ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

19.12.2025м. ДніпроСправа № 904/7078/25
За позовом Марганецької міської ради (ідентифікаційний код 35055650; вул. Єдності, м. Марганець, Дніпропетровська область, 53407)

до відповідача-1: Томаківської селищної ради (ідентифікаційний код 04339675; вул. Лесі Українки, буд. 17, смт. Томаківка, Томаківський р-н, Дніпропетровська область, 53500)

відповідача-2: Комунального підприємства "Томаківське водопровідно-каналізаційне господарство" Томаківської селищної ради (ідентифікаційний код 45374078; вул. Лесі Українки, буд. 17, смт. Томаківка, Томаківський р-н, Дніпропетровська область, 53500)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Комунальне підприємство "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради" (ідентифікаційний код 03340989; вул. Дніпровська, буд. 2-А, с. Марганець, Дніпропетровська обл., 53400)

про визнання протиправним та скасування рішення та витребування майна

Суддя Євстигнеєва Н.М.

Без участі представників сторін

С У Т Ь С П О Р У :

Марганецька міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, яким просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Томаківської селищної рада від 04.11.2025 № 1866-47/VIII "Про встановлення нікчемності окремих рішень селищної ради";

- витребувати у відповідачів на користь позивача наступне майно:

- водопровідні мережі по вулицям Берегового, Лесі Українки та Українській в смт. Томаківка Дніпропетровської області ( передані на підставі акту від 05.09.2019);

- систему водопостачання в селі Володимирівка (Високе) Томаківського району (передане на підставі акту від 09.12.2019);

- ділянок водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 09.12.2019);

- водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 05.05.2020).

Позивач зазначає, що рішення № 1866-47/VIII "Про встановлення нікчемності окремих рішень селищної ради" від 04.11.2025 є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки порушує майнові права позивача, суперечить принципам верховенства права, компетенції органів місцевого самоврядування та призводить до триваючого порушення прав. Спір стосується комунальної власності, переданої раніше до територіальної громади м. Марганець, і оскаржуваним рішенням відповідач намагається повернути майно без законних на те підстав.

Пунктом 2 та 3 рішення Томаківської селищної рада від 04.11.2025 № 1866-47/VIII "Про встановлення нікчемності окремих рішень селищної ради" визначено, що майно, яке раніше було передано до комунальної власності територіальної громади м. Марганець на підставі "нікчемності" правочину, наразі вважається комунальною власністю Томаківської селищної територіальної громади та доручено Комунальному підприємству "Томаківське водопровідно-каналізаційне господарство" Томаківської селищної ради здійснити заходи щодо відновлення попереднього стану належності майна та зарахувати на баланс КП "Томаківське ВКГ" об`єктів, що зазначені в цьому рішенні. Згідно довідки КП ВУВКГ ММР залишкова балансова вартість майна становить 6 302 667,41грн.

Позивач вважає, що рішення є незаконним, та незаконним є перехід права власності на це майно до Томаківської селищної ради і подальша його передача на баланс КП "Томаківське ВКГ". Враховуючи, що відповідач-2 незаконно прийняв майно на свій баланс, а відповідач незаконно його прийняв у комунальну власність, водопровід, водопровідні мережі та інше майно підлягають витребуванню з чужого незаконного володіння на користь позивача.

Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.12.2025 справу №904/7078/25 передано на розгляд судді Євстигнеєвої Н.М.

16 грудня 2025 року від Марганецької міської ради до господарського суду надійшла заява про забезпечення позову, відповідно до якої просить:

- зупинити дію рішення Томаківської селищної ради № 1866-47/VIII "Про встановлення нікчемності окремих рішень селищної ради" від 04.11.2025 до набрання законної сили рішенням у справі;

- заборонити Томаківській селищній раді та її виконавчим органам, іншим особам вчиняти будь-які дії щодо: відчуження, вилучення, списання, передачі третім особам; зміни балансового обліку, зміни статусу; будь-якого іншого розпорядження майном, яке є предметом спору та яке було передане Марганецькій міській територіальній громаді, а саме: водопровідні мережі по вулицям Берегового, Лесі Українки та Українській в смт. Томаківка Дніпропетровської області (передані на підставі акту від 05.09.2019); систему водопостачання в селі Володимирівка (Високе) Томаківського району (передане на підставі акту від 09.12.2019); ділянок водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 09.12.2019); водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 05.05.2020);

- заборонити Томаківській селищній раді приймати будь-які нові рішення, спрямовані на: зміну правового статусу майна, яке є предметом спору та яке було передане Марганецькій міській територіальній громаді, а саме: водопровідні мережі по вулицям Берегового, Лесі Українки та Українській в смт. Томаківка Дніпропетровської області (передані на підставі акту від 05.09.2019); систему водопостачання в селі Володимирівка (Високе) Томаківського району (передане на підставі акту від 09.12.2019); ділянок водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 09.12.2019); водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 05.05.2020).

