ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" грудня 2025 р. Справа№ 910/16588/21

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Барсук М.А., подану у справі №910/16588/21 (суддя Плотницька Н.Б.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat"

до 1) Акціонерного товариства "ПроКредит банк"

2) Фізичної особи-підприємця Свириденка Олександра Йосиповича

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача ОСОБА_1

про стягнення 88 501 євро 72 євроцентів,-

За участю представників сторін:

від позивача: Янчук В.В.;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: Свириденко О.Й., Мастюгін Д.І., Воцехівський О.В.;

від третьої особи: ОСОБА_1.;

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat" з вимогами до Акціонерного товариства "ПроКредит банк" та Фізичної особи-підприємця Свириденка Олександра Йосиповича про стягнення 88 501 євро 72 євроцентів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 у справі №910/16588/21 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Свириденка Олександра Йосиповича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat" безпідставно набуті кошти в розмірі 85 918 Євро.

Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Свириденка Олександра Йосиповича на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 19 638 грн 79 коп.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/16588/21 заяву Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat" на користь Акціонерного товариства "ПроКредит Банк" витрати на правничу допомогу у розмірі 100 000, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Фізична особа-підприємець Свириденко Олександр Йосипович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 18.08.2025 у справі №910/16588/21 в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Свириденка Олександра Йосиповича на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat" безпідставно набуті кошти в розмірі 85 918 Євро та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/16588/21 в передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 10.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 21.10.2025.

Ухвалою суду від 15.09.2025 задоволено заяву Фізичної особи-підприємця Свириденка Олександра Йосиповича про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції.

17.10.2025 на адресу суду від представника Фізичної особи-підприємця Свириденка Олександра Йосиповича надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 21.10.2025 задоволено заяву представника Фізичної особи-підприємця Свириденка Олександра Йосиповича про участь у судових засіданнях в режимі відео конференції.

20.10.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

21.10.2025 на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача 2 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 21.10.2025 відкладено розгляд справи на 04.11.2025.

29.10.2025 на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat" надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 03.11.2025 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat" надійшла заява про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції.

В судове засідання 04.11.2025 з`явився представник позивача, відповідач 2, представник відповідача 2 та третя особа.

Ухвалою суду від 04.11.2025 відкладено розгляд справи на 05.11.2025.

Ухвалою суду від 05.11.2025 оголошено перерву в судовому засіданні до 26.11.2025.

В судове засідання 26.11.2025 з`явився представник позивача, відповідач 2, представники відповідача 2 та третя особа.

Ухвалою суду від 26.11.2025 оголошено перерву до 10.12.2025 на 14:00.

24.11.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "OptiLat" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/16588/21 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволені заяви відповідача 1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу або зменшити їх розмір до 15 000, 00 грн.

Ухвалою суду від 27.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/16588/21 та апеляційну скаргу призначено до розгляду на 10.12.2025 на 14:40.

05.12.2025 на адресу суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat" та ОСОБА_1 надійшли клопотання про проведення відеотрансляції судового засідання, в яких останні просили забезпечити відкриту трансляцію судових засідань у справі № 910/16588/21 у Північному апеляційному господарському суді на Youtube каналі "Судова влада України та на порталі "Судова влада України".

Ухвалою від 09.12.2025 у задоволені клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat" та ОСОБА_1 про проведення відеотрансляції судового засідання відмовлено з підстав, наведених в ухвалі.

10.12.2025 від третьої особи на адресу суду надійшла заява про відвід судді Барсук М.А. від розгляду справи №910/16588/21.

Вказана заява обґрунтована тим, що з огляду на вимоги Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965 та приписи ст. 367 ГПК України, отримавши від відповідача 2 апеляційну скаргу без перекладу її на офіційну мову позивача-нерезидента України, суд не мав підстав для відкриття апеляційного провадження, тоді як апеляційна скарга підлягала залишенню без руху для надання відповідачу 2 часу на усунення відповідного недоліку.

Крім того, за твердженням третьої особи, головуючою суддею Барсук М.А. не було виконано вимоги приписів 42, 367 ГПК України, Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965, а саме не надіслано ухвалу про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу з додатками безпосередньо позивачу поштою за кордон з урахуванням вимог щодо перекладу документів на офіційній мові запитуваної Держави.

Також заявник посилається на те, що судове засідання, призначене на 04.11.2025, було незаконно відкладено на 05.11.2025 з причин наявності у представника відповідача 2 технічних недоліків відеоконференцзв`язку, проти відкладення якого представник позивача та третя особа заперечували.

