ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"17" грудня 2025 р. Справа № 916/5000/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Рога Н.В., розглянув заяву (вх.№4-80/25 від 15.12.2025р.) Фізичної особи-підприємця Каренко Сергія Геннадійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про забезпечення позову до подачі позовної заяви у справі №916/5000/25

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Каренко Сергій Геннадійович (далі - ФОП Каренко С.Г.) звернувся до Господарського суду Одеської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви, в якій просить:

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» (, адреса - 67806, Одеська обл., Овідіопольський р., смт. Авангард, вул. Базова, 20, e-mail: ) демонтувати, вивозити, переміщувати з місця 20-ти футові контейнери, які належать Каренко Сергіюю Геннадійовчу, а саме: металевий 20-футовий контейнер № 4257 та металевий 20- футовий контейнер № UDSU 2406063, в межах торгово-складських комплексів та контейнерних площадок, та будь-яких інших територіальних меж;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» (, адреса - 67806, Одеська обл., Овідіопольський р., смт. Авангард, вул. Базова, 20, e-mail: ) укладати договори про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо надання в користування торгового місця № 1369 на території КП № 2 ТК №1, орендованого фізичною особою-підприємцем Каренко Сергієм Геннадійовчем за умовами Договору № 1415+2 пов 6415 від 02.12.2003 з іншими особами;

- заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» (, адреса - 67806, Одеська обл., Овідіопольський р., смт. Авангард, вул. Базова, 20, e-mail: /) та іншим особам здійснювати будь-яке будівництво, реконструкцію, реставрацію, підготовчі роботи, капітальний та поточний ремонт, здійснення невід`ємних поліпшень, оздоблювальних робіт та робіт з благоустрою території, робіт з демонтажу відносно торгового місця № 1415 на вулиці Рожевій в секторі № 2 контейнерного комплексу Промринку, смт. Авангард, Овідіопольський район, обумовленого договором про надання торгового місця № 1415+2 пов 6415 від 02.12.2003р.

В обгрунтування заяви заявник зазначає, що ФОП Каренко С.Г. має намір звернутись до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю «Промтоварний ринок» про усунення перешкод у користуванні майном та відновлення прав за договірними зобов`язаннями шляхом зобов`язання ТОВ «Промтоварний ринок» повернути майно у вигляді металевого 20-футового контейнеру № 4257 та металевого 20-футового контейнеру № UDSU 2406063 (другий поверх) на торгове місце № 1415+2 пов 6415.

На твердження заявника, 02.12.2003р. між ТОВ «Промтоварний ринок» та ФОП Каренко Сергієм Геннадійовичем укладено Договір про надання торгового місця № 1415+2 пов 6415, відповідно до якого ТОВ «Промтоварний ринок» (Промринок) надає Підприємцю в користування торгове місце № 1415 на вулиці Рожевій в секторі № 2 контейнерного комплексу Промринку для здійснення торговельної діяльності.

Відповідно до п. 2.1.1. Договору Промринок зобов`язується надати підприємцю в користування торгове місце, вказане в п. 1.1. Договору, для здійснення торговельної діяльності з 20+20 фунтового контейнеру.

Пунктом 2.1.2. Договору передбачено, що Промринок зобов`язується забезпечити благоустрій контейнерного майданчика, його освітлення, прибирання, охорону громадського порядку та зовнішню охорону контейнера в період від кінця роботи до початку наступного робочого дня.

ФОП Каренко С.Г. зазначає, що п. 2.1.3. Договору передбачено, що Промринок зобов`язується не перешкоджати Підприємцю в користуванні встановленому ним на вказаному торговому місці контейнером, здійсненні торговельної діяльності, завезенні та вивезенні товару.

Відповідно до п. 2.4.1. Договору підприємець має право зберігати в контейнері належний йому товари, завозити і вивозити його з території ринку.

Заявник відмітив, що відповідно до п. 5.3 Договору термін дії Договору становить двадцять п`ять років з дня укладання Договору, тобто з 03.12.2003р. до 03.12.2028р.

Також, заявник повідомив, що договір є чинним, сторонами не розривався, а отже його умови обов`язкові до виконання сторонами, жодних порушень умов договору зі сторони заявника (позивача) не було допущено.

Крім того, заявник відмітив, що його право приватної власності на металевий 20-футовий контейнер № 4257 та металевий 20-футовий контейнер № UDSU 2406063 підтверджується накладною № 78 від 17.12.1998 р. та накладною № 255 від 03.12.2003р., та даний факт не спростовувався Промринком з моменту укладення Договору у 2003 році.