В обгрунтування заявник зазначає, що 01.05.2025 Томаківська селищна рада прийняла рішення № 1690-42/VIII "Про визнання окремих рішень селищної ради такими, що втратили чинність". 05.06.2025 Марганецька міська рада, з огляду на викладені обставини та порушення її прав, звернулася до господарського суду з вимогою визнати відповідне рішення протиправним. Так, рішення Томаківської селищної ради 2017 та 2019 років за своєю природою були ненормативними актами одноразового застосування, спрямованими на передачу конкретно визначених об`єктів та адресованими чітко визначеним учасникам правовідносин. Зазначені рішення були повністю виконані шляхом укладення актів приймання-передачі, внаслідок чого право власності остаточно перейшло до Марганецької міської територіальної громади. Надалі Марганецька міська рада, як законний власник, правомірно розпорядилася набутим майном, передавши його на баланс свого комунального підприємства. Оскільки рішення 2017 2019 років вичерпали свою дію фактом виконання, вони автоматично втратили чинність. Закон не передбачає можливості їх подальшого скасування, адже скасування ненормативного акта після його реалізації не породжує і не може породжувати жодних правових наслідків.

04.11.2025 Томаківська селищна рада прийняла рішення № 1866-47/VIII "Про встановлення нікчемності окремих рішень селищної ради", яким зокрема, скасовано рішення Томаківської селищної ради від 01.05.2025 №1690-42/VIII "Про визнання окремих рішень селищної ради такими, що втратили чинність".

Ухвалою суду від 11.11.2025 закрито провадження у справі № 904/2973/25 у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Позивач вважає, що відповідач фактично визнав, що його попереднє рішення №1690-42/VIII "Про визнання окремих рішень селищної ради такими, що втратили чинність" та фактичне "повернення" вже переданого майна було юридично помилковим і таким, що не могло створювати жодних правових наслідків, оскільки дія оскаржуваних рішень завершилася ще у момент передачі майна.

Зміст нового акта свідчить, що замість реального усунення неправомірного втручання у майнові права, рада вдалася до повторного та ще глибшого їх порушення. Рішення №1866-47/VIII від 04.11.2025 не лише не відновлює правовий стан, який існував до ухвалення незаконного попереднього акта, а й повторює його сутність, подаючи втручання під виглядом "констатації нікчемності". Тим самим, на думку позивача, рада намагається створити зовнішнє враження законності своїх дій, хоча фактично вдруге намагається вплинути на долю того самого комунального майна та змінити вже виконані правовідносини. Таким чином, новий акт продовжує порушувати майнові права позивача, оскільки він стосується того самого об`єкта комунальної власності, раніше переданого Марганецькій громаді й не може бути "повернений" рішенням іншої громади.

Заявник зазначає, що існує реальний, підтверджений поведінкою відповідача ризик, що: відповідач ухвалюватиме нові акти аналогічного змісту; відповідач вчинятиме дії щодо передачі, списання або зміни балансового обліку майна, що є предметом спору; об`єкт спору може бути вилучений, відчужений або переданий третім особам; ухвалення рішення суду може стати неможливим або його виконання буде значно ускладнено.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, суд дійшов висновку про її часткове задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою статті 2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною першою статті 11 ГПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Так, відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у п. 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 у справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

За умовами ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3, 4 ст. 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №910/12404/21).

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №910/9498/19, від 17.09.2020 у справі №910/72/20, від 15.01.2021 у справі №914/1939/20, від 16.02.2021 у справі №910/16866/20, від 15.04.2021 у справі №910/16370/20, від 24.06.2022 у справі №904/3783/21, від 26.09.2022 у справі №911/3208/21).

Якщо позивач звертається до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (постанова Верховного Суду від 16.08.2018 у справі №910/1040/18).

З урахуванням вимог, передбачених статтями 73, 74, 76 ГПК, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується вжиття певного виду забезпечення позову (постанови Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №910/2795/20, від 17.12.2020 у справі №910/11857/20).

Виходячи з приписів статей 13, 15, 74 ГПК (змагальність сторін та пропорційність у господарському судочинстві, обов`язок доказування і подання доказів), господарський суд також має здійснити оцінку обґрунтованості доводів протилежної сторони (відповідача) щодо відсутності підстав та необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням, зокрема, того, чи порушує вжиття відповідних заходів забезпечення позову права відповідача або вказаних осіб, та, відповідно, чи порушується при цьому баланс інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу і яким чином; чи спроможний відповідач фактично (реально) виконати судове рішення в разі задоволення позову, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав та чи спроможний позивач захистити їх в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, якщо захід забезпечення позову не буде вжито судом.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18).

Під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову потрібно враховувати, що такими заходами не повинні обмежуватися господарська діяльність юридичної особи, порушуватися права осіб, що не є учасниками судового процесу, застосовуватися обмеження, не пов`язані із предметом спору.

Отже, аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача.

Предметом судового розгляду у цій справі є вимоги позивача про визнання протиправним та скасування рішення та витребування майна.

Так, рішенням Томаківської селищної ради № 1866-47/VIII від 04.11.2025 "Про встановлення нікчемності окремих рішень селищної ради" вирішено:

1. Встановити нікчемність окремих рішень Томаківської селищної ради, а саме:

- рішення селищної ради від 22 травня 2019 року № 1798-50/VІI "Про передачу з комунальної власності Томаківської селищної об`єднаної територіальної громади до комунальної власності територіальної громади м. Марганець об`єкта завершеного будівництва введеного в експлуатацію "Реконструкція водопровідної мережі по вулицям Берегового, Лесі Українки та Українській в смт. Томаківка Дніпропетровської області"";

- рішення селищної ради від 23 липня 2019 року № 1897-53/VІI "Про передачу з комунальної власності Томаківської селищної об`єднаної територіальної громади до комунальної власності територіальної громади м. Марганець об`єкта завершеного будівництва введеного в експлуатацію "Будівництво системи водопостачання в селі Володимирівка (Високе) Томаківського району (коригування)"";

- рішення селищної ради від 23 липня 2019 року № 1898-53/VІI "Про передачу з комунальної власності Томаківської селищної об`єднаної територіальної громади до комунальної власності територіальної громади м. Марганець об`єкта завершеного будівництва введеного в експлуатацію "Капітальний ремонт ділянок водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області"";

- рішення селищної ради від 23 липня 2019 року № 1899-53/VІI "Про передачу з комунальної власності Томаківської селищної об`єднаної територіальної громади до комунальної власності територіальної громади м. Марганець об`єкта завершеного будівництва введеного в експлуатацію "Реконструкція водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області"".

2. Застосувати наслідки нікчемного правочину до нікчемних рішень Томаківської селищної ради: від 22 травня 2019 року №1798-50/VІI, від 23 липня 2019 року №1897-53/VІI, від 23 липня 2019 року №1898-53/VІI, від 23 липня 2019 року № 1899-53/VІI, а саме відновити попередній стан належності майна до комунальної власності Томаківської селищної територіальної громади та зарахування на баланс Комунального підприємства "Томаківське водопровідно-каналізаційне господарство" Томаківської селищної ради майно, а саме:

- об`єкт завершеного будівництва введеного в експлуатацію "Реконструкція водопровідної мережі по вулицям Берегового, Лесі Українки та Українській в смт. Томаківка Дніпропетровської області";

- об`єкт завершеного будівництва введеного в експлуатацію "Будівництво системи водопостачання в селі Володимирівка (Високе) Томаківського району (коригування)";

- об`єкт завершеного будівництва введеного в експлуатацію "Капітальний ремонт ділянок водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області";

- об`єкт завершеного будівництва введеного в експлуатацію "Реконструкція водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області".

3. Доручити Комунальному підприємству "Томаківське водопровідно-каналізаційне господарство" Томаківської селищної ради (Івахненко) здійснити заходи щодо зарахування на баланс КП "Томаківське ВКГ" об`єктів, що изазначені в пункті 2 цього рішення.

4. Скасувати рішення селищної ради від 01 травня 2025 року №1690-42/VIII "Про визнання окремих рішень селищної ради такими, що втратили чинність".

5. Це рішення набуває чинності з моменту його офіційного оприлюднення.

6. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію селищної ради з питань житлово-комунального господарства, комунальної власності, будівництва, транспорту, зв`язку та благоустрою.

У заяві про забезпечення позову заявник просить зупинити дію рішення Томаківської селищної ради № 1866-47/VIII "Про встановлення нікчемності окремих рішень селищної ради" від 04.11.2025 до набрання законної сили рішенням у справі.

Господарський суд констатує, що стаття 137 ГПК України не передбачає такого заходу забезпечення позову, як зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування.

Водночас пунктом 10 частини першої статті 137 ГПК України унормовано, що позов забезпечується іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Отже, за змістом ст.137 ГПК України (положення частини першої якої містять вичерпний перелік заходів забезпечення позову), якщо сторона просить вжити захід забезпечення позову, що прямо не передбачений цим процесуальним законом (ст. 137 ГПК України), суд на вимогу учасника справи може вжити такий захід забезпечення, що визначений іншим нормативним актом - законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому не допускається вжиття судом заходу забезпечення позову, який хоча і відповідає змісту позовних вимог, предмету спору, є необхідним з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, однак не передбачений ні процесуальним законом, ні іншим Законом України (міжнародним договором, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України).

Тобто, визначений частиною ст. 137 ГПК України вичерпний перелік видів заходів забезпечення позову може доповнюватися виключно за рахунок певних заходів забезпечення позову, прямо передбачених Законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 15.07.2022 у справі №910/4445/21, у постановах Верховного Суду від 16.12.2022 у справі №910/20417/21, від 07.09.2022 у справі №910/18997/21, від 30.09.2021 у справі №910/7451/21.

Отже, у спорі про визнання протиправним та скасування рішення Томаківської селищної рада від 04.11.2025 № 1866-47/VIII "Про встановлення нікчемності окремих рішень селищної ради", вжиття такого заходу забезпечення позову як зупинення дії означеного рішення не допускається, оскільки цей захід не належить до вичерпного переліку видів заходів забезпечення позову згідно із ч.1 ст.137 ГПК України, а також прямо не передбачений Законами України або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Східного апеляційного господарського суду від 21.11.2023 у справі №917/1727/23).

Окрім того, позивачем не доведено, що зупинення дії рішення органу місцевого самоврядування передбачено законами або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

З урахуванням викладеного, господарський суд доходить висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову, в частині зупинення дії рішення Томаківської селищної ради № 1866-47/VIII "Про встановлення нікчемності окремих рішень селищної ради" від 04.11.2025 до набрання законної сили рішенням у справі.

Також заявник просить:

- заборонити Томаківській селищній раді та її виконавчим органам, іншим особам вчиняти будь-які дії щодо: відчуження, вилучення, списання, передачі третім особам; зміни балансового обліку, зміни статусу; будь-якого іншого розпорядження майном, яке є предметом спору та яке було передане Марганецькій міській територіальній громаді, а саме: водопровідні мережі по вулицям Берегового, Лесі Українки та Українській в смт. Томаківка Дніпропетровської області (передані на підставі акту від 05.09.2019); систему водопостачання в селі Володимирівка (Високе) Томаківського району (передане на підставі акту від 09.12.2019); ділянок водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 09.12.2019); водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 05.05.2020);

- заборонити Томаківській селищній раді приймати будь-які нові рішення, спрямовані на: зміну правового статусу майна, яке є предметом спору та яке було передане Марганецькій міській територіальній громаді, а саме: водопровідні мережі по вулицям Берегового, Лесі Українки та Українській в смт. Томаківка Дніпропетровської області (передані на підставі акту від 05.09.2019); систему водопостачання в селі Володимирівка (Високе) Томаківського району (передане на підставі акту від 09.12.2019); ділянок водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 09.12.2019); водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 05.05.2020).

Даний спосіб забезпечення охоплюється дією пункту 2 частини 1 статті 137 ГПК України, оскільки по суті є проханням заборонити відповідачу вчиняти певні дії.

Водночас, запропонований позивачем захід забезпечення позову у вигляді заборони Томаківській селищній раді приймати будь-які нові рішення, спрямовані на: зміну правового статусу майна, яке є предметом спору фактично дублює за своїми правовими наслідками запропонований захід забезпечення позову у вигляді заборони Томаківській селищній раді та її виконавчим органам, іншим особам вчиняти будь-які дії щодо: відчуження, вилучення, списання, передачі третім особам; зміни балансового обліку, зміни статусу; будь-якого іншого розпорядження майном, яке є предметом спору.

Господарський суд вважає, що у даній справі забезпечення позову шляхом заборони Томаківській селищній раді та її виконавчим органам, іншим особам вчиняти будь-які дії щодо: відчуження, вилучення, списання, передачі третім особам; зміни балансового обліку, зміни статусу; будь-якого іншого розпорядження майном, яке є предметом спору є співмірним із заявленими позовними вимогами та випливає з фактичних обставин справи, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позову та призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду. Крім цього, невжиття заходів може стати підставою подання нових позовів до суду для захисту того ж самого порушеного права.

Наведені заходи забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Таким чином, з урахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, господарський суд дійшов висновку, що заяву позивача про забезпечення позову належить задовольнити частково шляхом заборони Томаківській селищній раді та її виконавчим органам, іншим особам вчиняти будь-які дії щодо: відчуження, вилучення, списання, передачі третім особам; зміни балансового обліку, зміни статусу; будь-якого іншого розпорядження майном, яке є предметом спору та яке було передане Марганецькій міській територіальній громаді, а саме: водопровідні мережі по вулицям Берегового, Лесі Українки та Українській в смт. Томаківка Дніпропетровської області (передані на підставі акту від 05.09.2019); систему водопостачання в селі Володимирівка (Високе) Томаківського району (передане на підставі акту від 09.12.2019); ділянок водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 09.12.2019); водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 05.05.2020).

За вказаних підстав, суд не вбачає підстав для вжиття решти запропонованих позивачем заходів забезпечення позову, а тому відмовляє в цій частині заяви позивача.

Верховний Суд у постанові №918/124/23 від 29.06.2023 звернув увагу, що забезпечення позову є підтримання "status quo", поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява №32715/06). У зв`язку з цим вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану - збереження спірної частки у статутному капіталі у власності відповідача. Тому відсутні підстави вважати, що права відповідачів та баланс інтересів будуть порушені.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29.06.2006 у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31.07.2003 у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Н. проти Нідерландів, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При чому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання постановленого судового рішення, що повністю відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Частиною шостою статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

В частині першій статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

В даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідача чи інших осіб, більше того, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у постановах Верховного Суду у справі №916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

Зважаючи на викладені вище обставини, заява Марганецької міської ради про вжиття заходів до забезпечення позову підлягає задоволенню частково.

Керуючись статтями 42, 136 - 141, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України , господарський суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву Марганецької міської ради про забезпечення позову - задовольнити частково.

Заборонити Томаківській селищній раді (ідентифікаційний код 04339675; вул. Лесі Українки, буд. 17, смт. Томаківка, Томаківський р-н, Дніпропетровська область, 53500) та її виконавчим органам, іншим особам вчиняти будь-які дії щодо: відчуження, вилучення, списання, передачі третім особам; зміни балансового обліку, зміни статусу; будь-якого іншого розпорядження майном, яке є предметом спору та яке було передане Марганецькій міській територіальній громаді, а саме: водопровідні мережі по вулицям Берегового, Лесі Українки та Українській в смт. Томаківка Дніпропетровської області (передані на підставі акту від 05.09.2019); систему водопостачання в селі Володимирівка (Високе) Томаківського району (передане на підставі акту від 09.12. 2019); ділянок водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 09.12. 2019); водогону Марганець Томаківка Дніпропетровської області (передане на підставі акту від 05.05.2020).

У задоволенні решти вимог заяви про забезпечення позову - відмовити.

Стягувачем за даною ухвалою є: Марганецька міська рада (ідентифікаційний код 35055650; вул. Єдності, м. Марганець, Дніпропетровська область, 53407)

Боржником-1 за даною ухвалою є: Томаківська селищна рада (ідентифікаційний код 04339675; вул. Лесі Українки, буд. 17, смт. Томаківка, Томаківський р-н, Дніпропетровська область, 53500)

Боржником-2 за даною ухвалою є: Комунальне підприємство "Томаківське водопровідно-каналізаційне господарство" Томаківської селищної ради (ідентифікаційний код 45374078; вул. Лесі Українки, буд. 17, смт. Томаківка, Томаківський р-н, Дніпропетровська область, 53500)

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття 19.12.2025.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до - 20.12.2028.

Ухвала може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя Н.М. Євстигнеєва