Третя особа також зазначає про наявність ознак особистої зацікавленості головуючої судді Барсук М.А. у розгляді даної справи, а саме упереджене збирання судом доказів на користь відповідача 2 шляхом дослідження електронної переписки на мобільному телефоні, яке не надавалось до Господарського суду міста Києва.

Ще однією підставою для відводу заявник зазначає про порушення головуючою суддею Барсук М.А. засад рівності та змагальності судового процесу, оскільки суддя у судовому засіданні, яке відбулось 05.11.2025, надала більшість часту відповідачу 2 та його представникам на надання пояснень та проголошення наданих ними доказів, ніж представнику позивача та третій особі.

У судовому засіданні 10.12.2025 представник позивача підтримав поданий третьою особою відвід судді Барсук М.А., додатково зазначивши на безпідставності відхилення клопотань Товариства з обмеженою відповідальністю "OptiLat" та ОСОБА_1 про проведення відеотрансляції судового засідання.

У судовому засіданні відповідач 2 та його представники проти поданої заяви про відвід судді Барсук М.А. заперечили.

Розглянувши подану заяву про відвід, колегія суддів дійшла наступних висновків.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (Заява № 33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) у випадках, визначених статями 35, 36 ГПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 п. 1 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Доводи заявника про безпідставність відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою відповідача 2, оскільки останнім не було додано до апеляційної скарги її перекладу на офіційну мову позивача - нерезидента України, є необґрунтованими, оскільки приписи ст. 258 ГПК України, які встановлюють форму та зміст апеляційної скарги, не вимагають від апелянта разом із подачею апеляційної скарги надавати суду переклад її на іншу мову.

Стаття 259 ГПК України лише вимагає від учасника справи надіслати подану апеляційну скаргу з додатками іншим учасникам справи, що і було здійснено апелянтом, на підтвердження чого ним було надано фіскальний чек АТ «Укрпошта» від 05.09.2025.

Твердження третьої особи про порушення головуючою суддею приписів 42, 367 ГПК України, Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних та комерційних справах від 15.11.1965, а саме не здійснення направлення ухвали про відкриття апеляційного провадження та апеляційної скарги з додатками безпосередньо позивачу поштою за кордон з урахуванням вимог щодо перекладу документів на офіційній мові запитуваної Держави також є необґрунтованим з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

Спір у даній справі був ініційований позивачем, який є особою-нерезидентом та знаходиться на території Латвійської республіки, м. Юрмала, вул. Лейстеру 1, LV-2011. Позовна заява була складена українською мовою та подана представниками позивача, які перебувають на території України.

У позові позивач в якості адреси для листування в Україні визначив адресу: Рівненська обл., Дубенський р-н, м. Дубно, вул. Данила Галицького, б.48, кв.40.

В позові позивач не вказував про те, що він та його представники не володіють достатнім рівнем знань української мови та не заявляв відповідного клопотання про залучення до участі у даній справі перекладача відповідно до вимог ст. 72 ГПК України.

Як вбачається з матеріалів справи, суд апеляційної інстанції надіслав ухвалу від 10.09.2025 про відкриття апеляційного провадження як на юридичну адресу позивача, а саме в Латвійську республіку, м. Юрмала, вул. Лейстеру 1, LV-2011, так і на поштову адресу, яка була зазначена в позові, а саме: Рівненська обл., Дубенський р-н, м. Дубно, вул. Данила Галицького, б.48, кв.40.

Відповідно до приписів ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

19.10.2025 до суду апеляційної інстанції від представника позивача Янчука В.В. був поданий відзив на апеляційну скаргу.

Як вбачається з матеріалів справи, Янчук В.В. здійснює представництво на підставі ордеру від 19.10.2025, виданого згідно укладеного безпосередньо з позивачем договору про надання правничої допомоги від 10.04.2025.

Тобто, у процесі розгляду справи, захищаючи інтереси позивача, участь приймала належна особа - адвокат Янчук В.В., якого особисто позивач наділив правом представляти його інтереси у суді, зокрема, і апеляційної інстанції.

Як вбачається із відзиву на апеляційну скаргу, представник позивача Янчук В.В. був обізнаний щодо апеляційного провадження у даній справі.

У відзиві на апеляційну скаргу та у подальших засіданнях, в яких приймав участь представник позивача Янчук В.В., останній жодного разу не зазначав про необізнаність самої юридичної особи із поданою апеляційною скаргою, відкритим апеляційним провадженням та необхідність здійснити переклад процесуальних документів на латиську мову із залученням перекладача згідно вимог ст. 72 ГПК України.

Лише у судовому засіданні 10.12.2025 третя особа, яка виступає на стороні та в інтересах позивача, зазначила на нібито неналежному повідомленні позивача за його юридичною адресою, у зв`язку із чим судом було поставлено запитання перед представником позивача Янчуком В.В. про факт отримання ухвали.

Представник позивача Янчук В.В. вказав на тому, що юридична особа за її місцезнаходженням не отримувала кореспонденції, хоча, як вже було зазначено вище, відповідні судові документи та апеляційна скарга направлялись на юридичну адресу позивача.

Водночас, оскільки представник позивача Янчук В.В. є офіційним представником на території України, згідно ордеру від 19.10.2025 має повноваження на ведення справи в суді без обмежень, тобто здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, а тому пояснення останнього стосовно нібито неналежного повідомлення позивача про розгляд справи у суді апеляційної інстанції є необґрунтованими з підстав присутності у судових засіданнях належного представника позивача із відповідними повноваженнями на представництво його інтересів у суді.

У цьому контексті суд звертає увагу на приписи пункту 1 частини першої Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" під час здійснення адвокатської діяльності адвокат зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та правил адвокатської етики.

Згідно з частиною другою статті 8 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09.06.2017, у межах дотримання принципу законності адвокат зобов`язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнта.

Відповідно до частини другої статті 26 Правил адвокатської етики адвокат повинен з розумною періодичністю інформувати клієнта про хід та результати виконання доручення і своєчасно відповідати на запити клієнта про стан його справи. Інформація має подаватися клієнту в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно суті свого доручення та його виконання.

Тобто в силу положень Правил адвокатської етики обов`язком адвоката є діяти в інтересах клієнта, зокрема, щодо інформування останнього про хід та стан його справ в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно своїх справ, зокрема, і щодо їх ведення в суді.

Отже, дотримання адвокатом своїх обов`язків з належного і достатнього інформування клієнта у цій справі презюмується в силу положень Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та Правил адвокатської етики, зокрема, і щодо повідомлення адвокатом клієнту про наявність апеляційного провадження стосовно оскаржуваного рішення суду першої інстанції.

Згідно приписів ст. 42 Правил адвокатської етики представляючи інтереси клієнта або виконуючи функцію захисника в суді, адвокат зобов`язаний дотримуватися вимог чинного процесуального законодавства, законодавства про адвокатуру та адвокатську діяльність, про судоустрій і статус суддів, іншого законодавства, що регламентує поведінку учасників судового процесу, а також вимог Правил.

Відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, враховуючи належне повідомлення позивача про розгляд справи та викладені вище обставини, відповідні пояснення адвоката Янчука В.В. щодо неналежного повідомлення позивача за його юридичною адресою, з огляду на покладені на нього згідно Правил адвокатської етики обов`язки, можуть сформувати стале враження щодо недобросовісної поведінки адвоката, який представляє позивача-нерезидента у судовому процесі, та, відповідно, негативно вплинути на репутаційний образ самого підприємства.

У постановах Верховного Суду від 18.01.2022 у справі №910/5257/21, від 29.04.2022 у справі № 905/830/21, від 12.02.2024 у справі № 910/15118/23 сформовано висновок, що в Україні існує усталена судова практика, відповідно до якої судові документи можуть не відправлятися за кордон для вручення у разі, якщо іноземна юридична особа має представника на території України, призначеного відповідно до вимог ГПК України, або має офіційне представництво на території України.

Таким чином, оскільки даному випадку позивач зазначав адресою для листування територію України та має представника на території України, який володіє українською мовою та згідно своїх обов`язків зобов`язаний повідомляти клієнта про хід і стан його справ в обсязі, достатньому для того, щоб він міг приймати обґрунтовані рішення стосовно своїх справ, а тому є необґрунтованими твердження третьої особи стосовно порушення порядку повідомлення позивача про час та місце розгляду справи.

Твердження заявника про недотримання головуючою суддею Барсук М.А. порядку передачі судових та позасудових документів, який регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, щодо порядку повідомлення позивача шляхом направлення документів із перекладом на офіційну мову є необґрунтованим, оскільки приписи ст. 15 Конвенції, як зазначив Верховний Суд у постанові від 24.01.2018 у справі № 910/8543/17, застосовується за умов необхідності повідомлення юридичної особи-нерезидента, який є відповідачем у справі (а не позивачем чи третьою особою), про наявність справи, що розглядається судом, для надання відповідачу можливості вжиття заходів захисту.

Тобто положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі неявки саме відповідача, а не будь-якого іншого учасника провадження.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.10.2019 у справі №911/165/18, від 27.01.2020 у справі №910/29287/15 та від 12.03.2020 у справі №910/28827/15, від 12.04.2021 у справі № 910/348/19.

Норми процесуального законодавства щодо належного повідомлення учасників справи (статті 120, 242 ГПК України) спрямовані перш за все на доведення до відома учасника інформації стосовно судового провадження (обізнаності), а не на дотримання формальної процедури (надсилання кореспонденції за правилами Конвенції), тривалість якої може бути значною, що не сприяє дотриманню одного із основоположних принців господарського судочинства - розумності строків розгляду справи судом (пункт 10 частини третьої статті 2 ГПК України).

На вказане наголосив Верховний Суд у постанові від 12.02.2024 у справі № 910/15118/23.

У даній справі позивач є ініціатором спору та мав офіційних представників на території України, які володіють українською мовою, та які були присутні під час розгляду апеляційної скарги і відповідних клопотань про необхідність здійснення перекладу документів на латиську мову не заявляли. А тому, в даному випадку у суду були відсутні підстави для звернення із судовим дорученням до компетентного суду іноземної держави чи направлення судової кореспонденції із перекладом на латиську мову.

Доводи заявника про безпідставне відкладення розгляду справи, призначеного на 04.11.2025, у зв`язку із наявністю у представника відповідача 2 технічних проблем при участі в справі у режимі відеоконференції, є необґрунтованим, оскільки ст. 202 ГПК України передбачає таку підставу для відкладення розгляду справи як виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

До того ж, враховуючи строки розгляду спору, суд визначив найближчу дату наступного судового засідання - 05.11.2025, врахувавши при цьому думку усіх учасників справи.

Твердження заявника стосовно упередженого збирання судом нових доказів на користь відповідача 2 шляхом дослідження мобільного телефону, яке не надавалось до Господарського суду міста Києва, є необґрунтованими, оскільки приписи ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України, які передбачають межі перегляду справи у суді апеляційної інстанції, встановлюють, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Усебічність дослідження доказів означає те, що суд враховує аргументи всіх осіб, що беруть участь у справі, дослідження та подальшу оцінку доказів проводить не з позиції однієї зі сторін, а з позиції незалежного арбітра.

Оскільки одним із доводів апеляційної скарги було те, що суд першої інстанції не розглянув подане клопотання відповідача 2 та не здійснив огляд мобільного телефону, як місце зберігання оригіналу електронного доказу, а тому відповідні дії суду апеляційної інстанції, а саме дослідження мобільного телефону, повністю узгоджується із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 269 ГПК України.

Доводи третьої особи про порушення головуючою суддею Барсук М.А. рівності та змагальності судового процесу, а саме надання відповідачу 2 та його представникам більше часу для виступу з поясненнями, ніж позивачу та третій особі, є необґрунтованими.

Так, ст. 270 ГПК України чітко встановлює порядок розгляду апеляційної скарги.

Згідно ч.ч. 5-7 даної статті суддя-доповідач доповідає зміст судового рішення, яке оскаржено, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні встановлюватися обставини і досліджуватися докази.

Після доповіді судді-доповідача пояснення дає особа, яка подала апеляційну скаргу. Якщо апеляційні скарги подали обидві сторони, - першим дає пояснення позивач. Далі дають пояснення інші учасники справи.

Закінчивши з`ясування обставин і перевірку їх доказами, суд апеляційної інстанції надає учасникам справи можливість виступити у судових дебатах у такій самій послідовності, в якій вони давали пояснення.

Як вбачається з протоколу судового засідання 05.11.2025, спочатку було заслухано пояснення представників відповідача 2 та його особисто, як особи, яка подала апеляційну скаргу, далі заслухано пояснення позивача та третьої особи. Дослідження доказів відбувалось в такій же послідовності.

У судовому засіданні 05.11.2025 третій особі неодноразово наголошувалось на необхідності дотримання послідовності надання пояснень учасників справи, тобто надання ним пояснень після закінчення виступу апелянта та його представників, а не під час відповідного виступу сторони.

А тому, доводи третьої особи стосовно ненадання йому можливості під час виступу представників відповідача 2 надати свої заперечення є необґрунтованими, оскільки такі дії не відповідають порядку заслуховування пояснень учасників справи, які встановлені у приписах ст. 270 ГПК України.

Доводи третьої особи щодо обмеження судом його виступів під час судових засідань є безпідставними з огляду на наступне.

Так, призначені судом у даній справі судові засідання не були обмежені по часу розгляду справи по суті, а під час заслуховування пояснень представників сторін суд не встановлював їм певного часу для висловлення своєї позиції.

Досліджуючи час, протягом якого учасниками справи надавались власні пояснення по суті спору, колегія суддів зазначає, що у судовому засіданні 05.11.2025 виступ особисто відповідача 2 та його представників тривав приблизно 25 хвилин, виступ представника позивача - 8 хвилин, а третьої особи - 43 хвилини.

В подальшому суд перейшов до стадії дослідження доказів, на якій виступ відповідача 2 та його представників тривав приблизно 42 хвилини, виступ третьої особи - 22 хвилини, а представником позивача на даній стадії було заявлено усне клопотання про оголошення перерви у зв`язку із закінченням робочого часу.

Тобто у судовому засіданні 05.11.2025, яке тривало майже три години, відповідач 2 разом із своїми представниками надавали пояснення по суті спору протягом 67 хвилин, представник позивача - 8 хвилин, а третя особа - 65 хвилин.

У наступному судому засіданні 26.11.2025, яке тривало 1 годину та 10 хвилин, відбулось дослідження електронних доказів, які зберігались на мобільному телефоні відповідача 2, в якому протягом всього часу судового засідання надавали пояснення всі присутні учасники справи. Як вбачається із технічної фіксації судового засідання час виступу відповідача 2 разом з його представниками та третьої особи у судовому засіданні 26.11.2025 були майже однаковими.

Колегія суддів зазначає, що суд не обмежував жодному учаснику справи, зокрема позивачу чи третій особі, часу у наданні пояснень по суті спору та при дослідженні доказів, що було зафіксовано протоколами та технічною фіксацією судових засідань.

Більше того, третя особа також неодноразово надавала власні пояснення стосовно зазначених відповідачами 2 доказів, що також було відображено у технічній фіксації судових засідань.

Частина 3 ст. 198 ГПК України передбачає, що головуючий відповідно до завдання господарського судочинства керує ходом судового засідання, забезпечує додержання послідовності і порядку вчинення процесуальних дій, здійснення учасниками судового процесу їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків, спрямовує судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи із судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

А тому дії головуючої судді Барсук М.А. під час судового засідання 05.11.2025 відповідали вимогам процесуального законодавства стосовно забезпечення послідовності і порядку надання пояснень сторонами.

Висловлені представником позивача доводи щодо необґрунтованого відхилення клопотань про проведення трансляцій судових засідань з посиланням на норми ЦК України та неможливість їх застосування у даних правовідносинах колегія суддів також відхиляє, оскільки суд, відповідно до ст. 11 ГПК України, при розгляді справи керується принципом верховенства права та розглядає справи відповідно до Конституції України та законів України, до яких також відноситься Цивільний кодекс України.

Твердження позивача про безпідставне застосування до відповідача 2, як фізичної особи - підприємця, приписів ст. 306 ЦК України щодо заборони розголошення таємниці поштової кореспонденції фізичної особи, є необґрунтованими, оскільки фізична особа - підприємець в цивільно-господарських відносинах є різнобічним учасником, оскільки хоча принципи здійснення ним підприємницької діяльності роблять його подібним до юридичних осіб, тоді як в приватних відносинах, незважаючи на будь-які зміни в його статусі, він залишається бути громадянином - фізичною особою.

Тобто, з моменту державної реєстрації фізична особа набуває лише нової ознаки підприємця, однак не втрачає і не змінює свого статусу у приватних відносинах.

Вказане підтверджується висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.02.2020 у справі № 916/385/19.

У контексті відхилення клопотань про трансляцію судового засідання судом 10.12.2025 було роз`яснено право сторін проводити фотозйомку, відео- та аудіозапис без отримання окремого дозволу суду згідно приписів ч. 7 ст. 8 ГПК України.

Більше того, наведені вище доводи третьої особи, викладені у заяві про відвід, зводиться до непогодження із процесуальними рішеннями судді Барсук М.А., здійсненими у межах даної справи.

Водночас, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина 4 статті 35 ГПК України).

Відтак, апеляційний господарський суд, розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Барсук М.А., вважає її необґрунтованою та невмотивованою, оскільки наведені заявником доводи у її обґрунтування не можуть бути підставою, в розумінні статей 35, 36 ГПК України, для відводу судді від розгляду даної справи. Заява про відвід не містить даних про наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді у розгляді даної справи.

Таким чином, суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ГПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (абз. 1). Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (абз. 2).

Оскільки заява про відвід судді надійшла пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, а тому вона підлягає розгляду в порядку визначеному абзацом 2 частини 3 статті 39 ГПК України.

Враховуючи, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Барсук М.А. є необґрунтованою, колегія суддів дійшла висновку про відмову в її задоволенні.

Керуючись ст. ст. 35, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Барсук М.А. від апеляційного розгляду справи № 910/16588/21.

2. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддями та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко