ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р. Справа № 910/8418/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Шапрана В.В.

Тищенко О.В.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційних скарг Київської міської державної адміністрації та Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024

повне рішення складено 17.12.2024

у справі № 910/8418/24 (суддя Усатенко І.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція"

до Київської міської державної адміністрації

про стягнення 151 616,97 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою до Київської міської державної адміністрації про стягнення 151 616,97 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.08.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі № 910/8418/24 позов задоволено частково. Стягнуто з Київської міської державної адміністрації на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" суму основного боргу у розмірі 81 651, 90 грн, 3% річних у розмірі 5 092, 21 грн, інфляційні втрати у розмірі 17 871, 60 грн та судовий збір у розмірі 2 089, 32 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що матеріалами справи належним чином підтверджено факт невиконання відповідачем свого обов`язку з оплати спожитої теплової енергії, у зв`язку з чим позивач має право на стягнення з Київської міської державної адміністрації суми основного боргу, яка підлягає частковому задоволенню пропорційно площі квартири № 15 у будинку № 10/19 по вул. Юрія Поправки (Миколи Лебедєва) в місті Києві, власником якої є відповідач.

Крім того, місцевим господарським судом зроблено висновок про наявність підстав щодо стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 5 092, 21 грн та інфляційні втрати у розмірі 17 871, 60 грн враховуючи положення ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Київської міської державної адміністрації та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі № 910/8418/24, Київська міська державна адміністрація звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене рішення та ухвалити нове, яким відмовити у позові повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення винесено з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції не було встановлено іншого співвласника спірної квартири, та наголошує, що саме його дії призвели до виникнення заборгованості перед позивачем.

Крім того, скаржник зазначає, що судом не застосовано наслідків спливу строків позовної давності до заявлених вимог позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі № 910/8418/24, Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 по справі № 910/8418/24 скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити поданий позивачем позов у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи й нормам матеріального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що у зв`язку з відсутністю даних про іншого співвласника квартири 15, по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві, у відповідача виникають зобов`язання щодо оплати вартості наданих позивачем комунальних послуг у повному обсязі.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційних скарг по суті

Відповідно до протоколу щодо неможливості автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.01.2025 автоматичний розподіл судової справи № 910/8418/24 не відбувся, в зв`язку з відсутністю потрібної кількості суддів для розподілу справи.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» у межах судової справи № 910/8418/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Кропивна Л.В., Шапран В.В.

Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги) раніше визначеному головуючому судді (складу суду) від 09.01.2025, матеріали апеляційної скарги Київської міської державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 в межах судової справи № 910/8418/24 передано на розгляд раніше визначеній колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Кропивна Л.В., Шапран В.В.

09.01.2025 на поштову адресу Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі № 910/8418/24, яка є аналогічна за змістом зазначеній вище.

Протоколом передачі судової справи (апеляційної скарги) раніше визначеному головуючому судді (складу суду) від 09.01.2025, матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 в межах судової справи № 910/8418/24 передано на розгляд раніше визначеній колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Кропивна Л.В., Шапран В.В.

13.01.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8418/24.

13.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Київської міської державної адміністрації надійшли заперечення проти апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», в яких проти доводів апеляційної скарги позивача заперечує та наводить власні на їх спростування, просить об`єднати подані апеляційні скарги в одне судове провадження, а у задоволенні апеляційної скарги позивача відмовити у повному обсязі.

27.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/8418/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 апеляційну скаргу Київської міської державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі № 910/8418/24 залишено без руху.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.02.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/8418/24 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024, вирішено здійснювати їх розгляд без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

18.02.2025 від Київської міської державної адміністрації до Північного апеляційного господарського суду надійшло клопотання б/н від 13.02.2025 про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/8418/24 за апеляційною скаргою Київської міської державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024. Розгляд апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" та Київської міської державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі № 910/8418/24 об`єднано в одне апеляційне провадження.

Вирішено здійснювати розгляд справи № 910/8418/24 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" та Київської міської державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

03.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги відповідача заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні вказаної апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2025, в зв`язку з тим, що рішеннями Вищої ради правосуддя від 03.10.2025 та від 18.11.2025 суддю Кропивну Л.В. відсторонено від здійснення правосуддя, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/8418/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 для розгляду справи № 910/8418/24 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Шапран В.В., Тищенко О.В.

18.12.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду справу №910/8418/24 за апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" та Київської міської державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 прийнято до провадження колегією суддів у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Шапран В.В., Тищенко О.В..

