволенню не підлягає.

Позивач не погоджується з доводами апеляційної скарги про нез`ясування судом обставин справи щодо повноважень філії Позивача, та зазначає, що вказані доводи не мають значення для вирішення справи, оскільки позов заявлено безпосередньо самим АТ "Укртрансгаз", а не її філією, тобто стороною у справі є сама юридична особа. Обставина того, що угода про розірвання договору укладена філією позивачем не заперечується, вчинення такого правочину позивачем схвалюється, наявність повноважень на його вчинення довірителем не ставиться під сумнів. Більш того, аналогічні договори з 01.03.2019 розривались з усіма замовниками послуг, оскільки ринок природного газу переходив на добове балансування, у зв`язку з чим НКРЕКП було затверджено нову форму типового договору

Позивач зазначає, що зупинення дії постанови ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі №826/5621/17 не є її скасуванням, відповідно зупинення дії постанови лише припиняє її юридичну силу для майбутніх правовідносин, а не тих, що існували до її зупинення.

Крім того, укладання додатку №1 є достатнім доказом надання відповідної послуги без оформлення додатково будь-яких актів, оскільки у Додатку 1/1 (РОЗПОДІЛ ПОТУЖНОСТІ) від 29.03.2017 відповідачем визначені величини та тип замовленої потужності, водночас встановлено період з 01.04.2017 по 30.04.2017 на який така послуга замовляється. Таким чином сторони узгодили, що умови договору в частині надання замовлених послуг застосовуються саме у той період, коли набуває чинності тариф (з 01.04.2017) на такі послуги.

Тариф на послуги розподілу потужності для точок входу набув чинності лише 01.04.2017 відповідно до постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348. Відповідно якщо послуга замовленої потужності стала оплатною лише з 01.04.2017 у зв`язку із вступом в дію прийнятих тарифів, то зобов`язання відповідача сплатити вартість таких послуг, навіть на умовах попередньої оплати, виникли після дати набрання чинності тарифу.

Відповідач у суді першої інстанції у відзиві на позовну заяву не посилався на відсутність у Додатку 1/1 від 29.03.2017 тарифу на послуги, про які зазначає у апеляційній скарзі, тому позивач зазначає про недотримання скаржником норм процесуального права, зокрема приписів ч. 4 ст. 165 ГПК України.

Заперечуючи по суті таких доводів Відповідача, зазначає, що договір № від 01.03.2016 укладений у формі типового договору, затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497. Затверджена типова форма договору також містить форму Додатку 1, яка не передбачає вказання тарифу, як стверджує відповідач.

Також посилається на те, що відповідно до п. 7.1 Договору зазначено, що вартість послуг розподілу потужності розраховується за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП). Отже тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується Сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору (п. 7.3 Договору).

Зобов`язання відповідача здійснити оплату вартості саме замовленої потужності достатньо підтвердити Додатком 1/1 від 29.03.2017. За поясненням позивача, в межах даної справи він не обмежився одним лише Додатком 1/1 від 29.03.2017, а сукупністю наданих документів підтвердив не лише факт замовлення потужності відповідачем, а й фактичне використання замовленої потужності, про що свідчить факт реального подання відповідачем обсягів природного газу на точку входу.

Відповідач у апеляційній скарзі посилається на обставини відсутності оформленого акту наданих послуг, як на прострочення кредитора, через що відповідач не виконав свій обов`язок з оплати. Однак, з такими доводами позивач не погоджується в силу того, що відсутність оформленого акту наданих послуг не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність акту наданих послуг не звільняє відповідача від обов`язку з оплати послуг замовленої потужності.

Крім того, позивач заперечує проти доводів Відповідача про сплив строку позовної давності та вважає їх необґрунтованими. Зазначає, що грошове зобов`язання здійснити оплату підлягало виконанню 03.04.2017, тобто у перший робочий день за днем виникнення такого зобов`язання, що пов`язується з моментом набрання чинності тарифу 01.04.2017. Грошове зобов`язання відповідача стає порушеним у зв`язку з простроченням, відповідно перебіг строку позовної давності розпочинається з 04.04.2017, тобто з наступного дня коли зобов`язання мало бути виконано. Відповідно трирічний строк позовної давності мав би закінчитись 04.04.2020, натомість на цю дату вже введено карантин та перебіг строку позовної давності зупинено.

Також позивач вважає, що відповідач вдається до процесуального формалізму у доводах про допущену описку у номері договору; такі доводи є необґрунтованими та не є підставою для настання таких процесуальних наслідків, до яких прагне відповідач з метою недобросовісного ухилення від виконання своїх фінансових зобов`язань.

Судом апеляційної інстанції було вжито всіх можливих заходів задля повідомлення учасників процесу про хід розгляду справи, витримано терміни, які суд вважає достатніми для можливості реалізації сторонами своїх процесуальних прав.

В судовому засідання апеляційної інстанції 09.12.2025 приймала участь в режимі відеоконференції представниця відповідача (апелянта), яка надала пояснення по суті спору, підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила оскаржуване рішення скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Присутній в залі суду представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги з підстав, зокрема, викладених у відзиві, надав пояснення по суті спору. В задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, оскаржуване рішення залишити без змін.

Враховуючи, що в судове засідання з`явились представники обох сторін, та те, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду скарги; представники сторін висловили доводи, вимоги та заперечення щодо апеляційної скарги, в тому числі в письмовому вигляді, судова колегія вважає можливим розглянути скаргу в даному судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта, заперечення позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.

01.03.2016 між АТ "Укртрансгаз" (далі за текстом позивач, Оператор) та ТОВ "Сахалінське" (далі за текстом відповідач, Замовник) було укладено договір № транспортування природного газу, відповідно до пункту 2.1. якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу (далі - Послуги) на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг.

Послуги надаються на умовах, визначених у кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором (пункт 2.2. Договору).

Пунктом 2.3 Договору сторони узгодили послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (далі - розподіл потужності);

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій (далі - транспортування);

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї (далі - балансування).

Відповідно до пункту 2.4. Договору обсяг послуг, що надаються за цим Договором, визначається підписанням додатка 1 (розподіл потужності) та/або додатка 2 (транспортування) до цього Договору.

Приймання-передача газу, документальне оформлення та подання звітності оператору здійснюється відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи, затверджений постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2493 (далі - Кодекс) (пункт 2.5 Договору).

Відповідно до пункту 2.6. Договору замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі.

Згідно з пунктом 2.7. Договору Оператор має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, приймати газ в точках входу та/або передавати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів.

Додатки 1, 2, 3 є невід`ємними частинами договору (пункт 2.8. вказаного правочину).

Оператор зобов`язаний своєчасно надавати Послуги належної якості (пункт 3.1 Договору).

Пунктом 3.2 договору визначено, що Оператор, зокрема, має право своєчасно отримувати від Замовника плату за надані послуги.

Згідно з пунктом 4.1. Договору Замовник зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг.

Відповідно до пункту 4.2. Договору Замовник має право отримувати від Оператора Послуги належної якості та в обумовлені цим Договором строки.

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що вартість послуг розраховується:

1) розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються регулятором;

2) транспортування - за тарифами, які встановлюються регулятором;

3) балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

За умовами пункту 7.3. Договору тарифи, передбачені пунктом 7.1. цього розділу, є обов`язковими для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору.

У відповідності до положень пункту 8.1. Договору величина договірної потужності Замовника визначається згідно з величиною потужностей, визначених у додатку 1 до цього договору. Величина договірної потужності Замовника визначається відповідно до розподілу потужності, який здійснюється в порядку, передбаченому положеннями Кодексу, та оформлюється додатком 1 до даного договору.

За умовами пункту 8.3. Договору вартість договірної потужності на період газового місяця визначається як сума вартості договірних потужностей за кожен день газового місяця. Оператор направляє рахунки-фактури на електронну адресу Замовника. Оплата вартості договірної потужності замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів в сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок оператора на умовах 100% попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей. Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, була чи не була повністю використана замовлена потужність.

Послуги, які надаються за цим Договором, за винятком послуг балансування, оформлюються оператором і замовником актами наданих послуг (пункт 11.1. Договору).

Пунктами 11.2. та 11.3. Договору визначено, що оператор до п`ятнадцятого числа місяця, наступного за звітним, направляє замовнику два примірники акта наданих послуг за газовий місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою оператора. Замовник протягом двох днів з дати одержання акта наданих послуг зобов`язується повернути оператору один примірник оригіналу акта наданих послуг, підписаного уповноваженим представником та скріпленого печаткою замовника, або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання акта наданих послуг. У випадку відмови від підписання акта наданих послуг розбіжності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього Договору або в судовому порядку. До прийняття рішення судом вартість послуг визначається за даними оператора.

Згідно з пунктом 11.5. Договору оператор і замовник зобов`язується здійснювати звірку розрахунків щокварталу до двадцять п`ятого числа місяця, наступного за кварталом. Звірка розрахунків оформлюється сторонами актом звірки.

Відповідно до пункту 12.1. Договору протягом всього строку отримання послуг замовник надає оператору та підтримує на належному рівні фінансове забезпечення відповідно до вимог Кодексу.

Згідно з пунктом 12.2. Договору фінансове забезпечення щодо замовленої потужності надається у формах, визначених Кодексом, в сумі місячних зобов`язань на користь Оператора.

Цей Договір набирає чинності з дня його укладення на строк до 31.12.2016, умови Договору застосовуються до відносин сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01.01.2016. Цей Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо не менше ніж за місяць до закінчення строку дії цього Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов (пункт 17.1. Договору)

Пунктом 17.4. Договору узгоджено, що цей Договір може бути розірваний:

- за згодою сторін цього Договору;

- будь-якою стороною в односторонньому порядку шляхом надання письмового повідомлення іншій стороні за тридцять календарних днів, якщо інша сторона не виконує свої зобов`язання за цим Договором;

- в інших випадках, передбачених чинним законодавством України та Кодексом.

Згідно з пунктом 17.5. Договору розірвання цього Договору не звільняє сторони від виконання своїх фінансових зобов`язань за цим Договором.

28.03.2017 НКРЕКП прийнято Постанову №348, якою установлено Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз" тарифи на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу до газотранспортної системи та точок виходу з газотранспортної системи згідно з додатком (пункт 1).

Ця постанова набирає чинності з 01.04.2017, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр" (пункт 2).

Згідно з пунктом (рядком) 3 вказаного додатку, для газовидобувних підприємств, які подають природний газ на точку входу до газотранспортної системи встановлено тариф для точок входу у розмірі 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу.

29.03.2017 між сторонами підписано та скріплено печатками Додаток 1/1 до Договору № транспортування природного газу від 01.03.2016.

Вказаним додатком сторони погодили гарантовану потужність у період з 01.04.2017 по 30.04.2017 в обсязі 152,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське (Г-в до ГРС Олексіївка), ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003528O та 10,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське 2 (Г-н до ГРС Олексіївка) ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003532Х.

01.04.2017 Постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 набрала чинності.

Відповідно до Звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу відповідача №1 від 05.05.2017 та відповідно до акту приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року від 05.05.2017, позивач у квітні 2017 року прийняв на точці входу в газотранспортну систему від відповідача 4 865 488 тис.куб.м видобутого природного газу.

20.04.2017 АТ "Укртрансгаз" склав рахунок №04-17-/Р/1 вартості наданих послуг розподілу потужності на точці входу за квітень 2017 року на загальну суму 1741622,40 грн (163 тис.куб.м х 30 (кількість днів) х 296,80грн (тариф без ПДВ) х 1,2 (ПДВ).

АТ "Укртрансгаз" звернувся до ТОВ "Сахалінське" із листом від 20.04.2017 №5190/12, в якому зазначило, що з 01.04.2017 встановлено тарифи для точок входу в газотранспортну систему в розмірі 296,80грн за 1000куб.м. на добу без ПДВ та пропонувало останньому терміново здійснити оплату потужності відповідно до умов Договору, додавши до листа рахунки фактури для сплати за квітень 2017, травень 2017 року.

Однак вказана вимога не була виконана Замовником.

Угодою від 05.08.2019 Договір № транспортування природного газу від 01.03.2016 було розірвано з 01.03.2019. Також в цій угоді зазначено, що з 01.03.2019 зобов`язання сторін, що виникають із договору, припиняються, окрім фінансових зобов`язань, що виникли в період дії договору і сторони не вважають себе пов`язаними будь-якими правами та обов`язками в цій частині.

Таким чином, у зв`язку з несплатою відповідачем вартості послуг розподілу потужності за договором № транспортування природного газу від 01.03.2016 за квітень 2017 року, АТ "Укртрансгаз" звернулося до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Сахалінське" 1741622,40грн, який судом першої інстанції задоволений в повному обсязі.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Предметом спору у даній справі є стягнення з відповідача вартості послуги замовленої (гарантованої) потужності за квітень 2017 року.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини 2 статті 11, частини 1 статті 509, частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526, частина 1 статті 628, стаття 629 ЦК України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Відповідно до статті 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Згідно з частиною 1 статті 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Поряд з наведеними загальними нормами, які регулюють правовідносини з надання послуг та порядок виконання відповідних зобов`язань, спірні правовідносини між сторонами, як суб`єктами ринку природного газу України, також регулюються спеціальними нормами, якими регламентовані правовідносини, що виникають стосовно послуг у сфері функціонування газотранспортної системи України.

Так правовідносини за участі всіх суб`єктів ринку природного газу України: операторів суміжних систем, газовидобувних підприємств, замовників, споживачів та постачальників природного газу незалежно від підпорядкування та форми власності, а також операторів торгових платформ, що виникають стосовно функціонування газотранспортної системи України, регламентовані Кодексом газотранспортної системи, який розроблено відповідно до Законів України "Про ринок природного газу", "Про метрологію та метрологічну діяльність", "Про трубопровідний транспорт", "Про нафту і газ", "Про природні монополії" та інших нормативно-правових актів; визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України; є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.

Відповідно до положень пунктів 1, 9, 10 глави 1 розділу VIII цього Кодексу (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі послуг балансування системи, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування. Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.

Замовник послуг транспортування на підставі договору транспортування може замовити в оператора газотранспортної системи послуги, що є складовими послуги транспортування, зокрема, доступ до потужності в точці входу або виходу з газотранспортної системи. Замовлені величини розподілу потужності визначаються додатком до договору транспортування природного газу.

Типовий договір транспортування природного газу (далі - Типовий договір) затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 №2497.

Отже, правовідносини між замовником та оператором газотранспортної системи щодо одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування газу, у тому числі послуг балансування системи, що є складовими послуги транспортування природного газу, однією із особливостей яких є те, що вони здійснюються виключно на підставі договору транспортування, регламентуються, окрім як загальними положеннями про зобов`язання/договір та їх виконання (пункти 8.2-8.3), також спеціальними нормами, що регулюють правовідносини, які виникають стосовно функціонування газотранспортної системи України, зокрема положеннями Кодексу газотранспортної системи та Типового договору, який, з урахуванням приписів частини четвертої статті 179 ГК України, визначає зміст та умови Договору, укладеного між сторонами у цій справі.

За приписами Кодексу газотранспортної системи (глава 2 "Фінансове забезпечення" розділу VIII) та відповідно до умов Типового договору (розділ ХІІ) послуги транспортування природного газу надаються за умови надання замовником послуги оператору фінансового забезпечення відповідно до вимог Кодексу газотранспортної системи.

При цьому наведене в главі 2 "Фінансове забезпечення" розділу VIII Кодексу газотранспортної системи законодавче регулювання умов фінансового забезпечення послуг транспортування природного газу фінансового забезпечення цих послуг розмежоване в залежності від виду послуги та є відмінним для кожної із послуг у складі послуг транспортування природного газу: послуги доступу до потужності (пункт 2), послуг балансування системи (пункт 3).

Умови, порядок та розмір надання фінансового забезпечення у випадку надання доступу до потужності визначені пунктом 2 глави 2 "Фінансове забезпечення" розділу VIII цього Кодексу та полягали, зокрема у тому, що розмір фінансового забезпечення для замовника послуг транспортування у випадку надання доступу до потужності має бути не меншим за місячну вартість послуг транспортування природного газу, визначену на підставі розподілу потужностей та тарифів на послуги транспортування, встановлених Регулятором.

Фінансове забезпечення у випадку доступу до потужності може бути надане в таких формах:

1) безвідкличної, безумовної банківської гарантії, виданої відповідно до вимог чинного законодавства України, на користь оператора газотранспортної системи в сумі місячних фінансових зобов`язань, що підлягає виплаті на його першу вимогу;

2) попередньої оплати послуг на підставі умов договору транспортування в сумі місячних фінансових зобов`язань.

Відповідно до розділу ІХ Кодексу газотранспортної системи доступ до потужності надається лише замовникам послуг транспортування, які уклали з оператором газотранспортної системи договір транспортування. Доступ до потужності надається оператором газотранспортної системи на такі періоди:

1) річні, де потужність доступна строком на 1 газовий рік, з постійним потоком за кожну годину протягом газового року;

2) квартальні, де потужність доступна строком на 1 газовий квартал, з постійним потоком за кожну годину протягом газового кварталу (квартали газового року починаються 01 жовтня, 01 січня, 01 квітня або 01 липня відповідно);

3) місячні, де потужність доступна строком на 1 газовий місяць, з постійним потоком за кожну годину протягом газового місяця (місяці починаються кожного першого дня газового місяця);

4) за добу наперед, де потужність доступна строком на 1 газовий день, постійним потоком за кожну годину протягом газового дня. Замовлені величини розподілу потужності визначаються додатком (Розподіл потужності) до договору транспортування природного газу, який є невід`ємною частиною договору.

Враховуючи узгодження сторонами в пункті 8.3 Договору порядку оплати вартості договірної потужності, суд доходить висновку, що сторони погодили в Договорі умови щодо надання фінансового забезпечення послуг доступу до потужності - у формі попередньої оплати послуг на підставі умов договору транспортування в сумі місячних фінансових зобов`язань.

За змістом норми статті 903 ЦК України, положень пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи (який визначає одним із принципів доступу суб`єктів ринку природного газу до газотранспортної системи здійснення своєчасної та повної оплати послуг, наданих оператором газотранспортної системи), положень глави 2 розділу VIII цього Кодексу, положень Типового договору, а також враховуючи умови пункту 3.2 Договору, послуги транспортування природного газу надаються на умовах їх оплатності, що визначаються відповідними нормами та умовами Договору.

При цьому, за змістом наведених положень, умов Типового договору та умов Договору правила та вимоги щодо оплатності послуг транспортування природного газу застосовуються у разі надання відповідних послуг. Тоді як за відсутності факту та доказів надання відповідних послуг надавач послуг (оператор) позбавлений права та підстав вимагати їх оплати від отримувача послуг (замовника).

З цим висновком щодо застосування норм права також узгоджується і визначений в пункті 8.3 Договору порядок розрахунку замовника послуг за замовлену потужність, зокрема з обов`язком замовника сплачувати оператору вартість замовленої потужності незалежно від того, була чи не була повністю використана замовлена потужність.

Особливість визначеного Договором порядку надання послуги замовленої (гарантованої) потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (пункт 2.3 Договору) полягає в особливості фіксування факту її передачі (у відповідному обсязі), що здійснюється шляхом підписання сторонами додатку №1, який за умовами Договору є необхідним і достатнім доказом надання оператором замовнику вказаної послуги в узгодженому обсязі у відповідному газовому періоді (пункт 2.4 Договору), і не вимагає за умовами Договору додаткового оформлення передачі вказаної послуги, зокрема і шляхом оформлення акту наданих послуг замовленої потужності у відповідному газовому періоді за правилами пункту 11.1 Договору.

Отже, особливість вказаної послуги у правовідносинах з транспортування природного газу полягає в тому, що її надання оператором і отримання замовником (у вигляді доступу до використання) відбувається в один і той же момент - в момент узгодження сторонами обсягу цієї послуги на відповідний газовий період шляхом підписання додатку № 1 до Договору з визначеними сторонами обсягами гарантованої (замовленої) місячної потужності у відповідному газовому періоді (пункти 2.3, 2.4 Договору), що засвідчує як факт надання цієї послуги оператором, так і факт її отримання замовником, а відповідно, обумовлює виникнення у замовника (відповідача) обов`язку, передбаченого в пункті 8.3 Договору, оплатити цю послугу на умовах та за правилами цього пункту Договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.10.2021 у справі №910/1878/20.

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено Східним апеляційним господарським судом, 29.03.2017 між АТ "Укртрансгаз" та ТОВ "САХАЛІНСЬКЕ" підписано та скріплено печатками Додаток 1/1 до Договору №160400621 транспортування природного газу від 01.03.2016.

Вказаним додатком сторони погодили гарантовану потужність у період з 01.04.2017 по 30.04.2017 в обсязі 152,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське (Г-в до ГРС Олексіївка), ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003528O та 10,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське 2 (Г-н до ГРС Олексіївка) ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003532Х.

Вказаний додаток підписано представниками сторін та скріплено печатками.

Отже, сторонами було погоджено величину послуги гарантованої потужності у період з 01.04.2017 по 30.04.2017 в обсязі 152,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське (Г-в до ГРС Олексіївка), ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003528O та 10,5 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКНГ Сахалінське 2 (Г-н до ГРС Олексіївка) ЕІС-код точки входу/виходу 56ZIPHAR1003532Х.

Відповідно до Звіту про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу відповідача №1 від 05.05.2017 за квітень 2017 року та відповідно до акту приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року від 05.05.2017 позивач у квітні 2017 року прийняв на точці входу в газотранспортну систему від відповідача 4 890 000 тис.куб.м видобутого природного газу.

Отже, що сторонами було погоджено величину послугу гарантованої потужності у період з 01.04.2017 по 30.04.2017.

Доводи апелянта про те, що направляючи відповідачу угоду про розірвання договору транспортування природного газу № від 01.03.2016 Філія "Оператор газотранспортної системи України" не повідомляла відповідача про наявні фінансові зобов`язання, не надавала актів звірки взаємних розрахунків, що на думку апелянта свідчить про відсутність таких фінансових претензій з боку Оператора, відхиляються судом через те, що акт звірки розрахунків не є первинним обліковим документом, не підтверджує факт виконання або припинення зобов`язань і має виключно інформаційно-довідковий характер.

В угоді про розірвання договору транспортування природного газу від 01.03.2016 № відсутні положення про повне виконання сторонами зобов`язань або про прощення боргу, отже угода не може тлумачитися, як підтвердження відсутності заборгованості.

Згідно умов угоди про розірвання договору очевидним є те, що зобов`язань сторін з 01.03.2019 припиняються за договором № на майбутнє та сторони не вважають себе пов`язаними, зокрема, обов`язком транспортувати газ, правом вимагати транспортування, іншими нефінансовими правами та обов`язками, при цьому прямо встановлено виняток щодо фінансових зобов`язань, які виникли в період дії договору. Отже, розірвання договору не припиняє та не скасовує грошові зобов`язання, що виникли до цієї дати, а твердження про відсутність заборгованості суперечить буквальному змісту угоди та положенням статті 653 ЦК України.

Колегія суддів апеляційного господарського суду також не приймає доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини щодо повноважень філії Оператора газотранспортної системи України АТ "Укртрансгаз" у правовідносинах за договором транспортування природного газу, з огляду на таке.

Відповідно до статті 95 Цивільного кодексу України філія є відокремленим підрозділом юридичної особи, не є юридичною особою та діє від імені юридичної особи, яка її створила. Отже, філія не набуває самостійних цивільних чи господарських прав та обов`язків, а всі права та обов`язки, що виникають у зв`язку з її діяльністю, належать юридичній особі.

За таких обставин твердження апелянта про існування правовідносин за договором транспортування природного газу одночасно з юридичною особою та її філією є помилковим. Правовідносини за договором виникли та існували виключно з АТ "Укртрансгаз" як юридичною особою, а зазначення у договорі або додаткових угодах формулювання "в особі філії" не змінює суб`єктного складу зобов`язання та свідчить лише про спосіб реалізації юридичною особою своїх прав через відокремлений підрозділ.

Колегія суддів також зазначає, що підписання угоди 05.08.2019 про розірвання договору транспортування природного газу між ТОВ "Сахалінське" та АТ "Укртрансгаз" в особі філії Оператора газотранспортної системи України не означає участі філії, як самостійної сторони правочину. Стороною зазначеної угоди є АТ "Укртрансгаз", а філія виступала виключно як структурний підрозділ юридичної особи.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності в матеріалах справи положення про відокремлений підрозділ та інших доказів повноважень філії не приймаються судом апеляційної інстанції, оскільки з`ясування внутрішніх організаційних питань діяльності юридичної особи не належить до обставин, які підлягають доказуванню у спорі про виконання грошових зобов`язань.

Крім того, матеріалами справи підтверджується, що протягом усього періоду дії договору апелянт здійснював господарські відносини з АТ "Укртрансгаз" через відповідну філію, приймав послуги транспортування природного газу та не ставив під сумнів повноваження відокремленого підрозділу. За таких умов посилання апелянта на відсутність доказів повноважень філії після виникнення заборгованості не може бути підставою для звільнення від виконання фінансових зобов`язань.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що дія постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 була зупинена ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі 826/5621/17, тому у відповідача не було правових підстав для сплати рахунку АТ "УКРТРАНСГАЗ" №04-17-/P/1 від 20.04.2017 на загальну суму 1741622,40 грн.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції, 28.03.2017 НКРЕКП прийнято Постанову №348, якою встановлено Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз" тарифи на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу до газотранспортної системи та точок виходу з газотранспортної системи згідно з додатком (пункт 1).

Ця постанова набирає чинності з 01.04.2017, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр" (пункт 2).

Згідно з пунктом (рядком) 3 вказаного додатку вбачається, що для газовидобувних підприємств. які подають природний газ на точку входу до газотранспортної системи встановлено тариф для точок входу у розмірі 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу.

01.04.2017 Постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 набрала чинності.

Колегією суддів встановлено, що пунктом 1 Постанови НКРЕКП №494 від 10.04.2017 було внесено зміни до Постанови №348 від 28.03.2017, зокрема скасовано рядки 8-52 додатку до постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348.

Таким чином, тариф для газовидобувних підприємств, які подають природний газ на точку входу до газотранспортної системи не змінювався (не скасовувався) та становив 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу.

При цьому, дію постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 було зупинено ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі 826/5621/17, яку було скасовано постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.06.2020.

Крім цього, на підставі Постанови НКРЕКП №2001 від 21.12.2018 пункт 1 Постанови НКРЕКП №494 від 10.04.2017 виключено, а постанову НКРЕКП від 28.03.2017 №348 - визнано такою, що втратили чинність.

Постанова НКРЕКП №2001 від 21.12.2018 набрала чинності 01.01.2019.

З урахуванням наведеного колегія суддів зазначає, що оскільки Постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 втратила чинність 01.01.2019, це означає, що на момент спірних правовідносин - квітень 2017 року - вказана постанова в частині тарифу для точок входу у розмірі 296,80 грн (без ПДВ) за 1000 куб.м на добу була чинною, що скаржником не спростовано.

Отже, враховуючи те, що ухвала Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі 826/5621/17, якою було зупинено дію постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348, була скасована, а постанову НКРЕКП від 28.03.2017 №348 визнано такою, що втратили чинність з 01.01.2019, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що на момент виникнення спірних правовідносин (квітень 2017 року) вартість послуги з розподілу потужності становила 296,80 грн за 1000 куб.м на добу.

Крім того, згідно наявних в матеріалах справи доказів, рахунок фактура до Договору № направлена відповідачу 20.04.2017, тобто до зупинення дії постанови НКРЕКП від 28.03.2017 №348 ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі 826/5621/17, отже відповідач не був позбавлений можливості оплатити вартість замовленої (договірної) потужності за квітень 2017 року у період з 20.04.2017 по 27.04.2017.

Колегія суддів зазначає, що умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

У контексті вищевикладеного суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідно до пункту 8.3. договору плата вартості договірної потужності замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів у сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок оператора на умовах 100% попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей. Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, була чи не була повністю використана замовлена потужність.

Отже, з вищевикладеного вбачається, що сторони погодили оплату вартості з розподілу потужності на умовах повної попередньої оплати, тому строк виконання зобов`язань з оплати настав до постановлення ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 27.04.2017 у справі 826/5621/17.

Доводи апелянта про те, що тариф, встановлений Регулятором у відповідній точці входу чи точці виходу не зазначений в Додатку 1/1 до Договору, тому відповідачем не внесена передплата за послугу доступу до потужності, оскільки на момент укладання додатку № 1 та узгодження обсягу на квітень 2017 року така послуга не була оплатною, суд апеляційної інстанції вважає необгунтованими, виходячи з того, що в п. 7.1 Договору зазначено, що вартість послуг розподілу потужності розраховується за тарифами, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП). Отже тарифи, передбачені пунктом 7.1 цього розділу, є обов`язковими для Сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо їх встановлення. Визначена на їх основі вартість послуг застосовується Сторонами при розрахунках за послуги згідно з умовами цього Договору (п. 7.3 Договору).

Вказана норма пункту договору є бланкетною (відсильною), відтак доводи відповідача про відсутність у Додатку №1/1 ціни та тари є безпідставними.

Крім того, договір № від 01.03.2016 укладений у формі типового договору, затвердженій постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2497. Затверджена типова форма договору також містить форму Додатку 1, яка не передбачає вказання тарифу, як стверджує відповідач.

Поряд з цим, відповідач у суді першої інстанції у відзиві на позовну заяву не посилався на відсутність у Додатку 1/1 від 29.03.2017 тарифу на послуги, про які зазначає у апеляційній скарзі, тому, з урахуванням приписів ч. 4 ст. 165 ГПК України відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Посилання апелянта на те, що за умови існування заборгованості відповідача перед АТ "Укртрансгаз", такі фінансові зобов`язання мали бути підтверджені первинними документами, складеними відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", проте Додаток № 1, на який посилається Позивач, не містить усіх обов`язкових реквізитів, які мають містити первинні документи, зокрема не містить інформації щодо змісту та обсягу господарської операції, одиниці виміру господарської операції, не містить фінансових зобов`язань, тарифу, розміру ПДВ.

Суд першої інстанції правильно виходив з того, що наявність заборгованості підтверджується сукупністю доказів, а не виключно Додатком 1, та надав належну оцінку поданим доказам відповідно до статей 73, 74, 86 Господарського процесуального кодексу України.

Позивачем доведено не лише факт замовлення потужності відповідачем, а й фактичне використання замовленої потужності, про що свідчить факт реального подання відповідачем обсягів природного газу на точку входу.

Поряд з цим, рахунок фактура №04-17-/Р/1 від 20.04.2017 містить відомості про: підставу договір № від 01.03.2015, період квітень 2017, потужність за місяць - 4890 тис.м.куб (узгоджено сторонами), тариф без ПДВ 296,80грн (затверджено Регулятором), суму 1451352грн, суму ПДВ 290270,40грн, а також загальну суму до сплати з ПДВ 1741622,40грн.

Таким чином, доводи апеляційної скарги в цій частині є формальними, такими, що не спростовують фактичних обставин справи.

Доводи апелянта про те, що відсутність оформленого акту наданих послуг є простроченням кредитора, через що відповідач не виконав свій обов`язок з оплати відхиляється судом враховуючи наступне.

Згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові від 22.10.2021 у справі №910/1878/20, особливість визначеного договором порядку надання послуги замовленої (гарантованої) потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи (пункт 2.3 Договору) полягає в особливості фіксування факту її передачі (у відповідному обсязі), що здійснюється шляхом підписання сторонами додатку № 1, який за умовами Договору є необхідним і достатнім доказом надання оператором замовнику вказаної послуги в узгодженому обсязі у відповідному газовому періоді (пункт 2.4 Договору), і не вимагає за умовами Договору додаткового оформлення передачі вказаної послуги, зокрема і шляхом оформлення акту наданих послуг замовленої потужності у відповідному газовому періоді за правилами пункту 11.1 Договору.

Згідно з усталеною позицією Верховного Суду (наведеною, наприклад, у постанові Касаційного господарського суду від 29 січня 2020 року у справі № 916/922/19) визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, а отже, судам у розгляді справи належить досліджувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару (обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірною видатковою накладною, обставини зберігання та використання цього товару в господарській діяльності покупця). У разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

У даній справі №922/2090/25 фактичні обставини надання послуг підтверджуються:

- підписанням додатку №1/1 від 29.03.2017 сторони визначили обсяг замовленої потужності, тобто відповідачем здійснено замовлення місячної потужності в обсязі 163,0 тис.куб.м. на добу за період квітня 2017;

- у Звіті про власний видобуток, транспортування та передачу природного газу №1 від 05.05.2017 ТОВ «САХАЛІНСЬКЕ» за квітень 2017 року підтверджено подачу на точку входу 4 865,488 тис.куб.м.;

- сторонами складено Акт приймання-передачі природного газу від 04.05.2017 про передачу 4 865,488 тис.куб.м.

