ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.11.2025 Справа № 917/971/24
м. Полтава
про визнання незаконними та скасування розпоряджень
Суддя Солодюк О.В.
Секретар судового засідання Олефір О.І.
Учасники справи згідно протоколу судового засідання

Розглядається позовна заява Заступника керівника Диканської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави в особі Диканської селищної ради до 1) Полтавської районної державної адміністрації; 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Бузковий гай Кочубеївський" про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними договорів оренди землі, скасування державної реєстрації права оренди на земельні ділянки та припинення права оренди, повернення земельних ділянок та скасування державної реєстрації земельних ділянок в Державному земельному кадастрі.
Ухвалою господарського суду Полтавської області від 18.06.2024 суд ухвалив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі; постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 18.07.2024 на 09:30 год., залучив до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальну установу природно-заповідного фонду Регіональний ландшафтний парк "Диканський" Полтавської обласної ради.
03.07.2024 (вхід. №9272) від Диканської селищної ради до матеріалів справи надійшли пояснення, в яких останній посилається на те, що відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави через необхідність врахування суспільного (публічного) інтересу Диканської селищної територіальної громади, який (інтерес) полягає в отриманні Диканською селищною радою від відповідача 2 орендної плати в підвищеному розмірі з метою наповнення місцевого бюджету під час воєнного стану, в зв`язку з чим наразі очевидною та безсумнівною є пріоритетність зазначеного суспільного (публічного) інтересу в порівнянні з доводами про необхідність усунення порушень вимог земельного та природоохоронного законодавства при набутті в оренду та використанні товариством ділянок комунальної власності.
Разом з тим Диканська селищна рада листами №4426/02.1-33 від 01.12.2023, №137/02.1-33 від 11.01.2024, №2341/02.1 - 33 повідомляла Диканську окружну прокуратуру щодо відсутності підстав порушень (загрози порушень) інтересів держави в спірних правовідносинах.
Враховуючи невиконання прокурором процедури, передбаченої ч.ч.3,4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" відповідно до приписів ч. 4 ст. 53 ГПК України, Диканська селищна рада вважає неможливим розгляд справи, а позов підлягає залишенню без розгляду.

05.07.2024 (вхід. № 9386) від Диканської окружної прокуратури до матеріалів справи надійшли заперечення на пояснення Диканської селищної ради. В даних запереченнях прокурор посилається на наступне:
Диканська селищна рада у поясненнях вказує, що висновки прокуратури про порушення інтересів держави внаслідок незабезпечення надходження платежів за оренду до місцевого бюджету у законодавчо визначених межах, частково не відповідають дійсності, оскільки орендна плата збільшена порівняно з тією, яка встановлена в договорах оренди 2012 року.
Проте, у даному випадку має місце порушення інтересів держави, оскільки через зміну виду угідь земельних ділянок, які передавалися в оренду за спірними договорами, істотно занижується оренда плата за використання землі, що призводить до ненадходження значних коштів до бюджету та свідчить про неефективне, неекономне, нераціональне використання земель комунальної власності, що перебувають під охороною держави.
Якби відповідач - ТОВ Бузковий Гай Кочубеївський не порушив вимог законодавства, а використовував би земельні ділянки за цільовим призначенням як сади, розмір орендної плати був би вдвічі більшим за існуючий.
На думку Диканської селищної ради, під час широкомасштабної воєнної агресії російської федерації на території України недоцільно припиняти спірні договори оренди, оскільки це призведе до втрати певної частини доходу бюджету територіальної громади.
Водночас, прокурор зауважує, що вказані твердження позивача є голослівними та не підтвердженими належними доказами та фактичними діями. Так, прокурор звертає увагу на те, що розмір орендної плати упродовж більш ніж 10 років не переглядався сторонами, Диканська селищна рада не ініціювала питання зміни розміру орендної плати з 2012 року та приведення її у відповідність до вимог законодавства, незважаючи на наявність нормативно грошової оцінки спірних земельних ділянок.
Прокурор стверджує, що на сьогоднішній день, неприпустимою є споглядацька позиція та бездіяльність органів місцевого самоврядування у питаннях наповнення місцевих бюджетів, захисту інтересів територіальних громад, оскільки вони виступають безпосередніми представниками останніх. Крім того, порушення інтересів держави у даних правовідносинах полягає не тільки в економічному аспекті, а й також у необхідності охорони та збереження земель природно-заповідного фонду.
Крім того, прокурор зазначає, що Диканська окружна прокуратура неодноразово повідомляла Диканську селищну раду про наявність порушень інтересів держави у спірних правовідносинах, надавши органу місцевого самоврядування достатньо час для реагування. Так, у відповідності до частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурором 07.11.2023 направлено листи № 51-5991вих23 та 08.01.2024 №51-153вих24 Диканській селищній раді, в яких зазначено про виявлені порушення законодавства та запропоновано вжити заходів реагування, спрямованих на відновлення законності.
Згідно листів Диканської селищної ради від 01.12.2023 №4426/02.1-33 та від 11.01.2024 №137/02.1-33, орган місцевого самоврядування не вбачає порушень вимог чинного законодавства при передачі в оренду спірних земельних ділянок та не має наміру звертатися до суду з метою захисту інтересів територіальної громади, представником якої вона виступає.
Таким чином, прокурором дотримано процедуру, передбачену ст. 23 Закону України Про прокуратуру, а саме: попередньо, до звернення до суду з позовом, повідомлено уповноважений орган про порушення інтересів держави, чим надано цьому органу можливість самостійно відреагувати на виявлені порушення інтересів держави у належний спосіб.
Зміст листів Диканської селищної ради від 01.12.2023 №4426/02.1-33 та від 11.01.2024 №137/02.1-33 підтверджує факт бездіяльності останньої, як представницького органу по захисту інтересів держави, оскільки органом місцевого самоврядування, його посадовими особами після отримання повідомлення від прокуратури про порушення інтересів держави, не вжито жодних заходів щодо їх усунення. Уповноважений орган Диканська селищна рада у подальшому не звернувся до суду з позовом, не повідомив прокурора у листі про намір такого звернення, про вжиття інших заходів, і як випливало з відповіді селищної ради на лист окружної прокуратури, не мав наміру звертатися до суду з позовом, або вживати заходи для усунення порушень інтересів держави, перевірки обставин, які викладені прокурором у листах.
Диканська селищна рада фактично усунулась від реалізації повноважень по захисту інтересів держави, територіальної громади селища, виконання функцій управління землями комунальної власності.
Також прокурор зазначає, що відповідно до ст. 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів.
Таким чином, як стверджує прокурор, протокол огляду місця події є належним та допустимим доказом у даній справі.
Враховуючи вищевикладене, прокурор вважає, що доводи, викладені у поясненнях позивача Диканської селищної ради, є необґрунтованими, юридично та фактично неспроможними, а тому не підлягають задоволенню.