Розглянувши матеріали справи № 910/8418/24 та апеляційні скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, з 26.11.2010 власником 69% від загальної площі квартири 15, по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві, є Київська міська державна адміністрація.

Право власності набуто відповідачем на підставі договорів міни, посвідчених приватним нотаріусом Київської міського нотаріального округу Позняковою С.В. від 04.08.2010 за № 2235, 2238.

Інформація про власника 31% від загальної площі квартири № 15 по вул. Поправки Юрія, 10/19 у місті Києві в реєстрі відсутня.

На підставі ліцензії на постачання теплової енергії, виданої за рішенням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 198 від 01.06.2012 (переоформлено рішенням від 21.06.2016 № 1159), ТОВ "Євро-Реконструкція" є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, зокрема, у будинку № 10/19 по вул. Поправки Юрія (колишнє найменування Миколи Лебедєва) у місті Києві.

На підтвердження факту надання позивачем послуг за адресою вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві надано: акт поставки на комерційний облік приладів обліку теплової енергії споживача; акти про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальні періоди 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021, 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024; щомісячні звіти по теплоспоживанню з 2016-2024; корінці нарядів на включення та відключення об`єкта теплоспоживання з 2014-2024; відомості знятих показників з приладу обліку будинкового лічильника гарячого водопостачання по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві з травня 2021 по травень 2024.

Крім того, до матеріалів справи долучено бухгалтерську довідку за послуги гарячого водопостачання/постачання гарячої води станом на 01.06.2024 з липня 2014, згідно якої сума заборгованості за спожиті в квартирі № 15 по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві комунальні послуги становить 30 499,66 грн.

Згідно розрахунку суми боргу за послуги централізованого опалення/постачання теплової енергії станом на 01.06.2024 з жовтня 2014, заборгованість по квартирі № 15, вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві складає 87 836,42 грн.

Нарахування вартості споживання відповідачем гарячої води здійснено з розрахунку на 1 (одну) особу.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати спожитої теплової енергії, у позивача виникла необхідність звернутись з даним позовом до суду про стягнення з відповідача вартості опалення/постачання теплової енергії у сумі 87 836,42 грн за період з жовтня 2014 року по березень 2024 та вартості гарячого водопостачання у сумі 30 499,66 грн за період з липня 2014 по червень 2024, 3% річних у сумі 7 380,02 грн за період з липня 2014 по 23.02.2022 та втрати від інфляції у розмірі 25 900,87 грн за аналогічний період.

В свою чергу, заперечуючи проти позову відповідачем вказано, що він не споживав надані позивачем житлово-комунальні послуги. Крім того, зазначає про те, що у квартирі проживають не встановлені особи.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення № 630 (надалі-Правила № 630) (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки.

У подальшому у п. 18, 20 Правил № 630 були внесені зміни, а саме: розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем. Після отримання показань квартирних засобів обліку, якщо вони відрізняються від розрахованих за показаннями будинкових засобів обліку, виконавець здійснює коригування плати за надану послугу в наступному розрахунковому періоді шляхом зменшення або збільшення обсягів спожитої кожним споживачем послуги, що відображається в платіжному документі періоду, наступного за здійсненням коригування. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, індивідуальним споживачем є фізична чи юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальні послуги для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ч. 7 статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-1V договір про надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Так, 23.07.2014 у газеті Хрещатик (№ 103(4503)) позивачем розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси.

Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської Ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 року (№ 111(4511)).

Оскільки, згідно з ч. 2 ст. 641 Цивільного кодексу України, реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням укласти договір (оферту), якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях, то відповідно до ст. 642 Цивільного кодексу України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її приєднання (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Законом України № 2189 - VIII від 09.11.2017 «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 та Правилами надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 визначено порядок укладання індивідуальних договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг одночасно покладено як на споживача, так і на виконавця (п. 1 ч. 2 ст. 7, п. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Пунктом 13 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 передбачено, що індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем. Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема, надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Як вказано позивачем типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води, які є публічними договорами приєднання і укладаються з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, було опубліковано на офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» 13.10.2021.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», передбачено право виконавця комунальної послуги у разі укладення індивідуального договору про надання комунальної послуги, отримувати інформацію від споживача про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та фактичної кількості осіб, які постійно проживають у житлі споживача (зокрема довідка про осіб, проживаючих за вказаною адресою).

Згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Особливості здійснення права власності на культурні цінності встановлюються законом.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як вже було зазначено, з 26.11.2010 відповідач є власником 207/400 та 69/400 (загалом 276/400, що становить 69% від загальної площі) квартири 15, по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, яка наявна в матеріалах справи.

Інформація про власника 31% від загальної площі квартири № 15 по вул. Поправки Юрія, 10/19 у місті Києві в реєстрі відсутня, матеріали справи також не містять.

Таким чином, враховуючи те, що між сторонами відсутній підписаний індивідуальний договір на постачання гарячої води та теплової енергії на опалення, відповідач, як власник частини квартири № 15 по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в місті Києві зобов`язаний сплачувати житлово-комунальні послуги, необхідні для належного утримання його майна.

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що відсутність договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати таких послуг.

Як уже було зазначено вище, позивачем заявлено до стягнення вартість комунальних послуг спожитих відповідачем з 2014 по 2024 роки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться.

На підтвердження факту надання позивачем послуг за адресою вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві надано: акт поставки на комерційний облік приладів обліку теплової енергії споживача; акти про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи в опалювальні періоди 2017-2018, 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021, 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024; щомісячні звіти по теплоспоживанню з 2016-2024; корінці нарядів на включення та відключення об`єкта теплоспоживання з 2014-2024; відомості знятих показників з приладу обліку будинкового лічильника гарячого водопостачання по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві з травня 2021 по травень 2024.

Крім того, до матеріалів справи долучено бухгалтерську довідку за послуги гарячого водопостачання/постачання гарячої води станом на 01.06.2024 з липня 2014, спожиті в квартирі № 15 по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві.

Облік теплової енергії на потреби централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку 10/19, по вул. Поправки Юрія, в місті Києві здійснюється приладом комерційного обліку SKS-3 - заводський номер 019315, який забезпечує загальний облік споживання теплової енергії (централізоване опалення та гаряче водопостачання), мешканцями Будинку (Акт постановки приладу на облік, Акти готовності приладу обліку до роботи в опалювальні періоди додаються до позову).

Облік спожитої води, витраченої на потреби гарячого водопостачання в будинку 10/19, по вул. Поправки Юрія, в місті Києві здійснюється приладом комерційного обліку - заводський номер 702579433, який забезпечує загальний облік споживання води (гаряче водопостачання), мешканцями будинку (Акт постановки приладу на облік, Відомості знятих показників з приладу обліку будинкового засобу обліку гарячого водопостачання додані до матеріалів справи).

Пунктом 21 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (надалі-Правила № 630), передбачено, що у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії, плата за надані послуги з гарячого водопостачання справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з розрахунку на одну особу.

Так, нарахування вартості споживання відповідачем гарячої води здійснено з розрахунку на 1 особу.

Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (надалі-Методика № 315), в кожному розрахунковому періоді визначається обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Відповідний обсяг теплової енергії визначається з урахуванням місця приготування гарячої води (у будинку або поза його межами) та наявності циркуляції та визначається як відповідна частка від обсягу теплової енергії використаної на приготування гарячої води: за умови наявності циркуляції - 20 % ; при непрацюючій циркуляції - 10 %.

Згідно п. 2 Методики № 315 загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) - втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (далі - ГВП), у тому числі в індивідуальному тепловому пункті.

Відповідно, усі споживачі, в тому числі і ті, що тимчасово не користуються послугою з постачання гарячої води або встановили індивідуальні водопідігрівачі, щомісячно здійснюють оплату за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання.

Нарахування плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання здійснюється за тарифом на послугу з постачання теплової енергії, з урахуванням визначеного обсягу відповідно до Методики № 315.

Відповідно до п. 1 Розділу ІІ Методики № 315 загальний обсяг теплової енергії на опалення будівлі/будинку визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку теплової енергії або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати. Загальний обсяг спожитої у будівлі/будинку гарячої води визначається за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку ГВП або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати.

Відповідно до п. 2 Розділу V Методики № 315 обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи ГВП, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень у будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) незалежно від обсягу спожитої гарячої води у кожному розрахунковому періоді в міжопалювальний період пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Відповідно до п. 2 Розділу ІХ Методики № 315 для цілей розподільного обліку визначається кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою. Про цю кількість осіб власник/наймач приміщення письмово повідомляє виконавця комунальної послуги та/або виконавця розподілу комунальної послуги, при цьому кількість осіб у приміщенні, які фактично користуються комунальною послугою, не може бути меншою від: зареєстрованих у приміщенні - для житлових приміщень; працюючих за штатним розкладом - для нежитлових приміщень; кількості житлових кімнат у квартирі, визначених виконавцем комунальної послуги або виконавцем розподілу комунальної послуги, якщо власник/наймач житлових приміщень не надав інформацію про кількість зареєстрованих осіб або у приміщенні не зареєстровано жодної особи; визначених виконавцем комунальної послуги або виконавцем розподілу комунальної послуги для нежитлових приміщень, власник/наймач якого не надав інформацію про кількість працюючих за штатним розкладом, - за загальною площею приміщення згідно з таблицею 2 цієї Методики.

Враховуючи вищезазначене, позивачем обґрунтовано нараховано вартість споживання гарячої води в розрахунку на 1 особу, оскільки, власником квартири не повідомлено кількості проживаючих осіб, а дані про зареєстрованих у ній осіб відсутні.

Відповідно до Правил № 630 (чинних на момент виникнення правовідносин) споживач має право на: 1) зменшення розміру плати у разі: надання послуг не в повному обсязі, зниження їх якості, зокрема відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів (норм) споживання; тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання); 2) усунення виконавцем виявлених недоліків у наданні послуг; 3) несплату вартості послуг за період тимчасової відсутності споживача і членів його сім`ї (у разі відключення виконавцем холодної та гарячої води і опломбування запірних вентилів у квартирі (будинку садибного типу) та відновлення надання послуг шляхом зняття пломб за свій рахунок протягом доби згідно з письмовою заявою.

Отже, для зменшення вартості комунальних послуг чи звільнення від їх оплати споживач (власник) зобов`язаний був вчинити дії, зокрема повідомити надавача послуг про наявність підстав для зменшення чи несплати комунальних послуг та опломбувати запірні вентилі.

Згідно п. 42 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (надалі-Правила № 830) споживач має право: 7) на зменшення в установленому законодавством порядку розміру плати за послугу в разі її ненадання, надання не в повному обсязі або зниження її якості; 12) відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону від 26 липня 2019 № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції);

В п. 45 Правил № 830 передбачено наступні обов`язки споживача: 11) інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 13) у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Відповідно до п. 43 Правил надання послуг з постачання гарячої води, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182 (надалі-Правила №1182) споживач має право: 1) одержувати своєчасно та належної якості послугу згідно із законодавством та умовами договору; 5) на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за послугу у разі її ненадання, надання не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості; 7) на неоплату вартості послуг у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції);

Правам споживача кореспондуються наступні обов`язки у п. 45 Правил № 1182 - 11) інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором; 11-1) інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуги у разі її невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі; 13) у разі відключення його приміщення від систем (мереж) постачання гарячої води в установленому законодавством порядку відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Враховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідач, як власник квартири зобов`язаний утримувати належним чином своє майно, та повідомляти надавача послуг про обставини, які є підставою для зменшення плати чи несплати комунальних послуг. Втім до суду не було надано таких доказів.

Таким чином, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника (Київської міської державної адміністрації) щодо проживання у квартирі не встановлених осіб, та не споживання ним житлово-комунальних послуг, оскільки відповідачем не було повідомлено позивача про наявність підстав для їх не сплати чи зменшення вартості.

Крім того, звернень з приводу ненадання або неналежного надання послуг від відповідача протягом спірного періоду не надходило.

Доказів того, що відповідач повідомляв про відсутність споживача у спірній квартирі та про те, що він не споживав надані позивачем послуги, суду надано не було.

Отже, матеріалами справи належним чином підтверджено факт невиконання відповідачем свого обов`язку з оплати комунальних послуг.

При цьому, в обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що позивач має право на стягнення з Київської міської державної адміністрації суми основного боргу, пропорційно до площі квартири 15, по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві , власником якої є відповідач.

Частково задовольняючи позовні вимоги, місцевим господарським судом вказано, що співвласник квартири, як індивідуальний споживач, не має солідарного обов`язку щодо сплати усього обсягу спожитих комунальних послуг, а зобов`язаний оплатити лише ті, які надані відповідно до площі квартири, власником якої він є, як це передбачено ст. 360 Цивільного кодексу України.

Однак, суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками місцевого господарського суду, враховуючи наступне.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" якщо квартира або нежитлове приміщення належить більш як одному співвласникові, реалізація прав та виконання обов`язків співвласниками квартири або нежитлового приміщення, включаючи участь в управлінні багатоквартирним будинком, здійснюються в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності.

Згідно ст. 355, 356 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Згідно ст. 358 Цивільного кодексу України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Як вбачається із матеріалів справи, власником частини квартири 15, по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві , є Київська міська державна адміністрація.

На підтвердження цього в матеріалах справи міститься інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно якої з 26.11.2010 власником 207/400 та 69/400 (загалом 276/400, що становить 69% від загальної площі) є відповідач.

При цьому, інформації щодо іншого власника вказаного нерухомого майна, матеріали справи не містять, відповідачем також не було надано.

Відповідно до частини першої статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 360 Цивільного кодексу України встановлено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 Цивільного кодексу України).

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.03.2019 у справі № 521/3743/17-ц та від 17.05.2023 у справі № 636/3459/19.

Враховуючи вищенаведене, оскільки з 26.11.2010 власником 207/400 та 69/400 (загалом 276/400, що становить 69% від загальної площі) квартири 15, по вул. Поправки Юрія (Миколи Лебедєва), 10/19, в м. Києві, є Київська міська державна адміністрація, а інформації щодо іншого співвласника нерухомого майна матеріали справи не містять, отже відповідач і є відповідальною стороною стосовно оплати вартості заявлених позивачем комунальних послуг, який в подальшому має право на зворотну вимогу до іншого співвласника такого майна.

Таким чином, доводи Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" знайшли своє підтвердження при розгляді його апеляційної скарги.

З огляду на що, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 118 336,08 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, позивачем також заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 7 380,02 грн та втрат від інфляції у розмірі 25 900,87 грн за період з 01.07.2014 по 23.02.2022.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом.

У відповідності до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Згідно зі частиною 2 статті 625 Цивільного Кодексу України, за прострочення виконання грошового зобов`язання настає відповідальність у вигляді сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт несвоєчасного виконання відповідачем свого обов`язку щодо оплати комунальних послуг, позивач відповідно до положень ст. 625 Цивільного кодексу України має право нарахувати на прострочену суму грошових зобов`язань інфляційні втрати, 3 % річних та звернутися за їх стягненням до суду.

Перевіривши розрахунки позивача колегія суддів зазначає про те, що вони є арифметично вірними, а відтак позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 7 380,02 грн за період з липня 2014 по 23.02.2022 та втрати від інфляції у розмірі 25 900,87 грн за аналогічний період підлягають задоволенню у повному обсязі.

Стосовно доводів Київської міської державної адміністрації, що судом не застосовано наслідків спливу строків позовної давності до заявлених вимог позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної справи у суді першої інстанції відповідачем не заявлено про застосування позовної давності до заявлених вимог позивача, як це передбачено частиною третьою статті 267 Цивільного кодексу України, отже доводи скаржника (Київської міської державної адміністрації) в цій частині також не знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду оскаржуваного рішення, оскільки позовна давність застосовується лише за заявою сторони по справі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України).

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення зокрема є: нез`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/8418/24 в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 36 684,18 грн, 3% річних у розмірі 2 287,81 грн та втрат від інфляції у розмірі 8 029,27 грн підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/8418/24 залишити без змін.

Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати (судовий збір за подання позову та апеляційної скарги) позивача підлягають розподілу пропорційно задоволених вимог, тоді як судові витрати за подання апеляційної скарги відповідача покладаються на останнього.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Київської міської державної адміністрації на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/8418/24 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" на рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/8418/24 задовольнити частково.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/8418/24 в частині відмови у стягненні з відповідача на користь позивача основного боргу у розмірі 36 684,18 грн, 3% річних у розмірі 2 287,81 грн та втрат від інфляції у розмірі 8 029,27 грн скасувати, з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

4. Пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/8418/24 викласти у наступній редакції: «Стягнути з Київської міської державної адміністрації (03680, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2; ідентифікаційний код 00022527) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20; ідентифікаційний код 37739041) суму основного боргу у розмірі 118 336,08 грн (сто вісімнадцять тисяч триста тридцять шість гривень 08 копійок), 3% річних у розмірі 7 380,02 грн (сім тисяч триста вісімдесят гривень 02 копійки), інфляційні втрати у розмірі 25 900,87 грн (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот гривень 87 копійок) та судовий збір за подачу позову у розмірі 3 028, 00 грн (три тисячі двадцять вісім гривень)».

5. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2024 у справі №910/8418/24 залишити без змін.

6. Стягнути з Київської міської державної адміністрації (03680, м. Київ, вул. Дегтярівська, 31, корпус 2; ідентифікаційний код 00022527) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро-Реконструкція" (02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20; ідентифікаційний код 37739041) 1 057,53 грн (одну тисячу п`ятдесят сім гривень 53 копійки) судового збору за подачу позивачем апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідні накази на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи № 910/8418/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді В.В. Шапран

О.В. Тищенко