ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" грудня 2025 р. Справа № 822/387/18

м. Хмельницький

Суддя Господарського суду Хмельницької області Музика М.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Управління поліції охорони в Хмельницькій області, м. Хмельницький

до державного реєстратора виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Решетніка Юрія Юрійовича, м. Старокостянтинів Хмельницької області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Хмельницька районна державна адміністрація Хмельницької області

про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 29453882 від 28.04.2016 року, яким за Старокостянтинівською РДА зареєстровано право власності на адміністративне приміщення з господарськими будівлями загальною площею 224,8 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Старокостянтинів, вул. Пушкіна, 4,

ВСТАНОВИВ:

ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 28.09.2022 року прийнято позовну заяву у справі №822/387/18 до розгляду; відкрито провадження у справі для її розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 19.10.2022. Ухвалами суду від 19.10.2022 року замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Старокостянтинівську РДА на правонаступника - Хмельницьку РДА; відкладено підготовче засідання на 02.11.2022.

Ухвалою суду від 02.11.2022 зупинено провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. Зобов`язано сторін повідомити про закінчення обставин, які стали підставою для зупинення провадження у справі.

У відповідь на лист Господарського суду Хмельницької області від 10.12.2025 від відповідача надійшли докази перебування останнього у складі Збройних Сил України та заява про розгляд справи без участі заявника, у якій ОСОБА_1 просить суд розглянути справу №822/387/18 за наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями без участі відповідача.

Згідно ст. 230 ГПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу. З дня поновлення провадження у справі перебіг процесуальних строків продовжується. Провадження у справі продовжується із стадії, на якій його було зупинено.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.11.2025 у справі №754/947/22 зауважила, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.

Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Аналогічні за змістом положення містяться також у пункті 3 частини першої статті 227 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) та у пункті 5 частини першої статті 236 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.

Водночас, суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 10 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частина третя статті 13 ЦПК України).

Норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України (аналогічної п. 3 ч. 1 ст. 227 ГПК України), яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси.

За таких умов розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати таке обов`язкове зупинення провадження у судовій справі.

Виняток для суду з наведеного правила складає ситуація, коли дотримання приписів статті 251 ЦПК України вступає у суперечність із загальними засадами цивільного процесуального законодавства, як-от верховенство права, елементом якого є право на доступ до суду, та, у другу чергу, диспозитивність цивільного процесу.

Отже, під час застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суди мають забезпечити дотримання, зокрема, основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності.

Тобто ключовим під час вирішення питання про зупинення провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України є саме воля військовослужбовця як сторони чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору.

За таких обставин прохання військовослужбовця, який є стороною або третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, продовжити розгляд справи, незважаючи на його військову службу, суд має врахувати як достатню підставу не зупиняти провадження у справі.

Тобто якщо учасник справи, права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагне продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство. У такий спосіб суд забезпечить баланс між вимогами процесуальних норм права, справедливістю та ефективністю правосуддя.

З огляду на зміст заяви відповідача від 15.12.2025, у якій ОСОБА_1 просить суд розглянути дану справу за наявними в матеріалах справи доказами та без участі останнього, суд доходить висновку про волевиявлення відповідача на продовження здійснення судочинства у справі №822/387/18.

Таким чином, враховуючи вищевикладені висновки Великої Палати Верховного Суду, приймаючи до уваги тривалість зупинення провадження у даній справі та думку відповідача ОСОБА_1 , суд вважає за можливе поновити провадження у справі №822/387/18 та призначити підготовче засідання.

Одночасно суд звертає увагу відповідача, що такий стан речей (судовий розгляд справи №822/387/18) зберігатиметься до тих пір, поки військовослужбовець - сторона у справі чи третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, не повідомить суду про бажання скористатися гарантією, визначеною п. 3 ч. 1 ст. 227 ГПК України (зупинення провадження у справі) (п. 111 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.11.2025 у справі №754/947/22).

Керуючись ст.ст. 230, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

УХВАЛИВ:

поновити провадження у справі №822/387/18.

Призначити підготовче засідання на 11 год. 00 хв. 07 січня 2026 року.

Підготовче засідання відбудеться в приміщенні Господарського суду Хмельницької області за адресою: м. Хмельницький, майдан Незалежності, 1.

Ухвала набрала законної сили з моменту її підписання суддею, 17.12.2025, та не підлягає оскарженню.

Суддя М.В. Музика

Віддрук. у 2 прим.: 1 - до справи; позивачу та третій особі в ел. кабінети; 2 - відповідачу (31100, Хмельницька область, м. Старокостянтинів, вул. Героїв України, 16) - рек. з пов. про вручення