РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.12.2025Справа № 910/10931/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Рябокінь Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Лтава Капітал Груп» (38714, Полтавська обл. с. Говтянчик, вул. Новоселів, 1, ідентифікаційний код 41490365)

до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28, ідентифікаційний код 30019775)

про стягнення 5 172 950, 00 грн та визнання правочину недійсним,

за участі представників сторін:

від позивача: Криворучко Р.В.

від відповідача: Малярчук Ю.Б., Подоляк О.Р., Сидорченко В.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Лтава Капітал Груп» (далі - позивач) до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі - відповідач) про стягнення 5 172 950, 00 грн та визнання правочину недійсним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, в порушення умов договору про надання послуг з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування» №УГВ 316/87-25 від 22.07.2025, без належних підстав звернувся до АТ «АЛЬТБАНК» з письмовою вимогою №GRN/25/452/V-2658 на суму 5 172 950, 00 грн, внаслідок чого останній надіслав позивачу лист-повідомлення №12-1/2070 про сплату за вимогою за банківською гарантією №121508/V-2658 від 07.07.2025. Окрім того, відповідачем за відсутності правових підстав було надіслано позивачу повідомлення №87.1-87-1-7519 від 31.07.2025 про дострокове розірвання договору №УГВ 316/87-25 від 22.07.2025. Викладене стало підставою для звернення до суду з даним позовом про стягнення 5 172 950, 00 грн безпідставно набутих коштів та визнання недійсним правочину у формі повідомлення №87.1-87-1-7519 від 31.07.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.09.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 08.10.2025.

23.09.2025 через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позовних вимог у повному обсязі зазначивши, що позивач порушив зобов`язання за Договором №УГВ 316/87- 25 від 22.07.2025, виконання якого забезпечене гарантією, а відтак відповідач правомірно звернувся до АТ «АЛЬТБАНК» з вимогою про сплату за банківською гарантією №121508/V-2658 від 07.07.2025 коштів в розмірі 5 172 950,00 грн та також реалізовано своє право на розірвання Договору в односторонньому порядку.

А враховуючи, що виконавцем не надано для Технічного аудиту усього обладнання устаткування, матеріалів, інших технічних засобів, яке передбачено умовами Договору, за відсутності доказів відповідності представленого для Технічного аудиту обладнання вимогам, які встановлені умовами договору, за відсутності доказів визнання банківської гарантії недійсною відповідач відзначає, про відсутність підстав для застосування до спірних відносин ст.1212 ЦК України та стягнення суми гарантії, яка, як вказує відповідач, була правомірно сплачена гарантом на підставі банківської гарантії (одностороннього правочину).

29.09.2025 (сформовано 30.09.2025) через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» позивачем подано відповідь на відзив.

03.10.2025 через підсистему ЕСІТС «Електронний суд» відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 08.10.2025 судом постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі № 910/10931/25 та призначення її до судового розгляду по суті на 05.11.2025.

У судовому засіданні 05.11.2025 судом заслухано пояснення представників сторін, оголошено перерву до 19.11.2025 та зобов`язано сторони надати для огляду суду оригінали документів.

У судовому засіданні 19.11.2025 судом заслухано пояснення сторін, оглянуто оригінали документів, досліджено матеріали справи та оголошено перерву на 10.12.2025.

У судовому засіданні 10.12.2025 судом заслухано заключні слова представника позивача, який просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та представників відповідача, які просили суд відмовити у позові повністю.

У судовому засіданні 26.11.2025 оголошено вступну та резолютивну частини рішення на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

22.07.2025 за результатами проведеної процедури закупівлі UA-2025-06-03-000440-a Лот 3 - 76110000-7 Послуги, пов`язані з видобуванням газу (Послуги з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування») між Акціонерним товариством «Укргазвидобування», як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лтава Капітал Груп», як Виконавцем, був укладений договір про надання послуг з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування» № УГВ316/87-25 від 22.07.2025 (далі договір).

Відповідно до пункту 2.1 укладеного договору, Планів-замовлень, затвердженого Виконавцем Плану робіт або Додаткових планів робіт та Технічного завдання на надання Послуг з капітального ремонту нафтових і газових свердловин на родовищах AT «Укргазвидобування» (далі - Технічне завдання), яке є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною, Виконавець зобов`язався на свій ризик надати Послуги з капітального ремонту нафтових та/або газових свердловин на родовищах Замовника (далі - КРС), а Замовник зобов`язався прийняти та оплатити належним чином надані Послуги на умовах, передбачених договором.

Загальний обсяг надання Послуг по договору та кількість годин роботи підйомного верстату визначається відповідно до Технічного завдання. Замовник не зобов`язаний заявляти весь обсяг Послуг, передбачений договором, а заявляє такі обсяги згідно з його виробничими потребами. Конкретний обсяг Послуг по свердловині визначається Планом робіт на підставі Плану-замовлення Замовника. Зміна обсягу Послуг, визначеного в Плані робіт, оформляється Додатковим планом робіт. Етапи надання Послуг по кожній свердловині визначені в Технічному завданні та в Розділі 12 договору (пункти 2.2 та 2.3 договору).

Згідно з пунктом 2.4 договору не пізніше, ніж за 5 (п`ять) календарних днів до дати початку надання Послуг на Об`єкті (свердловині), але в будь-якому випадку після виконання вимог пункту 12.1.1.1. та пункту 12.1.1.2. договору, Замовник надає Виконавцю План-замовлення на виконання КРС разом з Листом про початок надання Послуг на Об`єкті, а Виконавець на підставі такого Плану-замовлення складає за формою зазначеною у Додатку 23 до цього договору План робіт на відповідному Об`єкті і не пізніше ніж за 3 (три) календарні дні до дати початку надання Послуг на конкретному Об`єкті (свердловині) передає його для погодження Замовнику.

Відповідно до пункту 2.5 договору у випадку, якщо План робіт не затверджений Виконавцем в зазначений в пункті 12.1.2.6. договору термін (строк) не з вини Замовника, до Виконавця можуть бути застосовані санкції, передбачені цим Договором.

Строки надання Послуг за цим договором: загальний строк надання Послуг по договору - з дати укладення договору і до « 31» грудня 2026 року включно. Строк Мобілізації визначається відповідно до п. 12.1.2.4. договору. Норми часу надання Послуг та їх окремих складових визначено додатком №17 до Договору, що є його невід`ємною частиною. Строк надання Послуг на конкретному Об`єкті визначається в Плані робіт, форма якого зазначена у додатку №23 до цього договору. Договором передбачено граничні строки надання окремих Послуг (пункт 2.6 договору).

Пунктом 19.1. договору передбачено, що він набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення печатками Сторін (за наявності), і діє до « 28» лютого 2027 року включно.

Підписанням цього договору Сторони підтверджують, що станом на дату укладання цього Договору Виконавець надав забезпечення виконання договору, яке відповідає наступним вимогам:

Вимоги забезпечення виконання договору здійснюється в один із способів: (1) у формі грошових коштів. Сума грошових коштів, як забезпечення виконання зобов`язань по даному договору повинна бути перерахована Виконавцем на окремий рахунок, наданий Замовником та становить 5% від загальної вартості (ціни) договору або (2) надання банківської гарантії виконання зобов`язань по договору. Банківська гарантія повинна відповідати вимогам, вказаним у Формі банківської гарантії як забезпечення виконання зобов`язань за договором закупівлі, яка є додатком №22 до договору, та її сума становить 5% від загальної вартості (ціни) договору (пункт 19.2 договору).

На виконання вказаних умов договору між Акціонерним товариством «Альтбанк» (далі Банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лтава Капітал Груп» був укладений договір про надання гарантії № 121508/V-2658 від 07.07.2025 та, відповідно, була надана банківська гарантія № 121508/V-2658 (далі гарантія). Доказів наявності та/або відсутності інших банківських гарантій на виконання умов договору сторонами суду не представлено. За умовами наданої гарантії Банк прийняв на себе безвідкличне зобов`язання сплатити АТ «Укргазвидобування» суму, яка не перевищує 5 172 950,00 грн протягом п`яти робочих днів з дати одержання письмової вимоги Бенефіціара про сплату коштів за Гарантією, без необхідності для Бенефіціара обґрунтовувати свою вимогу, без подання будь-яких інших документів, крім вимоги, або виконання будь-яких інших умов..

Пунктом 11.6 та 11.7 договору передбачено, що Замовник має право перед початком надання Послуг або в будь-який момент протягом строку надання Послуг провести технічний аудит (перевірку) відповідності умовам цього договору обладнання, устаткування, матеріалів, персоналу та технічних засобів Виконавця, включаючи перевірку кількості, типу і технічних характеристик зазначеного обладнання, кількості і статусу персоналу, наявності обладнання для безпечного надання Послуг, наявності технічної документації (у тому числі на право користування та/або право власності та/або інший документ, який дає право залучати запропоноване обладнання до надання послуг), всіх дозволів, ліцензій, сертифікатів, погоджень і аналогічних документів, необхідних для надання Послуг (Технічний аудит). Замовник не пізніше ніж за 2 робочі дні до дати проведення Технічного аудиту повідомляє Виконавця про намір провести такий Технічний аудит шляхом направлення засобами електронного зв`язку на електронну адресу Виконавця, вказану у цьому договорі, відповідного повідомлення. Замовник в такому повідомленні зазначає дату і орієнтовний час прибуття уповноважених представників Замовника для проведення Технічного аудиту, а також перелік таких уповноважених представників.

22.07.2025 АТ «Укргазвидобування» скерувало на адресу позивача лист-повідомлення про проведення технічного аудиту з 25.07.2025, в якому просило повідомити місце проведення та уповноважених відповідальних осіб за проведення технічного аудиту зі сторони ТОВ «Лтава Капітал Груп».

За наслідками проведеного технічного аудиту 25.07.2025 АТ «Укргазвидобування» був складений чек-лист проведення технічного аудиту за договором № УГВ316/87-25 від 22.07.2025, в якому було вказано, що кількість та стан бурильної труби не відповідає умовам договору, відсутня насосна установка та система очистки та інше відмічене в листі.

31.07.2025 АТ «Укргазвидобування» скерувало на адресу позивача повідомлення про дострокове розірвання договору № УГВ316/87-25 від 22.07.2025 в односторонньому порядку з посиланням на приписи пункту 10.2.8 договору.

Надалі АТ «Укргазвидобування» 06.08.2025 звернулось до АТ «Альтбанк» з вимогою про сплату гарантійного платежу за гарантією в розмірі 5 172 950,00 грн.

Банк листом № 12-1/2025 від 06.08.2025 повідомив позивача щодо сплати коштів за гарантією та 12.08.2025 здійснив виплату на користь відповідача гарантійного платежу, на підтвердження чого до матеріалів справи долучена копія платіжної інструкції банку № 41277 від 12.08.2025 на суму 5 172 950,00 грн.

Листом від 12.08.2025 за № 12-1/2070 АТ «Альтбанк» повідомив позивача про сплату за вимогою за банківською гарантією № 121508/V-2658 від 07.07.2025.

Позивач не погоджуючись з такими діями АТ «Укргазвидобування», стверджує про безпідставне отримання відповідачем гарантійного платежу за банківською гарантією та дострокове розірвання договору.

Так ТОВ «Лтава Капітал Груп» зазначає, що технічний аудит був проведений передчасно, оскільки початок надання послуг за договором не настав. Крім того, позивач зауважив, що відповідачем при проведенні технічного аудиту залишено поза увагою факти наявності в користуванні відповідного обладнання на законних підставах (договори оренди). Письмові пояснення ТОВ «Лтава Капітал Груп» щодо чек-листа за наслідками технічного аудиту відповідачем не були взяті до уваги. На переконання позивача у АТ «Укргазвидобування» відсутні були підстави дострокового розірвання договору та, як наслідок звернення до Банку із вимогою про сплату грошових коштів за банківською гарантією.

Не погоджуючись з такими твердженнями позивача, АТ «Укргазвидобування» у своєму відзиві зазначило, що строк надання послуг починається з дати укладання договору - 22.07.2025 та закінчується 31.12.2026, тому відповідачем проведено аудит протягом строку надання Послуг. Відповідач стверджував, що сама по собі наявність лише договорів оренди без доказів фактичного надання необхідного обладнання в оренду, не підтверджує ні наявності необхідного обладнання у Виконавця, ні наявності права користування таким обладнанням, оскільки договір не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку, а свідчить лише про намір виконання дій (операцій) в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, в той час як первинні документи (акти приймання майна в оренду) складаються лише за фактом надання послуг. Складеним Чек-листом підтверджується, що позивач не забезпечив наявність визначеного обсягу відповідного обладнання/устаткування та/або його відповідності вимогам, встановленим у договорі (зокрема додатку №18 до Договору) через непредставлення Виконавцем для Технічного аудиту усього обладнання устаткування, матеріалів, інших технічних засобів, яке передбачено умовами договору, за відсутності доказів відповідності представленого для технічного аудиту обладнання вимогам, які встановлені умовами договору, а представлені Позивачем ним для Технічного аудиту договори оренди, предметом яких є визначене п.1.10 Табелю обладнання, не підтверджують право орендаря на користування цим обладнанням протягом всього строку надання послуг за договором, оскільки термін дії долученого договору про надання послуг з оренди пересувної насосної установки, цементувальний агрегат SJPETRO модель SJX5240TSN №02/06-2025 від 02.06.2025 є значно меншим строку надання послуг по спірному договору. Саме через незабезпечення позивачем наявності всього обладнання, устаткування, матеріалів, інших технічних засобів, через невідповідність наявного обладнання вимогам, встановленим договором, відповідач на підставі пункту 10.2.8. договору достроково розірвало договір. На спростування тверджень позивача щодо безпідставності отримання виплати за банківською гарантією АТ «Укргазвидобування» зауважувало, що ні умови гарантії, ні умови договору, належне виконання якого забезпечене цією гарантією, не обумовлено, що сума гарантії сплачується лише у тому випадку, якщо невиконання/неналежне виконання принципалом умов договору могло призвести до невиконання позивачем робіт у строк, встановлений договором.

Додатково відповідач зазначив, що вся інформація, яка встановлена в процесі проведення технічного аудиту зафіксована у чек-листі, а оскільки, чек-лист підписано представниками позивача без зазначення будь-яких приміток, зауважень чи коментарів, тому позивач погодився із інформацією, яка відображена у чек-листі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Приписами статей 11, 202 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події, та зокрема, застосовуються до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Конструкція статті 1212 Цивільного кодексу України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Отже, кондикція це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 Цивільного кодексу України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 Цивільного кодексу України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Позивач у межах цього позову, керуючись приписами стаття 1212 Цивільного кодексу України, стверджував про відсутність правових підстав у відповідача на звернення до Банку із вимогою щодо виконання банківської гарантії. Тому отриманий гарантійний платіж у розмірі 5 172 950,00 грн за твердженнями позивача останній кваліфікує, як безпідставно отримані грошові кошти.

Частина 2 статті 509 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Як встановлено судом, на виконання умов договору від 22.07.2025, АТ «Альтбанк» було видано банківську гарантію № 121508/V-2658 від 07.07.2025.

Судом врахований той факт, що 28.08.2025 Господарський кодекс України втратив чинність, водночас, відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплений у наведеній нормі принцип незворотності дії закону та інших нормативно-правових актів у часі (lex ad praeterian non valet) полягає в тому, що дія їх не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання ними чинності, за винятком випадку коли закон або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював і Конституційний Суд України. Зокрема, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

З огляду на вказане, беручи до уваги, що спір між сторонами виник 25.07.2025 (дата складання чек-листа за результатами технічного аудиту) та є не вирішеним станом на день розгляду справи, суд дійшов висновку про регламентування спірних правовідносин приписами Господарського кодексу України.

Згідно зі статтею 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень.

Суд зазначає, що гарантія може забезпечувати як грошове так і не грошове зобов`язання боржника, оскільки законом не встановлено будь-яких обмежень щодо можливості застосування такого способу забезпечення в залежності від правової природи основного зобов`язання.

При цьому, відповідальність гаранта перед кредитором носить виключно грошовий характер. При порушенні боржником основного зобов`язання гарант повинен лише сплатити грошову суму відповідно до умов гарантії, а не виконати забезпечене зобов`язання в натурі (передати товар, виконати роботи, надати послуги, тощо).

До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Господарським кодексом України, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 560 Цивільного кодексу України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Крім загальних норм цивільного законодавства, що регулюють питання банківської гарантії, такий вид забезпечення виконання зобов`язань також регулюється Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року № 639 (далі - Положення №639).

Так, відповідно до Положення № 639 принципал - особа, за заявою якої надається гарантія (пункт 2 розділу І Положення № 639). Для отримання гарантії принципал подає до банку-гаранта заяву про надання гарантії (пункт 1 глави 1 розділу II Положення № 639).

Стаття 563 Цивільного кодексу України передбачає, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Після одержання вимоги кредитора гарант повинен негайно повідомити про це боржника і передати йому копії вимоги разом з доданими до неї документами. Гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії (стаття 564 Цивільного кодексу України).

При цьому, відповідно до статті 565 Цивільного кодексу України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії.

Враховуючи приписи статей 560, 563, 565 Цивільного кодексу України, обов`язок гаранта сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії настає за умови порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією та направлення кредитором гаранту письмової вимоги разом із зазначеними в гарантії документами. За відсутності однієї із вказаних умов відповідальність гаранта не настає.

При вирішенні спору про існування обов`язку гаранта сплатити за гарантією до предмета доказування входить, у першу чергу, дослідження наявності чи відсутності виникнення відповідного обов`язку - гарантійного випадку (порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією), а не формальне дослідження виключно наявності заяви про сплату за гарантією. Аналогічна правова позиція міститься в постановах Верховного Суду від 01.04.2021 у справі № 910/5206/20, від 18.06.2021 у справі 910/16898/19, від 18.10.2018 у справі № 910/21641/17, від 20.06.2018 у справі № 904/9536/17, від 02.03.2018 у справі № 910/8297/17, від 14.11.2019 у справі № 910/20326/17, від 27.11.2019 у справі № 910/20306/17, від 31.03.2021 у справі № 910/17942/19.

Крім того, встановлення обставин настання гарантійного випадку ґрунтується на двох складових, а саме: невиконання/неналежного виконання принципалом умов договору, виконання зобов`язання яке забезпечено гарантією, і чи могли такі порушення призвести до невиконання робіт у строк, встановлений договором, та неотримання замовником кінцевого результату договору. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.01.2025 у справі № 910/2024/24.

Як встановлено судом між Акціонерним товариством «Укргазвидобування», як Замовником, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лтава Капітал Груп», як Виконавцем, був укладений договір про надання послуг з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування» № УГВ316/87-25 від 22.07.2025, який за своєю правовою природою є змішаним договором, оскільки містить в собі елементи як договору будівельного підряду, так і договору про надання послуг.

Згідно з частиною 2 статті 628 Цивільного кодексу України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина 1 статті 901 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Приписами статті 875 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Згідно зі статтею 877 Цивільного кодексу України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт. Підрядник зобов`язаний виконати усі роботи, визначені у проектній документації та в кошторисі (проектно-кошторисній документації), якщо інше не встановлено договором будівельного підряду. Договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов`язана надати відповідну документацію.

Пунктом 2.2 договору сторонами було погоджено зобов`язання Виконавця на свій ризик надати Послуги з капітального ремонту нафтових та/або газових свердловин на родовищах Замовника відповідно до цього договору, Планів-замовлень, затвердженого Виконавцем Плану робіт або Додаткових планів робіт та Технічного завдання на надання Послуг з капітального ремонту нафтових і газових свердловин на родовищах AT «Укргазвидобування» (далі - Технічне завдання), яке є додатком № 1 до договору та є його невід`ємною частиною.

Обсяги та етапність робіт при наданні послуг регламентовані пунктом 2 Технічного завдання, зокрема, послуги по кожній свердловині надаються за такими етапами: підготовчий етап, початковий етап, основний етап, завершальний етап.

Підготовчий етап включає облаштування та передача Майданчика, направлення Замовником Плану-замовлення та Листа про початок надання Послуг, складання та передача Виконавцем Плану робіт. Початок етапу визначається датою Повідомлення про організацію спільного виїзду з Виконавцем (пункт 12.1.1.1. договору) та зазначено, що протягом підготовчого етапу Послуги Виконавцем не надаються.

Початковий етап включає мобілізацію/переміщення, монтаж, а його початком є дата початку надання Послуг, яка вказується в Листі про початок надання Послуг на Об`єкті. Факт виконання вказаного етапу підтверджується підписаним Акт-допуском на надання послуг з капітального ремонту свердловин, розрахунок тривалості КРС, підписаним Сторонами актом/ами приймання-передачі наданих Послуг за етапом.

Як слідує з умов договору та відповідно з технічного завдання, початковому етапу передує підготовчий етап, регламент якого покладає як на Виконавця, так і на Замовника обов`язок виконання певних дій.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Дослідивши представлені суду документи, наявні в матеріалах справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність будь-яких належних та допустимих доказів у підтвердження початку виконання послуг за договором, зокрема, сторонами суду не представлено ані повідомлення про організацію спільного виїзду з виконавцем, ані листа про початок надання послуг на об`єкті, дати яких визначені договором як початок відповідних етапів підготовчого та початкового.

Як вказано судом вище, умовами пункту 11.6 та 11.7 договору регламентовано право Замовника на проведення технічного аудиту перед початком надання послуг або в будь-який момент протягом строку надання послуг.

Системно проаналізувавши наведені умови договору, з урахуванням етапності робіт при наданні послуг, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що технічний аудит може бути проведений перед початком надання послуг, але не раніше підготовчого етапу, факт початку якого в межах даної справи АТ «Укргазвидобування» не доведений.

Справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

На переконання суду скерування листа-повідомлення про проведення технічного аудиту 22.07.2025 в день підписання договору, залишаючи поза увагою інші умови договору, якими покладено на Замовника виконання певних обов`язків, не відповідає наведеним засадам цивільного законодавства.

При цьому, в пункті 5.1 договору вказано, що послуги надаються Виконавцем власними (або такими, що використовуються ним на іншому законному праві) силами, обладнанням та інструментами (яке відповідає додатку № 18 до договору - Типовий табель оснащення бригади КРС), а також з використанням наданих Замовником матеріалів, обладнання та послуг (додатки №№ 3, 3а до договору).

Крім того, пунктом 9.1.37, 9.1.51 договору на Виконавця покладений обов`язок протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання Сторонами цього договору за вимогою Замовника надати докладний опис обладнання, машин і устаткування, яке планується використовувати на об`єктах Замовника та забезпечити наявність обладнання, устаткування, матеріалів, персоналу, інших технічних засобів та їх відповідність вимогам, встановленим цим договором, у тому числі, але не виключно, у додатках №1, 18, 18а, 19 до цього договору.

Матеріали справи не містять доказів скерування Замовником на адресу позивача вимоги щодо надання докладного опису обладнання, машин і устаткування, яке планується використовувати на об`єктах Замовника.

Натомість до матеріалів справи ТОВ «Лтава Капітал Груп» були долучені додаткова угода №1 від 01.12.2021 до договору оренди №23_03-21-ОР від 23.03.2021, Специфікація №4 від 23.03.2024 до договору оренди №23_03-21-ОР від 23.03.2021, договір про надання послуг з оренди від 02.06.2025, додаток №1 (Технічна специфікація) до договору про надання послуг з оренди №02_06-2025, додаток №2 (Розрахунок вартості послуг) до договору про надання послуг з оренди №02_06-2025, договір оренди майна від 17.02.2025 з ТОВ Карат-ЕкоТех, Специфікація №1 до договору оренди майна № 04_02-25, договір про надання послуг від 18.02.2025 з КП Першоцвіт, як підтвердження наявності законної підстави використання обладнання, яке не перебуває у власності позивача. Суд критично оцінює зауваження відповідача щодо строку дії договорів оренди, оскільки умови пункту 5.1 договору такої вказівки не містять.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Дотримуючись стандартів доказування, суд зауважує, що у межах даної справи не підлягає дослідженню комплектність обладнання та устаткування, яка перебуває у позивача у власності або користуванні на законних підставах. Такого висновку суд дійшов з огляду на відсутність попередньої вимоги Замовника щодо надання детального опису обладнання, машин і устаткування, яке планується використовувати на об`єктах Замовника.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007 у справі "Бендерський проти України" ("BENDERSKIY v. Ukraine"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Господарського процесуального кодексу України, статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Системно проаналізувавши наведене, суд дійшов висновку про помилковість беззаперечних тверджень відповідача про правомірність проведення технічного аудиту та врахування результатів його проведення, як доказ неналежного виконання договору з боку ТОВ «Лтава Капітал Груп».

Статтями 525, 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно з приписами статті 651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом наведеної норми розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитися в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Пунктом 10.2.8 договору передбачено, що у разі відсутності обладнання, устаткування, матеріалів, персоналу, інших технічних засобів та/або їх невідповідності вимогам, встановлених у цьому договорі, у тому числі, але не виключно, у Додатках 1, №2, №18 та №18а до цього договору, що зафіксовано за результатами технічного аудиту у Чек-листі за встановленою цим договором формою, та/або у разі якщо Виконавець не надасть уповноваженим представникам Замовника доступ до бази та обладнання Виконавця (в тому числі до виробничих потужностей, офісних приміщень та інших об`єктів) та/або не надасть будь-які документи, які необхідні для проведення Технічного аудиту чи вимагались представниками Замовника під час проведення Технічного аудиту, Замовник має право достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку, направивши відповідне повідомлення про дострокове розірвання цього Договору Виконавцю. У даному випадку договір припиняє дію з дати направлення Замовником повідомлення про розірвання договору. Датою направлення повідомлення про розірвання Договору є дата відправлення, зазначена в документі (в тому числі, але не виключно фіскальний чек, квитанція, накладна, опис вкладення в цінний лист, декларація) підприємства зв`язку, через яке надсилається таке повідомлення. В такому випадку Замовник оплачує з урахуванням умов Договору виключно надані Виконавцем і прийняті Замовником Послуги (якщо Послуги надавались) станом на дату розірвання договору.

З огляду на вищезазначене та враховуючи встановлені судом обставини, щодо передчасності проведення технічного аудиту та передчасні висновки про наявність чи відсутність відповідного обладнання та устаткування, суд дійшов правомірного висновку про відсутність у відповідача правових підстав для розірвання договору в односторонньому порядку у зв`язку з недоведеністю факту неналежного виконання позивачем договору.

До господарського суду вправі звернутись кожна особа, яка вважає, що її право чи охоронюваний законом інтерес порушено чи оспорюється, тобто має значення лише суб`єктивне уявлення особи про те, що її право чи законний інтерес потребує захисту.

Визначення предмета, підстав позову та відповідача у спорі - це право, яке належить позивачеві, натомість установлення обґрунтованості позову - обов`язок суду, який здійснюється під час розгляду справи.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача. Предмет позову кореспондує зі способами захисту права, які спрямовані на припинення оспорювання або порушення суб`єктивних цивільних прав та усунення наслідків такого порушення. Після з`ясування фактичних обставин суд може зробити висновок про відповідність заявленої матеріально правової вимоги способам захисту права і про порушення охоронюваного законом інтересу позивача. Підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Реалізуючи право на судовий захист, передбачене статтею 55 Конституцією України, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна сторона має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке, порушення права, пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Таким чином, у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. За приписами процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес, яке у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним або нематеріальним благом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду у справі № 338/180/17, у справі № 905/1926/16, у справі № 569/17272/15-ц.

Статтею 5 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту, суд взяв до уваги, що вимога про визнання недійсним вчиненого Акціонерним товариством «Укргазвидобування» правочин у формі повідомлення №87.1-87-1-7519 від 31.07.2025 про дострокове розірвання договору про надання послуг з капітального ремонту нафтових та газових свердловин №УГВ 316/87-25 від 22.07.2025 у сукупності з вимогою про зобов`язання відповідача вчинити дії є найбільш ефективним з точки зору відновлення порушеного права, оскільки у позивача, який уклав відповідний договір, були правомірні очікування та законні сподівання на правомірну поведінку відповідача як суб`єкта господарювання в рамках правовідносин спірного договору, на добросовісне користування правами, визначеними договором, а саме, на сумлінну поведінку суб`єкта господарювання при виконанні суб`єктивних обов`язків і здійснення суб`єктивних прав у зобов`язальних правовідносинах.

З огляду на недоведеність факту неналежного виконання позивачем зобов`язань за договором та відсутність у відповідача правових підстав для розірвання договору в односторонньому порядку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної вимоги позивача про визнання недійсним вчиненого правочину у формі листа про дострокове розірвання договору.

Крім того, за відсутності порушення (невиконання чи неналежного виконання) основного зобов`язання ТОВ «Лтава Капітал Груп», у АТ «Укргазвидобування» не виникає підстав для звернення до Банку для виплати суми банківської гарантії, у такому випадку повернення бенефіціаром принципалу коштів за банківською гарантією відбувається відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України як безпідставно набутих.

У разі ненастання гарантійного випадку через виконання принципалом основного зобов`язання (відсутності порушення), сплачені кошти за банківською гарантією вважаються такими, що отримані бенефіціаром поза межами домовленостей, не на виконання основного договору та договору банківської гарантії.

Встановивши у межах даного позову відсутність гарантійного випадку (порушення позивачем зобов`язання, забезпеченого гарантією), суд дійшов висновку, що сукупність обставин справи, дає підстави дійти безумовного висновку про безпідставність отриманих грошових коштів та як наслідок можливість застосування правової конструкції, передбаченої статтею 1212 Цивільного кодексу України.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 ГПК України).

За таких обставин, вимога ТОВ «Лтава Капітал Груп» про стягнення з відповідача 5 172 950,00 грн, безпідставно отриманих АТ «Укргазвидобування» за банківською гарантією № 121508/V-2658 від 07.07.2025, є обґрунтованою, доведеною та такою, що підлягає задоволенню.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина 1 статті 236 ГПК України).

Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі Проніна проти України, в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

У рішенні Європейського суду з прав людини Серявін та інші проти України вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.

З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах. При цьому, суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже, вони не спростовують встановлених судом обставин, та не впливають на результат прийнятого рішення.

За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальності «Лтава Капітал Груп».

Відповідно до приписів статті 129 Господарського України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

З огляду на положення Закону України «Про судовий збір», оскільки позивач звернувся до суду з позовом в електронній формі через підсистему «Електронний суд», розмір судового збору за подання позивачем до Господарського суду міста Києва вказаної позовної заяви має визначатись з урахуванням наведених приписів.

Однак, при зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір без урахування коефіцієнту 0,8.

Враховуючи викладене, суд звертає увагу позивача, що згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лтава Капітал Груп» (38714, Полтавська область, с. Говтвянчик, вул. Новоселів, 1; ідентифікаційний код 41490365) 5 172 950 грн 00 коп. безпідставно набутих коштів.

3. Визнати недійсним, вчинений Акціонерним товариством «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код 30019775), правочин у формі Повідомлення №87.1-87-1-7519 від 31.07.2025р. про дострокове розірвання Договору про надання послуг з капітального ремонту нафтових та газових свердловин на родовищах АТ «Укргазвидобування» №УГВ 316/87-25 від 22.07.2025р.

4. Стягнути з Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (04053, м. Київ, вул. Кудрявська, 26/28; ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Лтава Капітал Груп» (38714, Полтавська область, с. Говтвянчик, вул. Новоселів, 1; ідентифікаційний код 41490365) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 64 497 грн 80 коп.

5. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.12.2025

Суддя Л. Г. Пукшин