09.07.2024 (вхід. № 9482) від відповідача 2 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Бузковий гай Кочубеївський" до матеріалів справи надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти позову заперечує, просить суд відмовити в задоволенні позову, враховуючи критерій пропорційності, який відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає необхідність дотримання справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. Вважає недоведеність прокурором істотності допущеного ТОВ Бузковий гай Кочубеївський порушення умов договорів з огляду і на необхідність врахування суспільного (публічного) інтересу селищної територіальної громади, який (інтерес) полягає в отриманні селищною радою від орендаря орендної плати з метою наповнення бюджету під час дії воєнного стану.
Станом на час прийняття оскаржуваного розпорядження Диканською РДА від 04.04.2012 про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування ТОВ Бузковий гай Кочубеївський, на умовах оренди земельною ділянкою площею 32,5157 га, з них земельна ділянка № 1 - 19,3619 га, земельна ділянка №2 - 13, 1538 га., не існувало визначеного порядку проведення земельних торгів.
Тобто, як зазначає відповідач 2, проведення земельних торгів було запроваджено значно пізніше 2012 року, тобто за межами спірного періоду. Відтак, точка зору позивача щодо укладення договорів оренди земельних ділянок з порушенням встановленої законом процедури є хибною.
Проект землеустрою Регіонального ландшафтного парку Диканський на території Диканського району Полтавської області не виготовлявся, межі парку в натурі (на місцевості) не визначені, а тому режиму використання та охорони територій природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого (округи і зони санітарної (гірничо - санітарні) охорони), рекреаційного та історико-культурного (охоронні зони) призначення, розмір охоронної зони не встановлено.
Проект організації території, охорони та рекреаційного використання природних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку Диканський від 1996, затверджений 17.08.1999 рішенням 8 сесії 23 скликання Полтавської обласної Ради, згідно якого до території парку були включені: 1) лісові площі 3343 га; 2) рілля 3031 га; 3) сінокоси і пасовища 2853 га; 4) лісосмуги 29 га, 5) водні об`єкти 231 га; 6) сади 59 га; 7) болота 125 га; 8) населені пункти і дороги 1919 га; інші землі 305 га. Відповідно на території парку крім цінних природних та історико культурних комплексів та об`єктів знаходяться комунальні та промислові підприємства, зона газопроводів та компресорної станції, очисні споруди, сміттєзвалища, сільськогосподарські виробничі комплекси з інтенсивними формами ведення господарства, електропідстанції, житлові та громадські будівлі, лікарня, заклади освіти, заклади культури і інші виробничі території. Чинне природоохоронне законодавство не передбачає такі випадки.
Також згідно Проекту організації території, охорони та рекреаційного використання
природних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку Диканський від 1996 року ІІ етап комплексна оцінка території, розподіл території за режимом охорони і використання зазначено, що на господарських угіддях зони нестаціонарної рекреації ведеться традиційне господарювання. Тільки необхідно більше уваги приділяти культурі землеробства та естетичному боку виконання робіт. Тут повинні упроваджуватися біологічні засоби боротьби із шкідниками та бур`янами.
Тому, як зазначає відповідач 2, твердження прокурора про те, що земельні ділянки, які були передані в оренду ТОВ Бузковий гай Кочубеївський, відносяться до земель природно-заповідного фонду, не підтверджені належними доказами та є безпідставними.
Відповідач 2 зазначає, що ні законом чи договорами оренди на спірні земельні ділянки сільськогосподарського призначення обмежень (обтяжень) не існувало, земельні ділянки передавались в користування відповідачу 2 Диканською районною державною адміністрацією відповідно до ч. 3 ст. 122 ЗК України (для сільськогосподарського використання), а отже, передані відповідачу 2 для ведення товарного виробництва правомірно.
Відповідно до акту обстеження саду від 06.07.2017, комісія встановила, що на даний час багаторічні насадження досягли вікової межі, масово випали, засохли, не плодоносять 10 років. Багато дуплистих пошкоджень заражені грибковими хворобами та омелою.
Ділянка № 1 загальною площею - 13.15 га - 75% дерев засохли та випали.
Ділянка № 2 загальною площею 19.4 га - 25% дерев засохли та випали, заросла самосівом дерев лісових порід.
За результатами обстеження земельних ділянок, комісія вирішила: дані плодові насадження використовувати за призначенням недоцільно та рекомендує ТОВ Бузковий гай Кочубеївський провести списання непродуктивних багаторічних насаджень на загальній площі 32,55 га та провести культуртехнічні роботи без зміни цільового призначення даних земельних ділянок.
За результатами розроблення зазначеного проекту землеустрою, для більш ефективного ведення сільськогосподарського виробництва, окрім інших заходів, для ТОВ Бузковий гай Кочубеївський уточнено умови з переведення (зміни) угідь із багаторічних насаджень у рілля.
Відповідач 2 зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про фіксацію компетентним органом фактів порушення земельного законодавства ТОВ Бузковий гай Кочубеївський, про направлення останньому відповідних приписів та їх невиконання орендарем, що відповідно до чинного законодавства є підставою для примусового припинення права користування орендованою земельною ділянкою шляхом розірвання договору оренди в судовому порядку.
Посилання прокурора на протокол огляду місця події, складений слідчим СВ ВП № 2
Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області від 31.10.2023 та 10.05.2024, є безпідставним, оскільки протокол огляду місця події фіксує процесуальну дію в межах кримінального провадження і не може підміняти акт перевірки, що фіксує факт проведення перевірки з урахуванням наведених приписів Закону, який визначає повноваження органів державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, правові та організаційні засади, порядок здійснення державного нагляду (контролю) і є носієм доказової інформації.
10.07.2024 (вхід. № 9585) від Диканської окружної прокуратури до матеріалів справи надійшла відповідь на відзив ТОВ "Бузковий гай Кочубеївський", в якій прокурор позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Вважає, що прокуратурою зібрано достатньо доказів, які підтверджують факт порушення з боку ТОВ "Бузковий гай Кочубеївський" вимог земельного та природоохоронного законодавства. Оскільки спірні земельні ділянки відносяться до земель природно - заповідного фонду, тому відповідно до законодавства, не можуть використовуватися для ведення сільського господарства.
Установлене спірним земельним ділянкам цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва жодним чином не впливає на їх обмежену оборотоздатність і не передбачає можливості їх справжнього використання за таким призначенням, оскільки з часу створення РЛП Диканський ця територія має статус природно-заповідного фонду та її правовий режим і цільове призначення визначаються фактом розташування на ній вказаного об`єкта.
18.07.2024 (вхід. №9852) від представника відповідача 2 до матеріалів справи надійшло клопотання про відкладення підготовчого судового засідання на іншу дату та час.
Ухвалою від 18.07.2024 суд продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та відклав розгляд справи на 24.09.2024 на 09:30 год.
Ухвалою від 24.09.2024 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 14.11.2024 на 15:00 год.

Ухвалою від 14.11.2024 суд відклав розгляд справи на 28.01.2025 на 12:00 год.
Ухвалою від 28.01.2025 з урахуванням клопотання представника відповідача 2 (вхід. № 1091 від 28.01.2025) суд відклав розгляд справи на 25.03.2025 на 14:00 год.
В судовому засіданні 25.03.2025 суд оголосив перерву до 06.05.2025 до 14:00 год.
05.05.2025 (вхід. № 5937) від Диканської селищної ради до матеріалів справи надійшли додаткові пояснення, в яких остання зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази, а прокурором не доведено того, що межі РЛП "Диканський" встановлені в натурі на підставі розробленого та затвердженого у встановленому законом порядку проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно - заповідного фонду.
На підставі рішення 2 сесії 22 скликання Полтавської обласної ради народних депутатів від 27.10.1994 року, на замовлення Диканської селищної ради у 1995 році розроблено Проект організації.
Прокурор у позовній заяві вказує на те, що Проект організації з картами і картосхемами в додатку, являє собою офіційний документ, який, за відсутності розробленого та затвердженого проекту землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно - заповідного фонду, визначає межі території РЛП "Диканський" і яким має керуватися суд при дослідженні спірного питання.
Проте, Диканська селищна рада не може погодитися з доводами прокурора, оскільки за своєю суттю, по - перше, вказаний Проект організації відображає лише внутрішню організаційну структуру РЛП "Диканський" та не встановлює зовнішніх меж парку.
По - друге, єдино можливим документом, який в силу приписів ст. 7 Закону України "Про природно - заповідний фонд України" міг би визначати межі територій та об`єктів природно - заповідного фонду, є проект землеустрою щодо організації і встановлення меж територій природно - заповідного фонду.
По - третє, Проект організації в своєму складі не містить каталогу координат поворотних точок меж земельної ділянки під територією об`єкта природно - заповідного фонду - РЛП "Диканський так і координат поворотних точок спірних земельних ділянок, за якими можна встановити накладення цих земельних ділянок.
Отже, прокурором не доведено, що спірні земельні ділянки знаходяться саме на території РЛП "Диканський" чи накладається на його межі. Наявні в матеріалах справи витяги з Державного земельного кадастру про земельну ділянку не містять зареєстровані обмеження у використанні спірних земельних ділянок, пов`язаних зі знаходженням останніх в межах об`єкта або території природно заповідного фонду.
Крім того, Диканська селищна рада вважає, що слід критично поставитись як до доказу листа третьої особи від 22.04.2024 року №58/01-48, в якому констатовано, що спірні земельні ділянки знаходяться в межах РЛП "Диканський", які встановлюються відповідно картографічних матеріалів, що є додатками до Проекту організації.
Проте, рішенням 28 (позачергової) сесії 8 скликання Полтавської обласної ради №758 від 22.12.2023 року Про зміну меж регіонального ландшафтного парку Диканський змінено межі РЛП Диканський шляхом виключення земельних ділянок загальною площею 508,6209 га та включення земельних ділянок загальною площею 1331,5344 га на території Диканської селищної ради Полтавської області.
Очевидно, як зазначає Диканська селищна рада, станом на розгляд даної справи, межі РЛП Диканський змінилися, а відтак, відомості Проекту організації (1995 року), зокрема і щодо дійсних меж цього об`єкта природо заповідного фонду, перестали бути актуальними.
В листі третьої особи міститься посилання на вищезазначене рішення Полтавської обласної ради та розроблений на його підставі в 2023 році ТОВ ЕКОЗЕМЛЯ Проект створення (розширення) та зміни меж регіонального ландшафтного парку Диканський. Проте, всупереч цій обставині, межі парку визначені на підставі даних Проекту організації (1995 року), які є неактуальними з огляду на приписи ст. 7 Закону України Про природно заповідний фонд України.
Водночас, Проект створення (розширення) та зміни меж регіонального ландшафтного парку Диканський не долучений прокурором до матеріалів справи, як доказ на підтвердження того, що саме цим документом встановлюються межі РЛП Диканський.
Крім того, за інформацією Полтавської обласної військової адміністрації, викладеної на запит прокурора (щодо перебування спірних земельних ділянок в межах РЛП Диканський) в листі №1592/04.3-14 від 09.05.2024 року, станом на 09.05.2024 року проект організації територій регіонального ландшафтного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів відповідно до рішення 28 (позачергової) сесії 8 скликання Полтавської обласної ради №758 від 22.12.2023 року Про зміну меж регіонального ландшафтного парку Диканський не розроблявся. Вказаним листом Полтавська обласна військова адміністрація підтвердила неможливість достовірного встановлення меж парку.
Разом з тим, як зазначає позивач, зазначений лист третьої особи, на підтвердження висновків щодо знаходження спірних земельних ділянок в межах РЛП Диканський, не містить посилань на проведення сертифікованим інженером землевпорядником натурних обстежень з визначенням геопросторових точок на місцевості за допомогою спеціального геодезичного обладнання та/або проведеного оверлейного аналізу (накладення шарів) на підставі відповідних вихідних даних.
Диканська селищна рада також зауважує на тому, що і на сьогодні достеменно невідомо межі РЛП Диканський, так як проектна документація не розроблена, на Публічній кадастровій карті України дані інформаційного шару Землі природно-заповідного фонду України, які не є офіційними відомостями та мають лише інформаційних характер, були доступні лише з червня 2021 року.

Ухвалою від 06.05.2025 суд відклав розгляд справи на 26.06.2025 на 12:00 год.
08.05.2025 (вхід. № 6192) від Диканської селищної ради до матеріалів справи надійшло клопотання про долучення доказів, а саме, рішення 28 (позачергової) сесії 8 скликання Полтавської обласної ради №758 від 22.12.2023 року Про зміну меж регіонального ландшафтного парку Диканський.
В судовому засіданні 26.06.2025 суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про долучення доказів (вх.№ 6192 від 08.05.2025), оскільки докази подано з порушенням строків, встановлених ст. 80 ГПК України, а також за відсутності клопотання про визнання причин пропуску строку для подання доказів поважними та їх поновлення (протокольна ухвала), оголосив перерву до 25.09.2025 до 14:00 год.
В судовому засіданні 28.10.2025 оголошено перерву до 06.11.2025 до 15:00 год.
В судовому засіданні 06.11.2025 представник прокуратури позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник позивача проти позову заперечує та просить відмовити в задоволенні позову.
Представник відповідача 1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений.
Суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення у справі на 17.11.2025 на 12:00 год. відповідно до ст. 219 ГПК України.
17.11.2025 судом ухвалено рішення відповідно до ст. 240 ГПК України.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши всі наявні у справі докази та письмові пояснення, суд встановив наступне.
На підставі вищевказаного рішення, на замовлення Диканської селищної ради у 1995 році розроблено Проект організації території, охорона та рекреаційне використання природних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку Диканський Полтавської області.
Відповідно до розпорядження Диканської РДА №180-з від 18.07.2011 ТОВ Бузковий гай Кочубеївський надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування на умовах оренди земельною ділянкою площею 30,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться за межами населених пунктів в адміністративних межах Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області (т. 1, а.с.13).
Відповідно до довідки Відділу Держкомзему у Диканському районі Полтавської області від 08.02.2012 №07-05/294, виданої на підставі клопотання ТОВ Бузковий гай Кочубеївський - земельна ділянка загальною площею 30 га - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за межами населених пунктів в адміністративних межах Диканської селищної ради, входить до умовно визначеної території Регіонального ландшафтного парку Диканський, що був створений без вилучення земель у землевласників та землекористувачів. Обмеження на використання земельних ділянок встановлюється РЛП Диканський на підставі Закону України Про природно - заповідний фонд, обтяження - Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Полтавській області на підставі Закону України Про природно-заповідний фонд (т.1,а.с.14).
Розпорядженням Диканської райдержадміністрації №189-з від 04.04.2012 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право користування ТОВ Бузковий гай Кочубеївський, на умовах оренди земельною ділянкою площею 32,5157 га, з них земельна ділянка №1 - 19,3619 га, земельна ділянка №2 - 13,1538 га (багаторічні насадження) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходяться за межами населених пунктів в адміністративних межах Диканської селищної ради Диканського району Полтавської області (т.1, а.с.15).
У подальшому, між Диканською райдержадміністрацією та ТОВ Бузковий гай Кочубеївський 27.12.2012 укладено два договори оренди землі:
Отже, райдержадміністрація допустила порушення Земельного кодексу України, що полягає в розпорядженні спірними землями не у спосіб, який чітко визначений законодавством.
Додатково прокурор зазначає, що передача ТОВ Бузковий гай Кочубеївський земель на безконкурентних засадах спричинила економічно необгрунтоване встановлення плати за землю, що у наслідку, призводить до недоотримання коштів місцевим бюджетом.
Також, Диканська РДА не мала повноважень розпоряджатися спірними земельними ділянками, оскільки відповідно до частини 3 статті 122 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для сільськогосподарського використання, ведення водного господарства, крім випадків, передбачених частиною сьомою цієї статті, а також будівництва об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо) з урахуванням вимог частини шостої цієї статті, крім випадків, визначених частиною сьомою цієї статті. Розпорядження землями природно-заповідного фонду, як зазначає прокурор, відносилося до повноважень обласної державної адміністрації.
Пунктами 15,16 договорів оренди, земельна ділянка передається в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Цільове призначення земельної ділянки: землі сільськогосподарського виробництва.
Прокурор зазначає, що спірні земельні ділянки входять у межі регіонального ландшафтного парку Диканський, що унеможливлює їх використання для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Судом встановлено, що згідно довідки Відділу Держкомзему у Диканському районі Полтавської області від 08.02.2012 за № 07-05/294 (Перелік обмежень прав на земельну ділянку і наявні земельні сервітути), виданої на підставі клопотання ТОВ Бузковий гай Кочубеївський, дана земельна ділянка входить до умовно визначеної території Регіонального ландшафтного парку Диканський, що був створений без вилучення земель у землевласників та землекористувачів.
Проектом організації території, охорони та рекреаційного використання природних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку Диканський Полтавської області, визначено функціональне зонування території парку. Згідно з картографічними матеріалами, які є додатком до цього Проекту, спірні земельні ділянки входять до зони нестаціонарної рекреації.
Відповідно до Пояснювальної записки до Проекту організації території, охорони та рекреаційного використання природних комплексів та об`єктів регіонального ландшафтного парку Диканський Полтавської області, зона нестаціонарної рекреації це найбільша зона парку. Її площа становить близько 8,5 га або 66% загальної площі парку. До цієї зони, окрім категорій земель, які традиційно використовуються для відпочинку (наприклад, ліси, ставки, річки), включають також такі угіддя, як рілля, які є об`єктом демонстрації культурної цінності та других складових ландшафту. Маршрути екскурсій і екологічного туризму тут повинні проходити по існуючих дорогах. Території зони нестаціонарної рекреації, особливості охорони і використання в умовах функціонуючого парку наводяться в таблиці 2.
Відповідно до таблиці 2 до територій нестаціонарної рекреації належить Плодовий сад площею 43 га, основне функціональне призначення пізнавальні екскурсії, примітка: необхідна його реконструкція, доповнення районованими видами дерев і кущів (т.1, а.с.84-88).
Відповідно до Проектного плану Регіонального ландшафтного парку Диканський категорія сади відноситься до культурних ландшафтів та входить у межі регіонального ландшафтного парку Диканський (т.1, а.с.89-91).
Відповідно до Положення про Комунальну установу природно-заповідного фонду Регіональний ландшафтний парк Диканський Полтавської обласної ради (далі Положення, КУ ПЗФ РЛП Диканський), затвердженого наказом Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської ОДА від 28.01.2019 №03 (т.1, а.с.103-107), КУ ПЗФ РЛП Диканський є природоохоронною рекреаційною установою місцевого значення, що створена з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів Диканського району Полтавської області, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення (п. 1.7 Положення).
Згідно п. 1.15 Положення про комунальну установу природно-заповідного фонду РЛП Диканський Полтавської обласної ради, територія Парку входить до складу природно-заповідного фонду України, охороняється як національне надбання щодо якого встановлюється особливий режим охорони, відтворення і використання та є складовою частиною світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною. Пунктом 1.16 передбачено, що межі території Парку встановлюються в натурі (на місцевості) відповідно до вимог чинного законодавства, закріплюються єдиними державними знаками та аншлагами, наносяться на планово-картографічні матеріали. До встановлення меж Парку в натурі, межі визначаються відповідно до Проекту організації території, охорони, відтворення та рекреаційного використання природних комплексів і об`єктів Парку.
Розділом 4 Положення окреслено структуру та режим території РЛП Диканський. Так, відповідно до п. 4.5 Положення діяльність на території Парку здійснюється згідно із зонуванням. Територія Парку поділяється на такі функціональні зони: заповідна зона; зона регульованої рекреації; зона стаціонарної рекреації; господарська зона. Пунктом 4.7 Положення передбачено, що зона регульованої рекреації Парку призначена для короткострокового відпочинку, оздоровлення населення, огляду особливо мальовничих і пам`ятних місць. У цій зоні дозволяється влаштування та відповідне обладнання туристичних маршрутів екологічних стежок. Тут забороняються рубки лісу головного користування, промислове рибальство, мисливство, інша діяльність, яка може негативно вплинути на стан природних комплексів та об`єктів заповідної зони.
Враховуючи вищевикладене, регіональний ландшафтний парк Диканський є природоохоронною, рекреаційною, культурно-освітньою, науково-дослідною установою місцевого значення, що створений з метою збереження, відтворення і ефективного використання природних комплексів та об`єктів, які мають особливу природоохоронну, оздоровчу, історико-культурну, наукову, освітню та естетичну цінність.
Вищезазначене підтверджується також листом Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської ОДА від 09.05.2024 № 1592/04.3-14 (т.1, а.с.81).
Судом встановлено, що орендарем - ТОВ Бузковий гай Кочубеївський розроблено проекти землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозмін та впорядкування угідь на спірних земельних ділянках (т.1, а.с.45-79).
Проектом передбачена необхідність реконструкції саду, доповнення його районованими видами дерев та кущів (т.1, а.с.37,39).
Вищезазначене підтверджується також листом КУ ПЗФ РЛП Диканський від 23.11.2023 за № 156/06-09 (т.1. а.с.42-44).
Рішенням 2 пленарного засідання 49 сесії 8 скликання Диканської селищної ради №34 від 09.02.2024 Про внесення змін до договорів оренди землі укладених між Диканською РДА та ТОВ Бузковий гай Кочубеївський від 27.12.2012 №№1019,1020 внесені зміни до договорів оренди землі (т.1, а.с.102).

Отже, оскільки спірні земельні ділянки відносяться до земель природно - заповідного фонду, тому відповідно до законодавства не можуть використовуватися для ведення сільського господарства (товарного сільськогосподарського виробництва).

Наведені докази, у тому числі картографічні матеріали, на яких доступно для візуального сприйняття зображено накладення спірних земельних ділянок та меж території регіонального ландшафтного парку Диканський у сукупності підтверджують, що спірні земельні ділянки, які передані в оренду ТОВ Бузковий Гай Кочубеївський, входять у межі регіонального ландшафтного парку Диканський і за своїми характеристиками належать до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює зміну їх цільового призначення.

Дана обставина стала підставою для звернення прокурора до суду з даним позовом.

Що стосується питання наявності підстав для представництва прокурором в суді інтересів держави в особі Диканської селищної ради, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з частиною 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обгрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Частиною 6 зазначеної статті визначено, що під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, зокрема, звертатися до суду з позовом (заявою, поданням).

У постанові від 26.05.2020 у справі за № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала правову позицію відносно представництва прокурором інтересів держави в особі відповідних органів.

Так, ВП ВС констатувала, що відповідно до частини третьої статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган: 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреаіувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Згідно з даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником спірних земельних ділянок є Диканська селищна рада Полтавської області, а отже, саме селищна рада є компетентним органом, який має захищати порушені права у даних правовідносинах.

У відповідності до частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурором 07.11.2023 направлено листи № 51-5691вих23 та 08.01.2024 №51-153вих24 Диканській селищній раді, в яких зазначено про виявлені порушення законодавства та запропоновано вжити заходів реагування, спрямованих на відновлення законності.

Згідно листів Диканської селищної ради від 01.12.2023 №4426/02.1-33 та від 11.01.2024 №137/02.1-33, орган місцевого самоврядування не вбачає порушень вимог чинного законодавства при передачі в оренду спірних земельних ділянок та не має наміру звертатися до суду з метою захисту інтересів територіальної громади, представником якої вона виступає.

Відповідно до статті 16 Закону України Про місцеве самоврядування матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, зокрема, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Прокурори та їх заступники подають до суду позови саме в інтересах держави, а не в інтересах підприємств, установ і організації незалежно від їх підпорядкування і форм власності. Під поняттям орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах потрібно розуміти орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади.

У даному випадку інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відноситься до їх компетенції, а також захист прав і свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлено на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (постанова Верховного суду від 08.02.2019 у справі №915/20/18).

В цьому контексті у сфері земельних правовідносин важливу роль відіграє конституційний принцип законності набуття та реалізації права на землю в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14, 19 Конституції України).

За таких обставин суспільним, публічним інтересом звернення прокуратури до суду є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - незаконної передачі земельних ділянок в користування, а також захист суспільних інтересів загалом, права власності на землю Українського народу, землі - національного багатства України. Суспільний, публічний інтерес полягає у відновленні правового порядку в частині визначення меж компетенції органів державної влади та місцевого самоврядування, відновленні становища, яке існувало до порушення права власності Українського народу на землю.

У даному випадку має місце порушення інтересів держави, оскільки через зміну виду угідь земельних ділянок, які передавалися в оренду за спірними договорами, істотно занижується оренда плата за використання землі, що призводить до ненадходження значних коштів до бюджету.

Так, НГО земельної ділянки к.н. :00:005:1136, яка проведена 05.10.2023 становила 1159503,6 грн., а НГО проведена після зміни виду угідь станом на 04.06.2024 становить 550690,76 грн. НГО земельної ділянки к.н. :00:005:1137, яка проведена 05.10.2023 становила 787877,75 грн., а НГО проведена після зміни виду угідь станом на 04.06.2024 становить 374156,38 грн.

Таким чином, зміна виду угідь призвела до зменшення нормативної грошової оцінки спірних земельних ділянок майже удвічі, що є порушенням інтересів держави та вказує на неефективне, неекономне, нераціональне використання земель комунальної власності, що перебуває під охороною держави.

Інтереси держави у сфері правовідносин, пов`язаних із раціональним та ефективним використанням землі полягають у забезпеченні правомірного обігу майнових прав на ці об`єкти, додержання законодавчого порядку їх використання, а також у визнанні та захисті законних форм їх використання, отримання коштів за таке користування.

Дотримання належного економічного регулювання земельних правовідносин, забезпечення надходжень платежів за оренду до місцевих бюджетів у законодавчо визначених межах шляхом їх правильного правового врегулювання безпосередньо належить до інтересів держави.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.05.2016 у справі №6-824цс16.

Крім того, порушення інтересів держави у даних правовідносинах полягає не тільки в

економічному аспекті, а й також у необхідності охорони та збереження земель природно - заповідного фонду.

Контроль за використанням земельної ділянки на території об`єкта природно -заповідного фонду згідно з її цільовим призначенням є важливим для суспільства загалом і для Диканської селищної територіальної громади зокрема, оскільки люди зацікавлені у збереженні РЛП Диканський, що став об`єктом природно-заповідного фонду задовго до виникнення спірних правовідносин.

З огляду на те, що інтереси держави порушено Диканською РДА, ТОВ Бузковий гай Кочубеївський, які діяли всупереч її інтересам та вимогам чинного законодавства, позов пред`явлено прокурором в інтересах держави в особі Диканської селищної ради Полтавської області.

Звернення прокурора до суду у цій справі спрямовано на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо припинення правовідносини, які виникли всупереч вимогам законодавства.

Незаконне віднесення спірних земельних ділянок до категорії земель сільськогосподарського призначення та передача таких земельних ділянок ТОВ Бузковий гай Кочубеївський у спосіб, не передбачений законодавством, порушує інтереси держави у сфері використання та охорони земель, ефективного і раціонального використання земельних ресурсів.

Указане свідчить, що звернення заступника керівника Диканської окружної прокуратури до суду з позовною заявою викликано необхідністю захисту майнових інтересів держави та реалізації конституційного права громадян користуватися об`єктами права власності Українського народу.

Отже, суд приходить до висновку, що прокурором доведено підстави представництва у спірних правовідносинах.

При прийнятті рішення судом враховано наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладання договору оренди земельної ділянки.

Відповідно до частини 2 статті 124 Земельного кодексу України в редакції, яка діяла на час укладання оскаржуваних договорів оренди землі, передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 134 Земельного кодексу України земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних тогах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частина 2 вищевказаної статті містить перелік випадків, при яких передача земельних ділянок проводиться без проведення земельних торгів. Згідно цього переліку, на момент укладення спірних договорів оренди, діюче законодавство не передбачало отримання земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на безконкурентних засадах як для юридичних осіб, так і для громадян.

Чинним законодавством (як на момент прийняття оспорюваних розпоряджень, так і на момент укладення договорів оренди) було імперативно врегульовано, що надання в оренду юридичній особі земельної ділянки, що перебуває у державній або комунальній власності, можливе виключно на земельних торгах, крім випадків, визначених земельним законодавством, за результатом яких укладається договір оренди земельної ділянки (близька за змістом правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 10.05.2018 у справі № 922/4444/16). При цьому у вичерпному переліку, встановленому частинами 2, 3 статті 134 Земельного кодексу України, не зазначено випадків надання юридичним особам в оренду земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва без проведення земельних торгів.

З огляду на положення частини 2 статті 19 Конституції України, статей 124, 134, 135,

137 Земельного кодексу України відсутність визначеного законом порядку проведення земельних торгів не надає права органу державної влади або місцевого самоврядування надавати в оренду земельні ділянки без проведення земельних торгів, за результатами яких укладається договір оренди землі (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2014 у справі № 13/17/5022-675/2012, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.12.2022 у справі № 916/3141/21).

Отже, укладення договорів оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, без проведення земельних торгів, суперечить вимогам статті 124 Земельного кодексу України та є підставою для визнання договорів оренди недійсними (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 26.11.2014 у справі № 922/4817/13).

Відповідно до статті 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням поділяються, зокрема, на землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі сільськогосподарського призначення.

Згідно зі статтею 43 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду

За змістом статті 44 Земельного кодексу України та статті 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

Статтею 3 Закону України Про природно-заповідний фонд України передбачено, що регіональні ландшафтні парки належать до природно-заповідного фонду України.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону України Про природно-заповідний фонд України регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення. Частиною 4 ст. 23 передбачено, що на регіональні ландшафтні парки покладається виконання таких завдань: збереження цінних природних та історико-культурних комплексів та об`єктів; створення умов для ефективного туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержанням режиму охорони заповідних природних комплексів і об`єктів; сприяння екологічній освітньо-виховній роботі.

Згідно ст. 24 Закону України Про природно-заповідний фонд України, на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків.

Таким чином, враховуючи приписи ст. ст. 43, 44 Земельного кодексу України, ст. 61 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища, ст. 3 Закону України Про природно-заповідний фонд України регіональні ландшафтні парки належать до природно-заповідного фонду України. Територіям природно - заповідного фонду законодавець надав особливий, виключний статус.

За частиною третьою статті 93 Земельного кодексу України (у редакції, що діяла на момент передачі спірних земельних ділянок в оренду), не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом.

Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом (стаття 45 Земельного кодексу України).

Згідно з частиною третьою статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд", на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Відповідно до статті 9 Закону України "Про природно-заповідний фонд", території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища.

Згідно з частиною третьою статті 53 Закону України "Про природно-заповідний фонд", рішення про організацію чи оголошення територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення та встановлення охоронних зон територій та об`єктів природно-заповідного фонду приймається Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними, Київською та Севастопольською міськими радами.

У свою чергу, відповідно до частини четвертої статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд" межі територій та об`єктів природно-заповідного фонду встановлюються в натурі відповідно до законодавства. До встановлення меж територій та об`єктів природно-заповідного фонду в натурі їх межі визначаються відповідно до проектів створення територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Статтею 5 Закону України Про екологічну мережу України передбачено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду є складовою екомережі.

Відповідно до ст. 3 вказаного Закону екомережа - це єдина територіальна система, яка утворюється з метою поліпшення умов для формування та відновлення довкілля, підвищення природно-ресурсного потенціалу території України, збереження ландшафтного та біорізноманіття, місць оселення та зростання цінних видів тваринного і рослинного світу, генетичного фонду, шляхів міграції тварин через поєднання територій та об`єктів природно-заповідного фонду, а також інших територій, які мають особливу цінність для охорони навколишнього природного середовища і відповідно до законів та міжнародних зобов`язань України підлягають особливій охороні.

У статті 4 цього Закону зазначено, що збереження цілісності екомережі здійснюється відповідно до принципів забезпечення цілісності екосистемних функцій складових елементів екомережі, збереження та екологічно збалансоване використання природних ресурсів на території екомережі.

Згідно зі ст. 5 Закону України Про охорону навколишнього природного середовища території та об`єкти природно-заповідного фонду України й інші території та об`єкти, визначені відповідно до законодавства України, підлягають особливій державній охороні.

Системний аналіз зазначених положень законодавства дає підстави для висновку про те, що території та об`єкти природно-заповідного фонду наділені надважливими функціями і завданнями, мають особливий статус та перебувають під особливою державною охороною, тобто відповідно до ст. 178 Цивільного кодексу України належать до обмежено оборотоздатних об`єктів.

Матеріалами справи підтверджується, що спірні земельні ділянки, передані ТОВ Бузковий Гай Кочубеївський для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, повністю розташовані в межах регіонального ландшафтного парку Диканський.

Згідно даних кадастрової карти /https://kadastrova karta. com/ від 17.11.2025 земельні ділянки з кадастровими номерами :00:005:1137 та :00:005:1136 повністю розташовані на землях заповідного фонду (т.3, а.с.148-149).

Розташування земельних ділянок з кадастровими номерами :00:005:1137 та :00:005:1136 в межах регіонального ландшафтного парку Диканський свідчить про їх належність до земель природно-заповідного фонду, які не можуть передаватись в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Суд погоджується з доводами прокурора, що використання земельних ділянок природно-заповідного фонду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва суперечить цільовому призначенню і загрожує збереженню цінних природних комплексів, а також порушує режим охорони території об`єкта природно-заповідного фонду.

Такий висновок узгоджується із практикою Верховного Суду, сформованою у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2023 у справі № 554/10517/16-ц, постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 487/10127/14-ц, від 22.06.2022 у справі № 752/3093/19, від 16.09.2022 у справі № 752/3090/19.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру НВ-023 від 27.10.2023 щодо земельної ділянки к.н. :00:005:1136 та витягу з Державного земельного кадастру НВ-023 від 27.10.2023 щодо земельної ділянки к.н. :00:005:1137, спірні земельні ділянки належать до категорії земель сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення земельної ділянки 01.01. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Однак, та обставина, що спірні земельні ділянки віднесено до земель сільськогосподарського призначення, не змінює їхнього статусу як земель, розташованих у межах об`єктів природно-заповідного фонду із спеціальним режимом цієї території.

У постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі № 813/4701/16 викладено висновок про те, що правовий режим відповідної земельної ділянки пов`язаний із фактом знаходження на ній об`єкта, який охороняється законом та має особливий статус, а не з рішенням органу місцевого самоврядування. Неприйняття місцевою радою рішення про приведення цільового призначення земельної ділянки у відповідність до її дійсного призначення, встановленого в силу вимоги законодавства, не впливає на її правовий режим.

У постанові Верховного Суду від 05.03.2025 у справі №179/36/22 зазначено, що правовий режим земель природно-заповідного фонду визначається їх фактичним розташуванням у межах відповідних об`єктів природно-заповідного фонду, незалежно від записів у кадастрі чи цільового призначення.

Враховуючи наведені приписи законодавства, земельні ділянки з кадастровими номерами :00:005:1137 та :00:005:1136, які зареєстровані на праві комунальної власності за Диканською селищною радою, належать до земель природно-заповідного призначення у зв`язку з розташуванням їх в межах об`єкту природно-заповідного фонду регіонального ландшафтного парку Диканський.

Крім цього, у постанові від 07.10.2020 у справі № 910/2323/18 Верховний Суд зазначив, що незалежно від завершення процедури встановлення меж об`єкта природно-заповідного фонду в натурі цільове призначення відповідних територій як земель природно-заповідного фонду є незмінним. Отже, не завершення всіх процедур щодо встановлення меж спірного об`єкта природно-заповідного фонду, наявні в матеріалах справи докази достатні, зважаючи і на приписи статті 7 Закону України "Про природно-заповідний фонд", для встановлення факту, що спірна земельна ділянка частково розташована в межах Заказника.

Така правова позиція викладена і Верховним Судом, зокрема у постанові від 02.04.2024 у справі №904/917/23.

Отже, цільове призначення земельної ділянки слід розуміти як визначений законодавством правовий режим її експлуатації (використання), водночас поширення на відповідну територію режиму природно-заповідного фонду, передбаченого законом, обтяжує цю земельну ділянку тими обмеженнями, які встановлюються для збереження та охорони цих земель.

За таких обставин, установлене спірним земельним ділянка цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва не впливає на їх обмежену оборотоздатність і не передбачає можливості їх справжнього використання за таким призначенням, оскільки ця територія має статус природно-заповідного фонду та її правовий режим і цільове призначення визначаються фактом розташування на ній регіонального ландшафтного парку Диканський.

Як вбачається із матеріалів справи, спірні земельні ділянки на момент їх передачі в оренду оскаржуваними розпорядженнями Диканської районної державної адміністрації відносилась до земель природно-заповідного фонду, а отже, Диканська районна державна адміністрація розпорядилась даними землями всупереч ч. 3 ст. 122 ЗК України, не маючи на це повноважень. Разом з тим, спірні земельні ділянки передані в оренду всупереч порядку зміни цільового призначення із земель природно-заповідного фонду на землі сільськогосподарського призначення.

Цільове призначення спірної земельної ділянки фактично незаконно змінено за вказаних вище обставин, тим самим створено перешкоди територіальній громаді у користуванні та забезпеченні збереження унікальної екосистеми з рідкісним біорізноманіттям.

Проте, така незаконна зміна не має правового значення, оскільки статус частини спірної земельної ділянки першочергово визначається її відношенням до земель регіонального ландшафтного парку Диканський і спеціальним режимом цієї території.

Оскарження будь-яких рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договорів або інших правочинів, на підставі яких відбулася передача у приватну власність/користування обмежених у обороті об`єктів, можливе протягом усього часу тривання відповідного порушення прав законного власника майна, оскільки їх чинність порушує інтерес у юридичній визначеності.

У даній справі Диканська районна державна адміністрація (правонаступник Полтавська районна державна адміністрація) незаконно, з порушенням вимог Земельного кодексу України, Закону України Про природно-заповідний фонд України, могла і мала бути обізнаною про те, що спірні земельні ділянки повністю розташовані в межах регіонального ландшафтного парку Диканський (відносяться до земель природно-заповідного фонду), передала спірні земельні ділянки в оренду, не врахувавши положення законодавства щодо заборони використання земель природо-заповідного фонду не за цільовим призначенням.

У зв`язку із вищезазначеним, вимоги прокурора про визнання незаконними та скасування розпорядження Диканської РДА від 18.07.2011 №180-з Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою та розпорядження Диканської РДА від 04.04.2012 №189-з Про затвердження технічної документації із землеустрою на території Диканської селищної ради є обгрунтованими, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Відповідно до пункту в частини 3 статті 152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угод недійсними.

Стаття 203 Цивільного кодексу України закріплює, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, є підставою недійсності правочину (статті 215 Цивільного кодексу України).

Оспорювати правочин можуть не лише сторони, а й заінтересована особа, яка не була його стороною, проте її власний інтерес полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість заінтересованої особи законно реалізувати свої права.

Відповідно до положень статті 1 Закону України "Про оренду землі", оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 792 Цивільного кодексу України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них.

Судом встановлено, що Диканська РДА (правонаступник Полтавська РДА) передала спірні земельні ділянки в оренду з порушенням їх цільового призначення, а також за відсутності на це повноважень.

На підставі оспорюваних договорів оренди земельних ділянок від 27.12.2012 №1019 та №1020, ТОВ Бузковий Гай Кочубеївський отримало в користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, тобто для розорювання, засівання та вирощування сільськогосподарської продукції, що суперечить призначенню частини спірної земельної ділянки як об`єкта природно-заповідного фонду.

Таким чином, договір оренди земельної ділянки від 27.12.2012 №1019, укладений між Диканською районною державною адміністрацією та ТОВ Бузковий гай Кочубеївський щодо земельної ділянки площею 19,3619 га кадастровий номер :00:005:1136 та договір оренди землі від 27.12.2012 №1020, укладений між Диканською районною державною адміністрацією та ТОВ Бузковий гай Кочубеївський щодо земельної ділянки площею 13,1538 га кадастровий номер :00:005:1137, є такими, що суперечать положенням частини 1 статті 203 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовну вимогу щодо визнання договорів оренди землі від 27.12.2012 недійсними.

Статтею 26 Закону України Про держану реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень.

Враховуючи зазначене та керуючись статтею 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", статтею 152 Земельного кодексу України та статтею 16 Цивільного кодексу України, для забезпечення Диканській селищній територіальній громаді реальної та безперешкодної можливості реалізувати усі правомочності власника щодо спірних земельних ділянок, необхідно усунути перешкоди в користуванні ними шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди ТОВ Бузковий гай Кочубеївський на земельну ділянку площею 19,3619 га кадастровий номер :00:005:1136, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.06.2014 за № 5900213 та припинити право оренди на вказану земельну ділянку за ТОВ Бузковий гай Кочубеївський, а також шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди ТОВ Бузковий гай Кочубеївський на земельну ділянку площею 13,1538 га кадастровий номер :00:005:1137, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.06.2014 за № 5901239 та припинити право оренди на вказану земельну ділянку за ТОВ Бузковий гай Кочубеївський.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Повернення у комунальну власність земельних ділянок, які належать до природно-заповідного фонду місцевого призначення, переслідує легітимну мету дотримання режиму використання та розпорядження об`єктами природно-заповідного призначення, що мають особливий статус з метою збереження цілісності екомережі України та гарантування безпечності довкілля.

Використання земельної ділянки на території об`єкта природно-заповідного фонду згідно з її цільовим призначенням є важливим для суспільства загалом і для Диканської селищної територіальної громади зокрема, оскільки люди зацікавлені у збереженні РЛП Диканський, що став об`єктом природно-заповідного фонду задовго до виникнення спірних правовідносин.

Повернення Диканській селищній територіальній громаді спірних земельних ділянок відновить їх використання згідно із загальними інтересами, щоби таке використання відбувалося за цільовим призначенням. Важливість цих інтересів зумовлюється, зокрема, особливим статусом цих ділянок, які належать до земель природно-заповідного призначення.

Дотримання встановлених законодавчих заборон щодо обігу таких ділянок є необхідною умовою їх використання з тією метою, щоби попередити завдання шкоди загалом навколишньому природному середовищу і зокрема частині світової системи природних територій та об`єктів, що перебувають під особливою охороною, і конкретному об`єкту природно-заповідного фонду. З огляду на вищевказане, у втручанні держави у право мирного володіння ТОВ Бузковий гай Кочубеївський спірними земельними ділянками є легітимна мета контролю за використанням цих ділянок за цільовим призначенням згідно із загальними інтересами.

Право територіальної громади повернути земельні ділянки, які знаходяться під об`єктами природно-заповідного фонду, з огляду на доведену незаконність і безпідставність їх передання на користь юридичної особи, передбачене у чинному законодавстві України, приписи якого щодо повернення такої ділянки є доступними, чіткими та передбачуваними. Суд зазначає, що немає підстав вважати, що відповідач - ТОВ Бузковий гай Кочубеївський не міг співвіднести чіткі законодавчі заборони з конкретним об`єктом на місцевості та власними діями щодо останнього.

Враховуючи, зокрема, поведінку як органів влади, так і відповідача 2 ТОВ Бузковий гай Кочубеївський щодо отримання у користування земельних ділянок на території об`єкта природно-заповідного фонду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальний інтерес полягає у використанні цих ділянок для гарантування безпечності довкілля, непогіршення екологічної ситуації, забезпечення правомірного, раціонального й ефективного користування земельними ділянками у межах РЛП Диканський, а отже, переважає приватний інтерес ТОВ Бузковий гай Кочубеївський.

Таким чином, вимоги прокурора про зобов`язання ТОВ Бузковий гай Кочубеївський повернути Диканській селищній раді Полтавської області земельну ділянку площею 19,3619 га кадастровий номер :00:005:1136 Диканській селищній раді Полтавської області за актом приймання передачі, а також земельну ділянку площею 13,1538 га кадастровий номер :00:005:1137 за актом приймання передачі підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 20, частини 1 статті 79 Земельного кодексу України, земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами, а віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень.

Частинами 1-4 статті 79-1 Земельного кодексу України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється шляхом розробки документації із землеустрою, визначеної цією статтею.

Також згідно з частиною 13 статті 79 - 1 Земельного кодексу України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Оскільки державна реєстрація спірних земельних ділянок не відповідає вимогам законодавства, то відповідно до вимог статті 79-1 Земельного кодексу України, прокурор правомірно звернувся з позовною вимогою про скасування державної реєстрації земельних ділянок.

Отже, є підстави для скасування державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:1137 та земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:1136 з припинення усіх прав щодо них.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора є обгрунтованими, підтвердженими належними доказами та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судовий збір покладається на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Визнати незаконним та скасувати розпорядження Диканської РДА від 18.07.2011 №180-3 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою".

3. Визнати незаконним та скасувати розпорядження Диканської РДА від 04.04.2012 №189-з "Про затвердження технічної документації із землеустрою на території Диканської селищної ради".

4. Визнати недійсним договір оренди землі від 27.12.2012 №1019, укладений між Диканською районною державною адміністрацією та ТОВ "Бузковий гай Кочубеївський" щодо земельної ділянки площею 19,3619 га кадастровий номер :00:005:1136.

5. Визнати недійсним договір оренди землі від 27.12.2012 №1020, укладений між Диканською районною державною адміністрацією та ТОВ "Бузковий гай Кочубеївський" щодо земельної ділянки площею 13,1538 га кадастровий номер :00:005:1137.

6. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ТОВ "Бузковий гай Кочубеївський" на земельну ділянку площею 19.3619 га кадастровий номер :00:005:1136, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.06.2014 за №5900213 та припинити право оренди на вказану земельну ділянку за ТОВ "Бузковий гай Кочубеївський".

7. Скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди ТОВ "Бузковий гай Кочубеївський" на земельну ділянку площею 13,1538 га кадастровий номер :00:005:1137, зареєстрованого у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 04.06.2014 за № 5901239 та припинити право оренди на вказану земельну ділянку за ТОВ "Бузковий гай Кочубеївський".

8. Зобов`язати ТОВ "Бузковий гай Кочубеївський" повернути земельну ділянку площею 19,3619 га кадастровий номер :00:005:1136 Диканській селищні раді Полтавської області за актом приймання - передачі.

9. Зобов`язати ТОВ "Бузковий гай Кочубеївський" повернути земельну ділянку площею 13,1538 га кадастровий номер :00:005:1137 Диканській селищній раді Полтавської області за актом приймання-передачі.

10. Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:1137 та припинити усі права щодо неї.

11. Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:1136 та припинити усі права щодо неї.

12. Стягнути з Полтавської районної державної адміністрації (вул. Шевченка,5, м. Полтава, 38750, ) на користь Полтавської обласної прокуратури (36000, м.Полтава, вул. 1100-річчя Полтави,7, реєстраційний рахунок № UA 0006160, банк ДКСУ м. Київ, , МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800) витрати на сплату судового збору в сумі 15 140,00 грн.

13. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бузковий гай Кочубеївський" (вул.Садова, 20, с.Диканька, Полтавський район, Полтавська область, 38500, код ЄДРПОУ ) на користь Полтавської обласної прокуратури (36000, м. Полтава, вул. 1100-річчя Полтави,7, реєстраційний рахунок № UA 0006160, банк ДКСУ м. Київ, , МФО 820172, код класифікації видатків бюджету - 2800) витрати на сплату судового збору в сумі 15 140,00 грн.

Видати накази із набранням цим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у строк та в порядку, встановленому ст.241 Господарського процесуального кодексу України. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Солодюк О.В.