На твердження заявника, фізично контейнери розташовувались у два поверхи на території ринку на торговому місці №1415, за адресою: смт. Авангард, Овідіопольський район, КП (контейнерний комплекс) № 2 ТК (торговельний комплекс) № 1, торгове місце № 1415 (вулиця Рожева), у відповідності до Договору про надання послуг від 02.12.2003р. № 1415, Обидва контейнери були встановлені один над одним, формуючи стаціонарне торговельне приміщення у два поверхи.

Як зазначає заявник, 06 грудня 2025 року, приблизно о 07:00, йому стало відомо, що належні йому контейнери відсутні (демонтовані) на місці їх розташування, погодженого з Промринком умовами Договору, а саме торговому місці № 1415, та були переміщені Промринком на територію контейнерної площадки № 1 без попередження заявника та будь-якого сповіщення, письмового або усного, та без надання можливості забезпечення збереження товара та іншого майна, яке перебувало в контейнерах.

Заявник повідомлє, що за фактом викрадення майна у вигляді контейнерів та майна, яке в ньому перебувало, 06.12.2025р. ним подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, а також складено акт на місці події за участю свідків. Керівництво Промринку відмовилось надавати пояснення відносно ситуації, яка відбулась, та приймати участь у складанні акта.

Позивач вважає, що відповідач може і буде вчиняти дії щодо одностороннього розірвання Договору з метою проведення будівельних та інших робіт на торговому місці № 1415, з метою побудови торгового павільйону та отримання за нього значних фінансових коштів від нових орендарів попри існуючи між позивачем та відповідачем договірні правовідносини, що підтверджується численними листами, розміщеними на контейнерах по вул. Рожевій, в яких йде мова про проведення Промринком реконструкції, а отже невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони Промринку проведення будівельних та інших робіт, направлених відносно торгового місця № 1415, призведе до відсутності можливості відновлення порушеного права.

З урахуванням вказаного, позивач вважає, що склалася загрозлива ситуація для його прав та інтересів, так як існує реальна загроза, втрати майна в цілому, адже наявний факт самовільного розпорядження майном без згоди власника, а також порушення договірних зобов`язань шляхом внесення односторонніх змін до договору та його розірвання в односторонньому порядку, внаслідок чого позивач буде позбавлений можливості користуватися торговим місцем №1369 і здійснення в них торгівельної діяльності.

Заявник вважає, що вказані обставини створять реальну істотну загрозу його правам та інтересам, унеможливить ефективний захист його оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду.

Заявник також повідомив, що у нього відсутні пропозиції щодо зустрічного забезпечення позову, оскільки вжиття заходів, про які просить заявник, не мають наслідків заподіяння збитків інтересам відповідача, так як відповідно до умов Договору відповідач не передав торгове місце № 1369 в користування позивачки до 23.01.2029р., а отже заборона вжиття дій щодо торгового місця ніяким чином не вплине на права та обов`язки відповідача, а заходи забезпечення позову, вжиті відносно контейнерів, не можуть будь-яким чином вплинути на права відповідача, оскільки дані контейнери перебувають у приватній власності Четін В.В. Зазначене виключає також порушення прав ТОВ «Промтоварний ринок».

Розглянув заяву ФОП Каренко С.Г. про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту. Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з розміром грошових коштів, на які вимагається накладення арешту, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024р. у справі №925/1459/23, від 06.06.2024р. у справі №910/17599/23, від 24.05.2023р. у справі №906/1162/22, від 29.06.2023р. у справі № 925/1316/22.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024р. у справі № 925/1459/23, від 06.06.2024р. у справі № 910/17599/23, від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23, від 13.12.2023 р. у справі № 921/290/23.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023р. у справі №905/448/22 та постановах Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23, від 14.08.2023р. у справі №904/1329/23, від 11.07.2023р. у справі №917/322/23, від 28.07.2023р. у справі №911/2797/22.

Разом з тим, метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 р. у справі №910/15328/23, від 01.05.2023р. у справі №914/257/23, від 06.03.2023р. у справі №916/2239/22.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, господарський суд враховує, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, - ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. у справі №753/22860/17 та постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023р. у справі №905/448/22, постанові Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23.

Так, у даному випадку, заявник просить заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» демонтувати, вивозити, переміщувати з місця 20-ти футові контейнери, які належать Каренко Сергіюю Геннадійовчу, а саме: металевий 20-футовий контейнер № 4257 та металевий 20- футовий контейнер № UDSU 2406063, в межах торгово-складських комплексів та контейнерних площадок, та будь-яких інших територіальних меж; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» укладати договори про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо надання в користування торгового місця № 1369 на території КП № 2 ТК №1, орендованого фізичною особою-підприємцем Каренко Сергієм Геннадійовчем за умовами Договору № 1415+2 пов 6415 від 02.12.2003р., з іншими особами; заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» та іншим особам здійснювати будь-яке будівництво, реконструкцію, реставрацію, підготовчі роботи, капітальний та поточний ремонт, здійснення невід`ємних поліпшень, оздоблювальних робіт та робіт з благоустрою території, робіт з демонтажу відносно торгового місця № 1415 на вулиці Рожевій в секторі № 2 контейнерного комплексу Промринку, смт. Авангард, Овідіопольський район, обумовленого Договором про надання торгового місця № 1415+2 пов 6415 від 02.12.2003р.

Необхідність заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на створення перешкод ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» у користуванні ФОП Каренко Сергієм Геннадійовичем торговим місцем, обгрунтована заявником виходячи з того, що між ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» та ФОП Каренко Сергієм Геннадійовичем укладено Договір про надання торгового місця № 1415+2 пов 6415 від 02.12.2003р., відповідно до якого Промринок надає Підприємцю в користування торгове місце № 1415 на вулиці Рожевій в секторі № 2 контейнерного комплексу Промринку для здійснення торговельної діяльності.

На твердження заявника, контейнери, які є його власністю, було демонтовано з торгового місця №1415, що обмежило доступ до об`єкта власності, а також перешкоджає здійсненню його господарської діяльності.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків від заборони відповідачу вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані на обґрунтування заяви докази, та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.10.2023р. у справі №922/1583/23, від 28.07.2021р. у справі №914/2072/20.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі № 910/15328/23, від 17.12.2018р. у справі № 914/970/18, від 10.11.2020р. у справі № 910/1200/20.

Водночас, як неодноразово зазначалось у постановах Верховного Суду, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23, від 16.11.2023р. у справі №921/333/23, від 13.07.2022р. у справі №904/4710/21.

Господарський суд також зазначає, що обранням належного, такого, що відповідає предмету спору, заходу забезпечення позову забезпечується дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.12.2023р. у справі №921/290/23, від 29.06.2023р. у справі №925/1316/22, від 24.05.2023р. у справі №906/1162/22.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2024р. у справі №754/5683/22 дійшла висновку про те, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Оцінюючи обрані заявником способи забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Так, у якості забезпечення позову ФОП Каренко С.Г. просить заборонити ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» демонтувати, вивозити, переміщувати з місця 20-ти футові контейнери, які належать Каренко Сергіюю Геннадійовчу, а саме: металевий 20-футовий контейнер № 4257 та металевий 20- футовий контейнер № UDSU 2406063, в межах торгово-складських комплексі та контейнерних площадок, та будь-яких інших територіальних меж.

Водночас, як зазначає сам заявник, 20-ти футові контейнери, а саме: металевий 20-футовий контейнер № 4257 та металевий 20- футовий контейнер № UDSU 2406063, вже переміщені з торгового місця №1415 на територію контейнерної площадки №1.

З огляду на зазначене, господарський суд приходить до висновку щодо неможливості забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» демонтувати, вивозити, переміщувати з місця 20-ти футові контейнери, які належать Каренко Сергіюю Геннадійовчу, а саме: металевий 20-футовий контейнер № 4257 та металевий 20- футовий контейнер № UDSU 2406063 в межах торгово-складських комплексі та контейнерних площадок та будь-яких інших територіальних меж, так як зазначений захід забезпечення вже вичерпав себе виконанням.

Щодо забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» укладати договори про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо надання в користування торгового місця № 1369 на території КП № 2 ТК №1, орендованого фізичною особою-підприємцем Каренко Сергієм Геннадійовчем за умовами Договору № 1415+2 пов 6415 від 02.12.2003р. з іншими особами, господарський суд зазначає наступне.

Згідно Договору № 1415+2 пов 6415 від 02.12.2003р. ФОП Каренко С.Г. надано в користування торгове місце №1415 на вулиці Рожевій.

Разом з тим, доказів надання в користування торгового місця № 1369 матеріали заяви не містять та ФОП Каренко С.Г. таких не надано.

Щодо забезпечення позову шляхом заборони ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» та іншим особам здійснювати будь-яке будівництво, реконструкцію, реставрацію, підготовчі роботи, капітальний та поточний ремонт, здійснення невід`ємних поліпшень, оздоблювальних робіт, та робіт з благоустрою території, робіт з демонтажу відносно торгового місця № 1415 на вулиці Рожевій в секторі № 2 контейнерного комплексу Промринку, смт. Авангард, Овідіопольський район, обумовленого договором про надання торгового місця № 1415+2 пов 6415 від 02.12.2003р. господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарською діяльністю є діяльність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Комерційною господарською діяльністю (підприємництвом) є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється юридичними особами та фізичними особами - підприємцями з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Разом з тим, заборона відповідачу та третім особам здійснювати будь-яке будівництво, реконструкцію, реставрацію, підготовчі роботи, капітальний та поточний ремонт, здійснення невід`ємних поліпшень, оздоблювальних робіт та робіт з благоустрою території, робіт з демонтажу відносно торгового місця № 1415 на вулиці Рожевій, є втручанням у їх господарську діяльність, що прямо заборонено законодавством.

На твердження ФОП Каренко С.Г., він має намір звернутись до Господарського суду Одеської області з позовними вимогами до ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» про усунення перешкод у користуванні майном та відновлення прав за договірними зобов`язаннями шляхом зобов`язання ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» повернути майно у вигляді металевого 20-футового контейнеру № 4257, та металевого 20-футового контейнеру № UDSU 2406063 (другий поверх) на торгове місце № 1415+2 пов 6415.

Господарський суд зазначає, що заборона відповідачу та третім особам вчиняти певні дії повинна узгоджуватись з предметом позову.

Натомість, запропоновані заявником заходи забезпечення позову не узгоджуються з вимогами, з якими він має намір звернутися до суду та виходять за їх межі.

Суд зауважує, що при вирішенні питання про забезпечення позову необхідно виходити з законодавчо встановленої заборони незаконного втручання органів державної влади, в тому числі і судів, у господарські відносини.

Така стала правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 19.10.2020р. у справі №916/3844/19, від 30.06.2021р. у справі №922/145/21, від 28.07.2021р. у справі №910/3704/21 та від 15.08.2018р. у справі №907/835/17.

При цьому під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову господарським судам слід враховувати, що такими заходами не повинна блокуватися господарська діяльність юридичної особи.

Даний висновок господарського суду повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 25.01.2021р. у справі №902/775/20, від 19.01.2021р. у справі №902/774/20 та від 16.11.2020р. у справі №910/7596/20.

Таким чином, оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом спору, імовірність істотного ускладнення або неможливості виконання рішення господарського суду та ефективного захисту прав заявника, за яким останній має намір звернутися до суду, у разі невжиття таких заходів, суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для задоволення заяви ФОП Каренко С.Г, про забезпечення позову.

Суд також звертає увагу на низький рівень підготовки заяви про вжиття заходів забезпечення позову, яка містить посилання на наявність права власності на контейнери у Четін В.В. та розташування їх на торговому місці №1369.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що додані до заяви в обгрунтування наміру відповідача розірвати Договір про надання торгового місця №1415+2 пов 6415 від 02.12.2003р. повідомлення ТОВ «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» жодним чином не стосуються ФОП Каренко С.Г.

Згідно з ч.1, ч.6 ст.140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

За приписами ч.4 зазначеної статті, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою ст. 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст. ст. 136, 137, 140, 234 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. У задоволенні заяви (вх.№4-80/25 від 15.12.2025р.) Фізичної особи-підприємця Каренко Сергія Геннадійовича про забезпечення позову до подачі позовної заяви у справі №916/5000/25 шляхом заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» демонтувати, вивозити, переміщувати з місця 20-ти футові контейнери, які належать Каренко Сергіюю Геннадійовчу, а саме: металевий 20-футовий контейнер № 4257 та металевий 20- футовий контейнер № UDSU 2406063, в межах торгово-складських комплексі та контейнерних площадок, та будь-яких інших територіальних меж; заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» укладати договори про надання послуг по здійсненню торговельної діяльності щодо надання в користування торгового місця № 1369 на території КП № 2 ТК №1, орендованого фізичною особою-підприємцем Каренко Сергієм Геннадійовчем за умовами Договору № 1415+2 пов 6415 від 02.12.2003р., з іншими особами; заборони Товариству з обмеженою відповідальністю «ПРОМТОВАРНИЙ РИНОК» та іншим особам здійснювати будь-яке будівництво, реконструкцію, реставрацію, підготовчі роботи, капітальний та поточний ремонт, здійснення невід`ємних поліпшень, оздоблювальних робіт та робіт з благоустрою території, робіт з демонтажу відносно торгового місця № 1415 на вулиці Рожевій в секторі № 2 контейнерного комплексу Промринку, смт. Авангард, Овідіопольський район, обумовленого договором про надання торгового місця № 1415+2 пов 6415 від 02.12.2003р. - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Суддя Н.В. Рога