номер провадження справи 33/126/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 Справа № 908/2433/25

м.Запоріжжя Запорізької області

Суддя Господарського суду Запорізької області Мірошниченко М.В. при секретарі судового засідання Драковцевій В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні матеріали справи № 908/2433/25

за позовом Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЕОМІН" (36039, м. Полтава, вул. Шевченка, буд. 58-А, ідентифікаційний код 39136680)

про стягнення 94654,50 грн.

за участю представників:

від позивача - Михайловський Д.С., витяг з ЄДР;

від відповідача - не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

До Господарського суду Запорізької області звернулася Запорізька міська рада з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФЕОМІН" доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 31.12.2018 в сумі 94654,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що в період з 03.04.2017 по 31.12.2018 відповідач фактично користувався земельною ділянкою площею 0,3185 га, кадастровий номер :07:084:0329, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, буд. 13а, яка належить територіальній громаді м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, без оформлення документу, що посвідчує право оренди. У зв`язку з цим позивач вважає, що відповідач має відшкодувати позивачу недоотримані доходи за спірний період у сумі 94654,50 грн.

Позов заявлено на підставі ст. ст. 181, 1166, 1212 - 1214 Цивільного кодексу України, ст. ст. 152, 206 Земельного кодексу України, ст. ст. 1, 15, 21 Закону України "Про оренду землі", ст. ст. 10, пп. пп. 14.1.136, 14.1.54, 14.1.147 п. 14.1 ст. 14, п. 271.1 ст. 271, ст. 288.5.1, 265, 288 Податкового кодексу України, ст. ст. 2, 10, 42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2025 позовну заяву передано на розгляд судді Мірошниченку М.В.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 12.08.2025 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

15.08.2025 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з доказами на виконання ухвали суду.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 20.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, присвоєно справі номер провадження 33/126/25, ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання. Встановлено відповідачу строк для надання суду відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; для надання заперечень на відповідь на відзив - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив. Встановлено позивачу строк для надання суду відповіді на відзив на позов - протягом 5 днів з дня отримання відзиву на позов. Повідомлено сторін, що додаткові письмові докази, клопотання, заяви, пояснення, необхідно подати у строк до 19.09.2025.

Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів сторін 21.08.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Відповідач відзив на позов не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином.

Ухвалою суду від 20.10.2025 ухвалено розгляд справи №908/2433/25 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, замінено розгляд справи по суті підготовчим засіданням, підготовче засідання призначено на 11.11.2025 о 11 год. 00 хв., запропоновано позивачу протягом семи днів з моменту отримання даної ухвали надати правове обґрунтування підстав стягнення з відповідача доходу від використання земельної ділянки за період до її формування як об`єкта цивільних прав (визначення її площі, меж, присвоєння кадастрового номеру, реєстрації власника).

Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів сторін 20.10.2025 18 год. 20 хв., що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

23.10.2025 від позивача надійшли додаткові пояснення на виконання ухвали суду від 20.10.2025.

В судовому засіданні 10.11.2025 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку.

Представник позивача заявив про відсутність інших доказів, окрім тих, які надані до матеріалів справи, відсутність заяв чи клопотань та про можливість закриття підготовчого провадження.

Відповідач повідомлений про розгляд справи відповідно до вимог ч. 7 ст. 6 ГПК України шляхом доставляння ухвал суду до його електронного кабінету, що підтверджується довідками про доставку електронного листа.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи.

Відповідач відзив на позов не надав, свого представника в судове засідання не направив, причини неявки суду не повідомив.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України в разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Суд дійшов висновку, що наявних у справі матеріалів достатньо для вирішення спору по суті.

Ухвалою від 11.11.2025 закрито підготовче провадження у справі №908/2433/25, призначено справу №908/2433/25 до розгляду по суті на 09.12.2025 о 10 год. 00 хв.

Копію ухвали доставлено до електронних кабінетів сторін 13.11.2025, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 13.11.2025.

В судовому засіданні 09.12.2025 був присутній представник позивача, здійснювалося фіксування судового процесу технічними засобами відеоконференцзв`язку.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив, причин неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

В судовому засіданні 09.12.2025 суд ухвалив рішення, проголосив вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФЕОМІН» (до зміни назви - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ШАНС», відповідач) у період з 02.04.2014 по 09.05.2025 було власником нерухомого майна, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова буд. 13а, на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 20808603, виданий 22.04.2014, видане реєстраційною службою Запорізького міського управління юстиції Запорізької області, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 407869565 від 12.12.2024.

Зазначені об`єкти нерухомого майна розташовані на земельній ділянці загальною площею 0,3185 га, кадастровий номер :07:084:0329, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, буд. 13а.

Власником земельної ділянки є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, що підтверджується копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 09.07.2020, відповідно до якого земельна ділянка із кадастровим номером :07:084:0329 має площу 0,3185га, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, 13а та належить до комунальної ї власності.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, відомості про державну реєстрацію права оренди відповідача вказаної земельної ділянки відсутнє, що свідчить про безоплатне та безпідставне використання відповідачем земельної ділянки комунальної форми власності, без правовстановлюючих документів та порушення вимог ст. 206 Земельного кодексу України щодо платності використання землі у період з 03.04.2017 по 31.12.2018.

Відповідно до частини першої статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

При цьому правовідносини, які виникли між сторонами безпосередньо у цій справі, щодо виникнення прав у відповідача на земельну ділянку, слід рахувати від дати реєстрації права власності на нерухоме майно, оскільки згідно правових висновків Верховного Суду викладених у постанові № 318/1274/18 від 20.01.2021, при відсутності окремої цивільно-правової угоди, щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість.

Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Що стосується розміру земельної ділянки, якою користується відповідач, то вказані обставини були предметом розгляду Господарського суду Запорізької області у справі №908/86/25 за участю тих самих сторін спору, про стягнення з відповідача на користь Запорізької міської ради недоотриманих доходів за фактичне користування ТОВ «ПЕРЕМОГА-ШАНС» земельною ділянкою за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, буд. 13а за період з 01.01.2019 по 31.07.2024.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 14.05.2025 у справі № 908/86/25, яке набрало законної сили, встановлено, що на підтвердження розміру земельної ділянки, якою користується відповідач, позивачем надано до матеріалів справи електронні фотографії та інформація, яка міститься у відкритому доступі на сайті «Kadastr.live» за посиланням: https://kadastr.live/#16.88/47.826571/35.249545 та на веб-сервісі Google Maps, який є безкоштовним картографічним веб-сервісом від компанії Google за посиланням:https://earth.google.com/web/@47.82689707,35.24974803,61.27319863a,452.27219127d,картографічним веб-сервісом у різні проміжки часу, зокрема: 13.10.2011, 05.06.2018, 19.03.2020. Із наданих фотографій вбачається, що відповідач користувався без оформлення правовстановлюючих документів, що посвідчують право оренди, земельною ділянкою саме у тих межах та розмірах, які зареєстровані у державному земельному кадастрі за кадастровим номером: :07:084:0329.

Встановлені цим судовим рішенням обставини не потребують доказуванню в силу приписів ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Згідно зі статтею 265 Податкового кодексу України плата за землю є складовою податку на майно.

Статтею 10 Податкового кодексу України встановлено, що податок на майно є місцевим податком. Місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Відповідно до ст. 288.5.1 Податкового кодексу України розмір річної орендної плати не може бути меншим розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території.

За приписами підпункту 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі» та (п.п. 14.1.136 ст. 14

Податкового кодексу України орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

За приписами ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Запорізька міська рада відповідно до вимог пунктів 3, 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» та ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України є органом, який від імені територіальної громади здійснює права власника, щодо спірної земельної ділянки.

З дати набуття права власності на нерухоме майно, розташоване за земельній ділянці комунальної форми власності, ТОВ «ФЕОМІН» мало укласти із Запорізькою міською радою відповідний договір оренди землі та зареєструвати на підставі такого договору право оренди.

Однак договір оренди землі відповідачем не був укладений, а тому ТОВ «ФЕОМІН» є набувачем права користування земельною ділянкою, без сплати відповідної орендної плати, за відсутності укладеного договору. Відповідачем збільшено вартість власного майна, а Запорізькою міського радою (потерпілим) втрачено належне їй майно (кошти від орендної плати), тобто має місце факт безпідставного збереження саме орендної плати відповідачем за рахунок Запорізької міської ради.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Відповідно до вимог ст. 1214 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або

зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави.

Згідно п.п.14.1.54 ст. 14 Податкового кодексу України - будь-який дохід, отриманий резидентами або не резидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України, визначається доходом підприємства.

Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постановах від 23.05.2018 у справі № 629/4628/16-ц та від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

Таким чином, сплачуючи не в повному обсязі орендну плату, відбулось збереження відповідачем коштів за користування земельною ділянкою, що призвело до збільшення цих коштів у відповідача за рахунок їх несплати позивачеві.

При цьому єдина можлива форма здійснення плати за землю, як землекористувача, є орендна плата. Податковим кодексом України визначено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (п.п. 14.1.125, 14.1.136 ст. 14, п. 288.5 ст. 288 Податкового кодексу України).

Відповідно до інформації Головного управління ДПС у Запорізькій області №14179/5/08-01-13-01-04 від 30.12.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «ФЕОМІН» за земельну ділянку з кадастровим номером :07:084:0329 за період з 03.04.2017 по 31.12.2018 не нараховувалась та не сплачувалась орендна плата.

Запорізькою міською радою складено розрахунок розміру недоотриманих доходів за фактичне користування відповідачем земельною ділянкою площею 0,3185 га, кадастровий номер :07:084:0329, за адресою: м. Запоріжжя, вул. Миколи Краснова, буд. 13-а, без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 03.04.2017 по 31.12.2018, рахується наступний розмір недоотриманих доходів:

за 2017 рік з 03.04.2017 по 31.12.2017 - 40 393,92 грн.;

за 2018 рік з 01.01.2018 по 31.12.2018 - 54 260,58 грн.

Таким чином, загальний розмір недоотриманих доходів за період з 03.04.2017 по 31.12.2018 склав 94 654,50 грн.

Зазначений розрахунок зроблено на підставі рішення Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», рішення Запорізької міської ради від 28.11.2018 №26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю», витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 23.09.2024 №НВ-024, листа ГУ ДПС у Запорізькій області №14179/5/08-01-13-01-04 від 30.12.2024, листа державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру від 12.01.2024 № 6-28-0.222-600/2-24.

Беручи до уваги, що за вказаний період часу відповідач користувався вказаною земельною ділянкою без достатньої правової підстави, відповідно до положень статей 1212-1214 Цивільного кодексу України повинен відшкодувати Запорізькій міській раді доходи, які він одержав у вигляді несплаченої орендної плати.

Відновлення порушених прав Запорізької міської ради за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов, як і фактичний добросовісний землекористувач.

До вказаних правових висновків дійшов Верховний Суд України у постановах від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 та № 922/5468/14, а також Вищий господарський суд України у постановах: від 21.07.2016 у справі № 922/208/15, від 12.01.2017 у справі №922/51/15, від 04.11.2017 у справі № 922/210/15, Верховний Суд у постанові від 09.04.2020 у справі №908/848/18 по аналогічним справам.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідач не надав доказів сплати на користь позивача доходу, отриманого від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 31.12.2018 в розмірі 94654,50 грн.

Враховуючи викладене, суд ухвалив задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 31.12.2018 в розмірі 94654,50 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позовна заява подана в 2025 році в системі "Електронний суд" та містить вимоги майнового характеру про стягнення 94 654,50 грн.

Відповідно до пп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року в розмірі 3 028,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Таким чином, за розгляд позовної заяви про стягнення 94 654,50 грн. належить до сплати судовий збір у розмірі: 3028,00 грн. (мінімальна ставка судового збору) х 0,8 = 2 422,40 грн.

За розгляд позовної заяви Виконавчим комітетом Запорізької міської ради сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн. платіжною інструкцію № 925 від 06.08.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за розгляд позовної заяви в сумі 2 422,40 грн. покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236 - 238, 240, 241, 256 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕОМІН» (36039, м. Полтава, вул. Шевченка, буд. 58-А, ідентифікаційний код 39136680) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915) дохід, отриманий від безпідставно набутого майна за період з 03.04.2017 по 31.12.2018 в розмірі 94 654,50 грн. (дев`яносто чотири тисячі шістсот п`ятдесят чотири грн. 50 коп.) отримувач: ГУК у Зап.обл/ТГ м.Запорiжжя/24060300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37941997, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN): UA0008479, код класифікації доходів бюджету: 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: інші надходження.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЕОМІН» (36039, м. Полтава, вул. Шевченка, буд. 58-А, ідентифікаційний код 39136680) на користь Запорізької міської ради (69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 206, ідентифікаційний код 04053915), судовий збір (розрахунковий рахунок UA0034816, отримувач: Виконавчий комітет Запорізької міської ради, , банк: Державна казначейська служба України м. Київ) за подання позову в розмірі 2 422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві грн. 40 коп.).

Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення. Повне судове рішення складено та підписано 19.12.2025.

Суддя М.В. Мірошниченко