Зафіксувавши у Звіті про власний видобуток та в акті приймання-передачі природного газу за квітень 2017 року передачу на точці входу до газотранспортної системи природного газу в обсязі 4865,488 тис.куб.м. відповідач сам підтвердив передачу на точці входу до газотранспортної системи природного газу у вказаному обсязі, для чого скористався забезпеченим йому доступом до потужності точки входу. Вказана послуга відповідно до умов Договору є платною.

Вчинення відповідачем дій, направлених на користування потужністю газотранспортної системи та оформлення вищевказаних документів, за умови оплатності послуг розподілу потужності, є свідченням того, що вони впливають на зміну фінансового результату за господарською операцією та обов`язково призведуть до зміни активів та майнового стану сторін.

Крім того, за умовами договору відповідач зобов`язаний здійснити попередню оплату замовленої потужності ще до початку газового місяця, тоді як акт наданих послуг складається за підсумками місяця. Тобто виникнення грошового зобов`язання відповідача не ставиться у залежність від складання акту наданих послуг, оскільки оплачується замовлена потужність. Відсутність оформленого акту не впливає на момент виникнення у відповідача обов`язку оплатити послугу, яка замовлена самим відповідачем.

Отже, відсутність оформленого акту наданих послуг не є відкладальною умовою у розумінні ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора в розумінні ст. 613 ЦК України, тому наявність або відсутність акту наданих послуг не звільняє відповідача від обов`язку з оплати послуг замовленої потужності.

Суд наголошує, що здійснення господарської діяльності з видобутку природного газу відповідачем знаходилось у прямій залежності від доступу до газотранспортної системи позивача, до якої на точці входу подається видобутий природний газ для подальшого транспортування, відповідно використовується її потужність. При цьому надання позивачем послуг з розподілу потужності та їх отримання відповідачем підтверджується матеріалами справи.

Той факт, що позивачем не було направлено на адресу відповідача акт наданих послуг за спірний період хоча і свідчить про порушення умов Договору (п.11.1), проте не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку сплатити фактично отриманні від позивача послуги за Договором, оскільки виникнення цього обов`язку не пов`язано з підписанням сторонами відповідного акту.

Колегія суддів апеляційного господарського суду не приймає доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не надав оцінки обставинам не реєстрації позивачем податкових зобов`язань з податку на додану вартість на суму ПДВ, заявлену до стягнення, з огляду на таке.

Спір у цій справі стосується виконання грошових зобов`язань за договором транспортування природного газу, а не правильності податкового обліку позивача або виконання ним обов`язків платника податків. Дотримання чи недотримання позивачем вимог податкового законодавства не є предметом доказування у даній справі та не впливає на виникнення, обсяг чи дійсність грошового зобов`язання відповідача за договором.

Вказані обставини не змінюють цивільно-правову та господарсько-правову природу зобов`язань сторін за договором та не можуть бути підставою для звільнення контрагента від обов`язку сплатити вартість отриманих послуг разом із сумою ПДВ, передбаченою законодавством, оскільки як позивач, так і відповідач є платниками ПДВ.

Нарахування ПДВ не залежить від того, чи зареєстровані податкові зобов`язання у контролюючих органах і відбувається автоматично, як обов`язок платника ПДВ, при наданні послуги. Позивач, будучи платником податку на додану вартість, зобов`язаний нарахувати та включити ПДВ у суму за надані послуги відповідно до положень Податкового кодексу України.

Посилання апелянта на відсутність реєстрації податкових зобов`язань фактично зводяться до намагання поставити виконання договірного зобов`язання у залежність від виконання позивачем податкових обов`язків, що не передбачено ані умовами договору, ані нормами цивільного законодавства.

Суд першої інстанції, встановивши факт надання послуг транспортування природного газу, обсяг таких послуг та розмір заборгованості, обґрунтовано дійшов висновку про наявність у відповідача обов`язку сплатити вартість отриманих послуг у повному обсязі, включно з сумою податку на додану вартість. Відтак відсутність окремої оцінки питань податкового обліку позивача не свідчить про неповноту з`ясування обставин справи.

Таким чином, доводи апеляційної скарги щодо не реєстрації позивачем податкових зобов`язань з ПДВ є такими, що не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та підлягають відхиленню.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апелянт зазначає, що під час розгляду справи у суді першої інстанції в судовому засіданні 01.10.2025 на стадії оцінки доказів було виявлено, що позивачем у позовній заяві та інших процесуальних документах у справі невірно зазначено номер договору, а саме: замість № вказано 1. Представник позивача пояснив, що це є технічною опискою, яка не впливає на зміст та суть позовних вимог.

Апелянт вважає, що позовна заява не відповідає вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, подана без додержання імперативних вимог, викладених у статті 162 Господарського процесуального кодексу України.

Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивачем дотримано вимоги статті 162 ГПК України, оскільки у позовній заяві чітко зазначено сторін спору, їх реквізити, предмет і підстави позову, обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, розмір заявлених до стягнення сум, а також наведено посилання на докази, якими ці обставини підтверджуються. До позовної заяви додано документи, передбачені статтею 164 ГПК України.

Отже, Господарський суд Харківської області дійшов вірного висновку про те, що зазначена описка не може бути підставою для залишення позову без розгляду або визнання поданих доказів неналежними, оскільки вона (описка) має виключно технічний характер і не впливає на права та обов`язки сторін у справі.

До того ж, відповідач у своєму відзиві на позов сам посилався на правильний номер договору, що свідчить про відсутність будь-яких розбіжностей між сторонами щодо ідентифікації цього договору.

Східний апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції отримав достатньо доказів, які однозначно ідентифікують договір, на який посилається позивач, зокрема, умови договору, дату його укладення, сторони, предмет договору, додаткові угоди, акти наданих послуг, тощо, які дозволили правильно встановити права та обов`язки сторін, визначити наявність фінансових зобов`язань відповідача та обсяг позовних вимог. Відтак, технічна описка у номері договору не створює правової невизначеності, не спростовує наявність правовідносин за договором і не впливає на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Окремі неточності у позовній заяві не вплинули на правильність вирішення спору по суті, не призвели до неправильного застосування норм матеріального чи процесуального права та не спричинили ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення. Суд першої інстанції повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну оцінку доказам і дійшов правомірних висновків щодо наявності підстав для задоволення позову.

Зазначені доводи апеляційної скарги мають формальний характер та не можуть бути підставою для скасування судового рішення у зв`язку із чим не підлягають задоволенню.

Щодо доводів апелянта про наявність підстав для застосування строку позовної давності.

За доводами апелянта, враховуючи положення пункту 8.3 Договору транспортування природного газу № щодо здійснення оплати на умовах 100 відсотків попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, позивачу достовірно було відомо про порушення свого права на оплату 31.03.2017, оскільки така не могла надійти на умовах передплати. Апелянт вважає, що Таким чином, строк позовної давності почав свій перебіг з 01.04.2017 та закінчився 01.04.2020.

Однак, суд апеляційної інстанції з наведеними доводами не погоджується та вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що позивачем строк позовної давності не пропущено.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, за умовами пункту 8.3. Договору оплата вартості договірної потужності замовником здійснюється на підставі рахунка-фактури шляхом перерахування грошових коштів в сумі вартості замовленої потужності на період газового місяця на рахунок оператора на умовах 100% попередньої оплати за п`ять робочих днів до початку газового місяця, у якому буде забезпечуватись доступ до потужностей. Замовник сплачує оператору вартість замовленої потужності, як зазначено в цьому розділі, незалежно від того, була чи не була повністю використана замовлена потужність.

28.03.2017 НКРЕКП прийнято Постанову №348, якою установлено Публічному акціонерному товариству "Укртрансгаз" тарифи на послуги транспортування природного газу для споживачів України для точок входу до газотранспортної системи та точок виходу з газотранспортної системи згідно з додатком (пункт 1).

Ця постанова набирає чинності з 01.04.2017, але не раніше дня, наступного за днем її опублікування в офіційному друкованому виданні - газеті "Урядовий кур`єр" (пункт 2).

29.03.2017 між сторонами підписано та скріплено печатками Додаток 1/1 до Договору транспортування природного газу від 01.03.2016.

Вказаним додатком сторони погодили гарантовану потужність у період з 01.04.2017 по 30.04.2017 в обсязі 163,000 тис.куб.м на добу на точці входу/виходу УКПГ Сахалінське.

Постанова НКРЕКП №348 від 28.03.2017 набрала чинності 01.04.2017.

З огляду на те, що тариф затверджений постановою НКРЕП вступив в дію та став оплатним лише з 01.04.2017 (дата набрання чинності постановою), то зобов`язання відповідача сплатити вартість послуг за договором виникли теж 01.04.2017, оскільки встановлений договором порядок (попередня оплата) не міг бути застосований в даному випадку, що визнається і позивачем і відповідачем.

Водночас, 01.04.2017 був вихідним днем (субота), отже відповідач мав здійснити оплату за договором № 160400621 саме 03.04.2017 (понеділок-перший робочий день за днем виникнення такого зобов`язання (01.04.2017), а тому перебіг строку позовної давності почався на наступний день 04.04.2017 та, відповідно, сплив 04.04.2020.

Поряд з цим суд зазначає, що в разі, якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану.

Перебіг строків позовної давності було відновлено з 04.09.2025, коли набув чинності Закон № 4434-ІХ, який виключив з пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України норму про зупинення строків на період дії воєнного стану.

З урахуванням викладеного, Господарський суд Харківської області дійшов вірного висновку, що позивачем не пропущено строк позовної давності, оскільки останній було продовжено на час дії карантину та зупинено на час дії воєнного стану і станом на 17.06.2025 (дата звернення з позовом до суду) такий строк не сплинув, а отже позовна давність щодо визнаних судом у цій справі обґрунтованими позовних вимог не спливла, тому доводи апелянта в цій частині не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що строк для оплати вартості послуг з розподілу потужності за квітень 2017 року є таким, що настав. Розрахунок спірної заборгованості є обґрунтованим, відповідає положенням договору та чинному на момент виникнення спірних правовідносин актам законодавства. Матеріали справи не містять доказів повної, або часткової оплати вищезазначеної заборгованості.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх обов`язків щодо повної оплати вартості послуг з розподілу потужності за договором у квітні 2017 року, колегія суддів дійшла висновку про наявність у відповідача/скаржника заборгованості у розмірі 1741622,40грн, тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого та правомірного висновку, що позов АТ "Укртрансгаз" про стягнення з ТОВ "Сахалінське" заборгованості у розмірі 1741622,40грн підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Пронін проти України", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації") одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Колегія суддів зазначає, що аргументи ТОВ "Сахалінське" були почуті, але доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає рішення від 01.10.2025 у даній справі обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи, підстав для його скасування не вбачається.

Доводи апеляційної скарги ТОВ "Сахалінське" не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, зважаючи на що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі №922/2090/25 підлягає залишенню без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на скаржника з огляду на те, що апеляційна скарга ТОВ "Сахалінське" залишається без задоволення.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 281-284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сахалінське" залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Харківської області від 01.10.2025 у справі №922/2090/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 19.12.2025.

Головуючий суддя І.А. Шутенко

Суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін