ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4426/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю 703 Металообробний завод котельного обладнання

до Товариства з обмеженою відповідальністю НАВЕКАСТРОЙ

про стягнення 714060,19грн

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю 703 Металообробний завод котельного обладнання до Товариства з обмеженою відповідальністю НАВЕКАСТРОЙ про стягнення 714060,19грн за договором поставки № 24/10 від 24.10.2024, з яких 560550грн основного боргу, 23892,60грн інфляційних, 11472,08грн 3% річних, 118145,51грн пені. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перерахував відповідачу гроші, а відповідач не поставив позивачу, не зареєстрував податкову накладну, що свідчить про відсутність господарської операції щодо поставки товару.

Також позивач просить:

- зазначити у рішенні суду про нарахування 3 % річних на суму основного боргу у розмірі 560 550,00 грн., починаючи з 29.10.2025 до виконання рішення суду за такою формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ сума основного боргу, 3 - 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Товариства з обмеженою відповідальністю НАВЕКАСТРОЙ () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю 703 Металообробний завод котельного обладнання (Код )

- роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати Товариства з обмеженою відповідальністю НАВЕКАСТРОЙ () суми основного боргу, нарахування 3 % річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості.

Ухвалою від 04.11.2025 відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без призначення засідань, встановлено відповідачу строк 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву.

Відповідач отримав ухвалу 04.11.2025 в електронному кабінеті після 17 години.

19.11.2025 у встановлений строк відповідач подав відзив, яким заперечує проти позову, посилаючись на те, що товар ним поставлений, на підтвердження чого ним надано, зокрема, накладні та товарно-транспортні накладні. Щодо того, що відповідачем не зареєстровано податкових накладних, то відповідач зазначає, що його віднесено до ризикових підприємств рішенням Головної комісії з питань зупинення реєстрації № 49766 від 17.12.2024.

24.11.2025 у встановлений строк позивач подав відповідь на відзив, у якому зазначає, що не підписував накладні та ТТН, і до того ж, в них не зазначено посади та прізвища осіб, які підписали їх.

З огляду на викладене, позивач надіслав адвокатський запит відповідачу 24.11.2025, яким просив розшифрувати прізвище, ім`я, по батькові осіб, які підписали їх та докази їх повноважень. Також позивач просив суд витребувати у ТОВ НАВЕКАСТРОЙ (, місцезнаходження 65114, місто Одеса, вул. Левітана , буд.62,оф. 6/1) інформацію щодо осіб, які підписали товаро-транспортні накладні: від 16 грудня 2024 №1-16 на суму 91 575,00 грн.; від 16 грудня 2024 №8-16 на суму 89 352,00 грн., від 16 грудня 2024 №4-16 на суму 80 475,00 грн., від 16 грудня 2024 №6-16 на суму 84 360,00 грн., від 16 грудня 2024 №5-16 на суму 83 805.00 грн., від 17 грудня 2024 №3-17 на суму 53 280,00 грн., ТТН від 17 грудня 2024 №1-17 на суму 77 700,00 грн., та накладні: №1 від 16.12.2024, №4 від 16.12.2024 , №5 від 16.12.2024, №6 від 16.12.2024, № 8 від 16.12.2024, №1 від 17.12.2024, №3 від 17.12.2024 з розшифровкою прізвища, ім`я, по-батькові усіх підписантів даних документів автомобільного перевізника, Замовника(платника), Вантажовідправника, Вантажоодержувача у ТТН та осіб: відпустив та одержав у накладних. А також надати документи, що підтверджують повноваження даних осіб підписувати документи від юридичних осіб - ТОВ НАВЕКАСТРОЙ та ТОВ 703 Металообробний завод котельного обладнання.

Відповідач надав суду докази відповіді від 01.12.2025 на адвокатський запит позивача, в якій зазначив, що у графі «вантажовідправник» міститься підпис - директора ТОВ «Навекастрой» ОСОБА_1 .

У графі «водій/експедитор» міститься підпис ОСОБА_1 , який здійснював перевезення товару.

У графі «прийняв» міститься підпис уповноваженої особи ТОВ « 703 МОЗКО». яка здійснювала прийняття товару на об`єкті, м. Одеса, вул. Ппроговська, буд.2 Військово- медичний клінічний центр Південного регіону.

Щодо накладних на відпуск товару.

У графі «відпустив» наявній підпис -приймальника сировини Заіченко Юрія Анатолійовича

У графі «одержав» міститься підпис постачальника - ОСОБА_1 , який здійснював постачання/перевезення товару для ТОВ « 703 МОЗКО» на об`єкт, м. Одеса, вул. Пироговська, буд.2 Військово-медичний клінічний центр Південного регіону.

Ухвалою від 03.12.2025 суд відмовив в задоволенні клопотання позивача про витребування доказів.

10.12.2025 позивач подав клопотання про витребування у позивача доказів, а саме:

Витребувати у ТОВ «НАВЕКАСТРОЙ» (, місцезнаходження 65114, місто Одеса, вул. Левітана , буд.62,оф. 6/1) інформацію щодо особи, яка підписала товаро-транспортні накладні: ТТН від 16 грудня 2024 №1-16 на суму 91 575,00 грн., ТТН від 16 грудня 2024 №8-16 на суму 89 352,00 грн., ТТН від 16 грудня 2024 №4-16 на суму 80 475,00 грн., ТТН від 16 грудня 2024 №6-16 на суму 84 360,00 грн., ТТН від 16 грудня 2024 №5-16 на суму 83 805.00 грн., ТТН від 17 грудня 2024 №3-17 на суму 53 280,00 грн., ТТН від 17 грудня 2024 №1-17 на суму 77 700,00 грн. у графі «прийняв» від ТОВ « 703 Металообробний завод котельного обладнання» (із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові), а також надати належним чином завірені копії документів, що підтверджують повноваження такої особи підписувати ТТН від ТОВ « 703 Металообробний завод котельного обладнання».

Надати інформацію щодо особи, яка підписала накладні: №1 від 16.12.2024, №4 від 16.12.2024 , №5 від 16.12.2024, №6 від 16.12.2024, № 8 від 16.12.2024, №1 від 17.12.2024, №3 від 17.12.2024 у графі «одержав» (із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові), а також надати належним чином завірені копії документів, що підтверджують повноваження такої особи підписувати вказані накладні. Надати належним чином завірені копії документів, що підтверджують повноваження приймальника сировини Заіченка Юрія Анатолійовича підписувати вказані накладні.

Позивач подав суду докази, що він звернувся до відповідача з адвокатським запитом від 03.12.2025, а відповідач відмовив листом від 08.12.2025, посилаючись на те, що адвокат не надав доказів підтвердження своїх повноважень.

Суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача від 10.12.2025 про витребування доказів з мотивів, які будуть викладені нижче.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

24.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «НАВЕКАСТРОЙ» (Відповідач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «703 Металообробний завод котельного обладнання» (Позивач, Замовник) було укладено Договір поставки №24/10 (надалі у тексті Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар/ продукцію згідно умов цього Договору. До продукції відносяться: - суміші асфальтобетонні гарячі і теплі, дрібнозернисті; - суміші асфальтобетонні гарячі і теплі, крупнозернисті; - суміші асфальтобетонні гарячі і теплі, піщані; - інші будівельні матеріали.

Кількість товарів необхідна для постачання за цим Договором визначається згідно видаткових накладних, що є невід`ємними частинами цього Договору, за п.2.1. Договору.

За п.3.1. Договору, поставка товарів здійснюється Постачальником на підставі цього Договору. Сторони узгоджують кількість товару (в тоннах) і дату відвантаження (початкову дату періоду відвантаження) усно чи письмово шляхом направлення Покупцем заявки на електронну адресу Постачальника не пізніше ніж за 2 (два) дні до запланованої дати відвантаження. У разі виникнення причин, що перешкоджають відвантаженню Товару Покупцю, втому числі через відсутність товару або відсутності зазначеного асортименту Товару, Постачальник зобов`язується протягом одного дня повідомити про це покупця і запропонувати йому іншу дату відвантаження.

За п. 3.2. Договору, Постачальник зобов`язаний на момент відвантаження Товару передати Покупцю (або Перевізнику і/або водієві (експедитору)) копії документів, що підтверджують поставки відповідної партії товару. Під датою поставки товару Сторони розуміють і погоджують дату Товарно-транспортної накладної або видаткової накладної. Поставка товару підтверджується оригіналом видаткової накладної. Накладна оформлюється і підписується представниками постачальника і покупця (або перевізника і/або водія (експедитора) в порядку, встановленому Правилами перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні.

Датою поставки є дата видаткової накладної на товар, за п. 3.4 Договору.

Підставою оплати за товар є рахунок на оплату або накладна, за п.4.2. Договору. Товар вважається зданим Постачальником і прийнятим Покупцем за якістю і кількістю, згідно з накладною на товар. Зобов`язання продавця передати товар покупцю в тому числі вважається виконаним в момент передачі товару перевізнику або іншій організації для доставки покупцеві.

Згідно з п. 6.1, 6.2 договору, цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє протягом року. В разі відсутності заяв однієї із сторін про припинення договору протягом 30 днів до закінчення терміну його дії, він вважається продовжений на той самий строк і на тих же умовах.

За п. 7.4. Договору, Постачальник зобов`язується забезпечити:

- Складання податкових накладних без помилок;

- Своєчасність реєстрації податкових накладних в ЄРПН, зі статусом «ЗАРЕЄСТРОВАНО»,

- попереднє погодження податкової накладної з покупцем електронними каналами перед її реєстрацією.

ТОВ «НАВЕКАСТРОЙ» виставив рахунок на оплату №191 від 05.12.2024 року за Договором №24/10 від 24.10.2024 року на оплату товару суміші асфальтобетонні дрібнозернисті, тип А, марка 1 на суму 560 550,00 грн.

Платіжними інструкціями від 09.12.2024 року на суму 70000,00 грн., від 12.12.2024 року на суму 490550,00 грн. замовник, ТОВ « 703 Металообробний завод котельного обладнання» сплатив за рахунком №191 до Договору №24/10. Всього позивач сплатив відповідачу 560550грн.

Позивач зазначає, що відповідач товар не поставив. Щодо зобов`язань відповідача - ТОВ «Навекастрой», зазначених у п.7.4. Договору, останній не зареєстрував податкову накладну, що підтверджує відсутність господарської операції поставки товару, що оплачений за рахунком №191 від 05.12.2024 року. Факт нереєстрації податкової накладної підтверджують витяги з Єдиного реєстру податкових накладних Позивача з 01.12.24 по 17.01.25 рр.

Позивач надіслав відповідачу поштою вимогу від 06.02.2025 № 20, в якій просив повернути кошти в сумі 560550грн та пеню або надати документи, які підтверджують постачання товару за договором № 24/10 від 24.10.2024. Вимога залишилась без відповіді.

Позивач надав суду докази надсилання вимоги 07.02.2025 з описом вкладення (поштове відправлення № 513).

З огляду на викладене, позивач просить стягнути з відповідача 560550грн.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом частини 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший порядок оплати товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідач заперечує проти позову, посилаючись на те, що товар ним поставлений, на підтвердження чого ним надано, зокрема, накладні та товарно-транспортні накладні. Щодо того, що відповідачем не зареєстровано податкових накладних, то відповідач зазначає, що його віднесено до ризикових підприємств рішенням Головної комісії з питань зупинення реєстрації № 49766 від 17.12.2024.

Відповідачем надані товаро-транспортні накладні: від 16 грудня 2024 №1-16 на суму 91 575,00 грн.; від 16 грудня 2024 №8-16 на суму 89 352,00 грн., від 16 грудня 2024 №4-16 на суму 80 475,00 грн., від 16 грудня 2024 №6-16 на суму 84 360,00 грн., від 16 грудня 2024 №5-16 на суму 83 805.00 грн., від 17 грудня 2024 №3-17 на суму 53 280,00 грн., ТТН від 17 грудня 2024 №1-17 на суму 77 700,00 грн., та накладні: №1 від 16.12.2024, №4 від 16.12.2024 , №5 від 16.12.2024, №6 від 16.12.2024, № 8 від 16.12.2024, №1 від 17.12.2024, №3 від 17.12.2024.

Крім того, відповідач надав суду докази відповіді від 01.12.2025 на адвокатський запит позивача, в якій зазначив, що у графі «вантажовідправник» міститься підпис - директора ТОВ «Навекастрой» ОСОБА_1 .

У графі «водій/експедитор» міститься підпис ОСОБА_1 , який здійснював перевезення товару.

У графі «прийняв» міститься підпис уповноваженої особи ТОВ « 703 МОЗКО». яка здійснювала прийняття товару на об`єкті, м. Одеса, вул. Ппроговська, буд.2 Військово- медичний клінічний центр Південного регіону.

Щодо накладних на відпуск товару.

У графі «відпустив» наявній підпис -приймальника сировини ОСОБА_2

У графі «одержав» міститься підпис постачальника - ОСОБА_1 , який здійснював постачання/перевезення товару для ТОВ « 703 МОЗКО» на об`єкт, м. Одеса, вул. Пироговська, буд.2 Військово-медичний клінічний центр Південного регіону.

Відповідно до частини 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Статтею 1 цього Закону визначено, що первинним є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Крім того, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити як:

назву документа (форми);

дату складання;

назву підприємства, від імені якого складено документ;

зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції;

посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення;

особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Залежно від характеру господарської операції та технології обробки облікової інформації до первинних документів можуть включатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції тощо).

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо (ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в України").

Згідно з абз. 1 п. 2.4. розділу 2 «Первинні документи» Положення про документальне забезпечення записів бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Мінфіну від 24.05.95 № 88, документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Дослідивши надані відповідачем зазначені вище видаткові накладні і товарно-транспортні накладні суд встановив, що в них не зазначено, що вони складені на виконання укладеного між позивачем та відповідачем договору поставки № 21/10 від 24.10.2024. Також в них не зазначено посади і прізвища осіб, які їх підписали. Крім того, на цих документах відсутня печатка позивача.

Отже, вищезазначені видаткові накладні та товарно-транспортні накладні не відповідають вимогам до первинних бухгалтерських документів, тобто не можуть підтверджувати здійснення поставки відповідачем товару саме позивачу, а не якійсь іншій особі.

10.12.2025 позивач подав клопотання про витребування у позивача доказів, а саме:

Витребувати у ТОВ «НАВЕКАСТРОЙ» (, місцезнаходження 65114, місто Одеса, вул. Левітана , буд.62,оф. 6/1) інформацію щодо особи, яка підписала товаро-транспортні накладні: ТТН від 16 грудня 2024 №1-16 на суму 91 575,00 грн., ТТН від 16 грудня 2024 №8-16 на суму 89 352,00 грн., ТТН від 16 грудня 2024 №4-16 на суму 80 475,00 грн., ТТН від 16 грудня 2024 №6-16 на суму 84 360,00 грн., ТТН від 16 грудня 2024 №5-16 на суму 83 805.00 грн., ТТН від 17 грудня 2024 №3-17 на суму 53 280,00 грн., ТТН від 17 грудня 2024 №1-17 на суму 77 700,00 грн. у графі «прийняв» від ТОВ « 703 Металообробний завод котельного обладнання» (із зазначенням прізвища, ім`я, по-батькові), а також надати належним чином завірені копії документів, що підтверджують повноваження такої особи підписувати ТТН від ТОВ « 703 Металообробний завод котельного обладнання».

Надати інформацію щодо особи, яка підписала накладні: №1 від 16.12.2024, №4 від 16.12.2024 , №5 від 16.12.2024, №6 від 16.12.2024, № 8 від 16.12.2024, №1 від 17.12.2024, №3 від 17.12.2024 у графі «одержав» (із зазначенням прізвища, ім`я, по батькові), а також надати належним чином завірені копії документів, що підтверджують повноваження такої особи підписувати вказані накладні. Надати належним чином завірені копії документів, що підтверджують повноваження приймальника сировини Заіченка Юрія Анатолійовича підписувати вказані накладні.

Позивач подав суду докази, що він звернувся до відповідача з адвокатським запитом від 03.12.2025, а відповідач відмовив листом від 08.12.2025, посилаючись на те, що адвокат не надав доказів підтвердження своїх повноважень.

З огляду на викладене, суд відмовляє в задоволенні клопотання позивача від 10.12.2025 про витребування доказів, оскільки як зазначено вище, суд дійшов висновку, що надані відповідачем видаткові накладні і ТТН не відповідають вимогам до первинних бухгалтерських документів, тобто не можуть підтверджувати здійснення поставки відповідачем товару саме позивачу, а не якійсь іншій особі.

Крім того, відповідач не надав податкових декларацій на виконання вимог п. 7.4 договору поставки. Віднесення відповідача до підприємств з ризиком не позбавляє його необхідності виконувати умови договору поставки, зокрема п. 7.4.

Як зазначено вище, позивач надіслав відповідачу поштою вимогу від 06.02.2025 № 20, в якій просив повернути кошти в сумі 560550грн та пеню або надати документи, які підтверджують постачання товару за договором № 24/10 від 24.10.2024. Вимога залишилась без відповіді.

