ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"15" грудня 2025 р. Справа № 910/4479/25

Північний апеляційний господарський суд

суддя: Шапран В.В.

перевіривши матеріали апеляційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 (повне рішення складене 19.11.2025)

у справі №910/4479/25 (суддя - Підченко Ю.О.)

за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи України»

про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи України», в якому просив суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання позивачу як засновнику, інформації, засвідчених копій господарської та фінансової документації відповідно до запитів та вимог №1 від 17.12.2021, №2 від 20.01.2022, №3 від 03.02.2022, запитів №1 від 13.09.2022, №2 від 13.09.2022, від 25.04.2024 та від 15.10.2024;

- зобов`язати відповідача надати ОСОБА_1 копії документів від моменту створення товариства по 03.04.2025, перелік яких викладений в п. 2 прохальної частини позовної заяви.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що реалізуючи права засновника, позивач, керуючись ст. 5 та ч. 5 ст. 43 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальність», а також положеннями п. 5 ч. 1 ст. 116 Цивільного кодексу України, у період з 17.12.2021 по 15.10.2024 неодноразово звертався до керівництва Товариства з обмеженою відповідальністю «Транспортні системи України» з вимогами та запитами з метою отримання інформації та документації щодо господарської діяльності товариства. Проте, станом на дату подання позову ОСОБА_1 не було надано жодної інформації, а також не було надано жодного запитуваного документа, у зв`язку з чим має місце порушення прав та інтересів позивача як засновника товариства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.04.2025 відкрито провадження у справі №910/4479/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 (повне рішення складене 19.11.2025) у справі №910/4479/25 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 05.12.2025 у встановлений процесуальний строк за допомогою засобів поштового зв`язку подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Окрім цього, в апеляційній скарзі викладено клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору за її подання.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 апеляційну скаргу у справі №910/4479/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Шапран В.В. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Суд зазначає, що згідно з ч. 3 ст. 258 ГПК України до апеляційної скарги додаються:

1) довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень;

2) докази сплати судового збору;

3) докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі з урахуванням положень ст. 42 цього кодексу;

4) докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції, за наявності.

Водночас, як було зазначено вище, в апеляційний скарзі викладено клопотання про звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору на підставі ст. 8 Закону України «Про судовий збір», оскільки рівень майнового стану позивача унеможливлює сплату судового збору.

Клопотання обґрунтоване наступним:

- станом на день подання апеляційної скарги ОСОБА_1 є особою, яка не працевлаштована, не має офіційного та/або додаткового доходу, а на утриманні позивача знаходиться малолітня дитина;

- Малинським районним судом Житомирської області 17.03.2023 ухвалено судовий наказ у справі №283/595/23 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини у розмірі частини всіх видів його доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з 16.03.2023 та до досягнення дитиною повноліття.

На підтвердження своїх доводів позивачем додано до апеляційної скарги копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.03.2022 та копію судового наказу від 17.03.2023 у справі №283/595/23.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» закріплено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Частиною 2 наведеної норми встановлені розміри ставок судового збору. Зокрема, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2025 Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 3028,00 грн.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Таким чином, сума судового збору, що підлягала сплаті за подання позовної зави, яка містить дві вимоги немайнового характеру, становить 6056,00 грн (3028*2).

За подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду, апеляційних скарг у справі про банкрутство, заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами судовий збір справляється у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (пп. 4 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

З огляду на вищевикладені приписи Закону України «Про судовий збір» сума судового збору, яка повинна бути сплачена ОСОБА_1 за подання даної апеляційної скарги, становить 9084,00 грн та розраховується наступним чином: 6056,00 грн (сума, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви)*150% (при поданні апеляційної скарги).

Приписами ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» встановлено чіткий перелік підстав, у разі наявності яких існує можливість для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

Так, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або

2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або

4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч. 1 цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи (ч. 3 ст. ст. 8 Закону України «Про судовий збір»).

Суд констатує, що позивач не відноситься до переліку осіб, визначених п. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір». Також відсутні підстави для звільнення позивача від сплати судового збору на підставі п. п. 3 та 4 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір».

Отже, єдиною підставою для звільнення ОСОБА_1 від сплати судового збору може бути лише його майновий стан.

У п. 37 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №0940/2276/18 зроблено висновок про те, що з аналізу ст. 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені у ст. 5, або у справах із предметом спору, не охопленим ст. 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення.

Суд зазначає, що положення статей ГПК України та Закону України «Про судовий збір» не містять визначеного (чіткого) переліку документів, які можна вважати такими, що підтверджують майновий стан особи. У кожному конкретному випадку суд встановлює можливість особи сплатити судовий збір на підставі наданих нею доказів щодо її майнового стану за своїм внутрішнім переконанням.

Оцінюючи фінансове становище особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища (п. 44 рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2005 у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland»), заява №71731/01; п. п. 63-64 рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2005 у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland»), заява №73547/01).

З урахуванням зазначених рішень Європейського суду з прав людини, Верховний Суд у постановах від 21.10.2022 у справі №905/1059/21 та 30.11.2022 у справі №905/1060/21 зробив висновок, що скрутний майновий стан підтверджується відповідними доказами, які містять інформацію, у тому числі, щодо наявності/відсутності коштів (на банківських або депозитних рахунках), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів.

Крім того, Верховний Суд неодноразово вказував, що загальна сума отриманих доходів фізичною особою може бути підтверджена довідкою про доходи фізичної особи за попередній рік, виданою органом Державної податкової служби України, інформацією із Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та довідкою Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7 (ухвали Верховного Суду від 24.01.2024 у справі №921/2/21(921/463/22), 17.07.2023 у справі №757/14112/20-ц, 03.05.2022 у справі №914/1147/20, 10.11.2021 у справі №922/1429/19, 06.06.2021 у справі №922/1775/19 та інші).

Водночас, на підтвердження свого майнового стану позивач не надав суду жодних доказів, зокрема, довідки про доходи фізичної особи за попередній рік (2024), виданої органом Державної податкової служби України, довідки Пенсійного фонду України форми ОК-5 або ОК-7, документів щодо наявності банківських рахунків із зазначенням коштів на них, інформації про наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна тощо.

При цьому, суд зауважує на тому, що наведена позивачем інформація про те, що він є особою, яка не працевлаштована, і не має офіційного та/або додаткового доходу, жодним чином останнім не підтверджена.

Також апеляційний суд звертає увагу, що наявність судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини жодним чином не свідчить про відсутність у нього грошових коштів для сплати судового збору.

За наведеного, оцінивши доводи ОСОБА_1 , наведені в обґрунтування клопотання про звільнення від сплати судового збору, та докази додані до апеляційної скарги, з огляду на відсутність документів, які б свідчили, що розмір судового збору перевищує 5% розміру річного доходу скаржника за попередній календарний рік, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, оскільки скаржником не вжито всіх можливих заходів задля доведення відсутності реального доходу.

Як наслідок, оскільки до апеляційної скарги не додано документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують наявність підстав для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, апеляційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п. 2. ч. 3 ст. 258 ГПК України.

Частиною 2 ст. 260 ГПК України передбачено, що до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 258 цього кодексу, а також подана особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 6 цього кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення ст. 174 цього кодексу.

У свою чергу, абз. 1 ч. 1 ст. 174 ГПК України містить положення, відповідно до якого суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/4479/25 підлягає залишенню без руху на основі вищезазначених приписів процесуального законодавства з підстави відсутності доказів сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі.

При цьому, суд зазначає, що згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 260 ГПК України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Керуючись статтями 174, 234, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

2. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 13.11.2025 у справі №910/4479/25 залишити без руху, надавши скаржникові строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, зазначених у її мотивувальній частині.

3. Попередити ОСОБА_1 , що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, дана апеляційна скарга буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню скаржникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя В.В. Шапран