Позивач надав суду докази надсилання вимоги 07.02.2025 з описом вкладення (поштове відправлення № 513). Суд не може перевірити на сайті Укрпошти результати надіслання поштового відправлення № 513, оскільки такі відомості зберігаються шість місяців.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як зазначено вище, вимога позивача була направлена 07.02.2025.

Згідно з ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на викладене, відповідач мав сплатити кошти або надати докази поставки товару позивачу в семи денний строк, тобто до 14.02.2025 включно.

Також у відзиві відповідач посилається на те, що він орендує у ТОВ «Укрбудкомплект» комплекс споруд і обладнання за договором від 01.08.2023 № 26/23; факт виготовлення асфальтобетонної суміші для позивача підтверджується технологічною картою від 16.12.2024; транспорт НОМЕР_1 , на якому перевозився товар орендується у ТОВ «ЕНЕРГО-РОСТ» за договором № 01/12-1 від 09.12.2024, а товар було поставлено за адесою м. Одеса вул. Пироговська 2, оскільки позивач зазначив, що за цією адресою ФОП Варварський О.В. виконує роботи з улаштування асфальтного покриття і ФОП Варварський О.В. мав використати поставлений відповідачем асфальт. Так, зокрема, відповідач надав суду адвокатський запит від 19.11.2025 до ФОП Варварського О.В.

Суд відхиляє ці посилання, оскільки вони не стосуються договірних відносин між позивачем і відповідачем, через те, що відповідач має довести постачання товару саме позивачу згідно з умовами договору поставки.

Оскільки відповідач не надав доказів повернення позивачу 560550грн, то позовні вимоги про стягнення 560550грн підлягають задоволенню.

У зв`язку з простроченням повернення коштів, позивач просить стягнути з відповідача 23892,60грн інфляційних, 11472,08грн 3% річних, нарахованих за період з 22.02.2025 по 28.10.2025

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Розрахунок інфляційних та 3% річних здійснений позивачем правильно, тому позовні вимоги про стягнення 23892,60грн інфляційних, 11472,08грн 3% річних підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 118145,51грн пені за період з 22.02.2025 по 28.10.2025, то суд виходить з наступного.

За п. 7.2. Договору, за невиконання або неналежне виконання Постачальником своїх зобов`язань на поставку товару, згідно умов цього Договору, останній сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період за який сплачується пеня від вартості невідвантаженого в термін Товару, за кожен день прострочення.

Позивач правильно нарахував розмір пені, тбто позовні вимоги про стягнення пені єобгрунтованими.

Суд враховує, що з 28.08.2025 втратив чинність Господарський кодекс України.

Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені.

При цьому, суд наголошує, що неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 № 7-рп/2013. Аналогічні висновки наведені у постанові Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 918/116/19.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.10.2024 у справі № 911/952/22 (п. 137) зазначила, що для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

138. Така неустойка стягується не понад дійсні збитки, а лише понад збитки у доведеному розмірі, які, як правило, є меншими за дійсні збитки. Для запобігання перетворенню неустойки на каральну санкцію суд має застосовувати право на її зменшення. Тож право суду на зменшення неустойки є проявом принципу пропорційності у цивільному праві.

139. Водночас закріплений законодавцем у статті 3 ЦК України принцип можливості обмеження свободи договору (статті 6, 627 цього Кодексу) в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах.

140. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18).

141. Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки [див. постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26 серпня 2021 року у справі № 911/378/17 (911/2223/20)].

142. При вирішенні питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки суду також належить брати до уваги ступінь виконання основного зобов`язання, поважність причин несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язання, поведінку відповідача, яка свідчить про вжиття ним усіх можливих заходів до виконання зобов`язання (див. постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 910/11733/18, від 04 червня 2019 року у справі № 904/3551/18).

143. Також суду необхідно зважати на співвідношення розміру заборгованості боржника та розміру пені. Такий підхід є усталеним в судовій практиці (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23 вересня 2019 року у справі № 920/1013/18, від 26 березня 2020 року у справі № 904/2847/19).

144. Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

145. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22 звертав увагу, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

146. Категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі № 916/878/20).

147. Законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати. Поряд із цим сукупність обставин у конкретних правовідносинах (формальні ознаки прострочення боржника, порушення зобов`язання з вини кредитора - стаття 616 ЦК України тощо) можуть вказувати на несправедливість стягнення з боржника неустойки в будь-якому істотному розмірі. Визначення справедливого розміру неустойки належить до дискреційних повноважень суду.

148. У питаннях визначення підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положеннями статті 233 ГК України і частини третьої статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема, Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (див. постанови від 11 липня 2023 року у справі № 914/3231/16, від 10 серпня2023 року у справі № 910/8725/22, від 26 вересня 2023 року у справі № 910/22026/21, від 02 листопада 2023 року у справі № 910/13000/22, від 07 листопада 2023 року у справі № 924/215/23, від 09 листопада 2023 року у справі № 902/919/22).

149. Індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, свідчать про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права (див. постанову об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2024 року у справі № 911/2269/22).

В постанові Верховного Суду від 08.02.2024 у справі № 916/2266/22 зазначено, що як свідчить судова практика, суди звертають увагу на те, що зменшення розміру пені на 99% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін (правова позиція Верховного Суду в постановах від 04.02.2020 у справі 918/116/19 (пункт 8.15), від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21, від 05.04.2023 у справі № 910/18718/21 тощо).

Суд зауважує, що зменшення судом неустойки до певного розміру відбувається із визначенням її у конкретній грошовій сумі, що підлягає стягненню, тоді як переведення зменшуваного розміру неустойки у частки, а відповідно і апелювання у спорах про зменшення розміру неустойки такими категоріями, як частка або процент, на який зменшується неустойка, не відображає об`єктивний стан сукупності обставин, які є предметом судового дослідження при вирішенні питання про зменшення неустойки.

Отже, чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір, і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.

З огляду на викладене та на всі фактичні обставини справи, встановлені судом, приймаючи до уваги відсутність доказів понесення позивачем збитків у результаті порушення відповідачем зобов`язання; виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи, що головною метою неустойки є стимулювання боржника до належного виконання основного зобов`язання і не лише майновий стан боржника може бути підставою для зменшення штрафних санкцій, беручи до уваги кризову ситуацію, яка склалася в державі внаслідок військової агресії російської федерації проти України та не могла не вплинути негативно на фінансовий стан відповідача, суд, користуючись правом, наданим положеннями чинного законодавства, дійшов висновку про наявність правових підстав для зменшення належної до сплати суми пені на 70 %, що є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань, проявом балансу між інтересами кредитора і боржника, узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, та є засобом недопущення використання неустойки ані як інструменту позивача для отримання безпідставних доходів, ані як способу відповідача уникнути відповідальності.

Отже, з відповідача підлягає стягненню 35443,65 пені.

Витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача, оскільки суд визнав вимоги позивача про стягнення обгрунтованими, але скористався своїм правом зменшити розмір пені.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги частково.

Крім того, позивач просить:

- зазначити у рішенні суду про нарахування 3 % річних на суму основного боргу у розмірі 560 550,00 грн., починаючи з 29.10.2025 до виконання рішення суду за такою формулою: (СОБ х 3 х КДП) : КДР : 100 = сума процентів, де: СОБ сума основного боргу, 3 - 3 відсотка річних, КДП - кількість днів прострочення, КДР - кількість днів у році, а також стягнути вказану суму нарахованих відсотків з Товариства з обмеженою відповідальністю НАВЕКАСТРОЙ () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю 703 Металообробний завод котельного обладнання (Код )

- роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення суду, що у випадку часткової сплати Товариства з обмеженою відповідальністю НАВЕКАСТРОЙ () суми основного боргу, нарахування 3 % річних повинно здійснюватися на залишок заборгованості.

Згідно з ч. 10 ст. 238 ГПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Оскільки застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, тому суд, користуючись своїми дискреційними повноваженнями, дійшов висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про застосування ч. 10 ст. 238 ГПК України.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю НАВЕКАСТРОЙ (код 38721674, м. Одеса, вул. Левітана 62, оф. 6/1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю 703 Металообробний завод котельного обладнання (код 36476658, м. Київ, вул. Жмеринська 22-А) 560550грн основного боргу, 23892,60грн інфляційних, 11472,08грн 3% річних, 35443,65грн пені та 8568,72грн витрат зі сплати судового збору.

3. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 17 грудня 2025 р.

Суддя В.В. Литвинова