РІШЕННЯ

03 листопада 2025 року м. ТернопільСправа № 921/458/25

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л. розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МК Яглєвєц", 35400, Рівненська обл.,Рівненський район, селище Гоща, вул. Промислова, буд. 1

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАЛОГ ПРОДУКТ", 46008, Тернопільська обл., Тернопільський район, місто Тернопіль, вул. Медова, буд. 18, поверх 2

про стягнення заборгованості у сумі 1 695 983 грн 37 коп., з яких 1 308 937 грн 70 коп. основний борг, 68 097 грн 36 коп. втрати від інфляції, 174 895 грн 59 коп. пеня за весь період прострочення з розрахунку Подвійної облікової ставки НБУ, 17 105 грн 84 коп. 3 % річних, 126 946 грн 88 коп. штраф.

За участі представників сторін та їх учасників:

Позивача:не з`явився;

Відповідача: не з`явився.

1. Cуть та рух справи.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "МК Яглєвєц" звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАЛОГ ПРОДУКТ" про стягнення заборгованості у сумі 1 695 983 грн 37 коп., з яких 1 308 937 грн 70 коп. основний борг, 68 097 грн 36 коп. втрати від інфляції, 174 895 грн 59 коп. пеня за весь період прострочення з розрахунку Подвійної облікової ставки НБУ, 17 105 грн 84 коп. 3 % річних, 126 946 грн 88 коп. штраф.

Ухвалою суду від 30.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 25.08.2025.

Ухвалами суду, в порядку статті 183 ГПК України, відкладалось підготовче засідання та продовжувався розгляд підготовчого провадження.

Пунктом 3 частини 2 статті 185 ГПК України встановлено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 21.10.2025, судом закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 03.11.2025.

Позивач участі поважного представника у призначеному судовому засіданні 03.11.2025 не забезпечив. При цьому, у поданій суду заяві (вх№5963 від 21.08.2025) просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача.

Відповідач участі уповноваженого представника у судових засіданнях не забезпечив.

У судовому засіданні 03.11.2025 відкрито розгляд справи по суті.

Відповідно до частини 1 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Суд, у судовому засіданні 03.11.2025 ухвалив скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги, викладені позивачем у позовній заяві №47 від 22.07.2025 (вх. № 521 від 28.07.2025), мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе за договором поставки № 4 від 08.01.2025 зобов`язань по оплаті за придбаний товар, внаслідок чого у Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАЛОГ ПРОДУКТ" утворилася заборгованість в розмірі 1 695 983 грн 37 коп., з яких 1 308 937 грн 70 коп. основний борг, 68 097 грн 36 коп. втрати від інфляції, 174 895 грн 59 коп. пеня за весь період прострочення з розрахунку Подвійної облікової ставки НБУ, 17 105 грн 84 коп. 3 % річних, 126 946 грн 88 коп. штраф.

Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для захисту у судовому порядку порушеного майнового права, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом.

Правова позиція відповідача.

Відповідач, незважаючи на вжитті судом заходи з повідомлення про рух справи, активної участі у розгляді справи не забезпечив, заяв чи заперечень по суті справи не подав, хоча про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся у відповідності до статей 120, 176, 242 ГПК України.

Судова кореспонденція надіслана до електронного кабінету відповідача, ним отримана, що підтверджується довідками про доставку електронного листа одержувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "ДІАЛОГ ПРОДУКТ".

Права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись судом за рахунок порушення прав позивача на своєчасне вирішення спору судом, що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 ГПК України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

При цьому, у відповідача було достатньо часу для подання як відзиву на позову заяву так і доказів погашення спірної заборгованості, у разі їх наявності, чого останнім зроблено не було, будь-яких заперечень чи відомостей щодо викладених у позовній заяві обставин справи суду не надано, при цьому відповідач не був обмежений у своїх процесуальних правах надати відзив відповідачем суду також не повідомлено. Тож, відсутність реакції/бездіяльність відповідача на ухвали суду в цій справі є його власною волею.

Згідно частини 9 статті 165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

3. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

Розглянувши матеріали справи, доводи позивача, дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши подані докази в їх сукупності, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, судом встановлено таке.

08.01.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МК ЯГЛЄВЄЦ», в особі директора Лешкевича Дмитра, який діє на підставі Статуту, (далі по тексту - позивач, Постачальник), з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІАЛОГ ПРОДУКТ», в особі директора Нікогосова Олександра Олеговича, який діє на підставі Статуту, з іншої сторони, (далі по тексту відповідач, Покупець) укладено договір поставки № 4 (далі по тексту - договір).

Згідно п.1.1. договору Постачальник зобов`язується передати у власність Покупця продукцію тваринництва, м`ясо та м`ясопродукти (згідно ДК 021:2015 - 15100000-9), інше продукція тваринництва, м`ясо та м`ясопродукти) (далі за текстом - «Товар»), (далі за текстом - «Товар»), а Покупець зобов`язується прийняти Товар і сплатити Постачальнику грошові кошти за нього.

Згідно пункту 2.1. договору, асортимент товару, що поставляється за Договором, відображається сторонами у видаткових накладних, які видаються на кожну партію товару.

Товар з асортименту, поставляється Постачальником окремими партіями Товару, у кількості, за цінами та в асортименті, узгодженого сторонами у встановленому цим Договором порядку. (пункт 2.2. договору).

Пунктом 2.3. договору сторонами погоджено, що ціна Товару, що поставляється за Договором, відображається Сторонами у Первинних документах, в тому числі у видаткових накладних, та/або специфікаціях які видаються на кожну партію товару. У погоджену Сторонами Ціну входять усі витрати, що несе Постачальник при поставці. Товару. Сторони домовились, що підписання Сторонами видаткової накладної є підтвердженням того, що сторонами узгоджена кількість, ціна та асортимент Товару (партії Товару). Згідно п. 3.1. договору Покупець здійснює оплату Товару за ціною яка діє на момент одержання товару і вказана у видаткових накладних, котрі є невід`ємною частиною договору.

Згідно пункту 3.2. договору оплата Товару Покупцем проводиться шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Постачальника в національній валюті.

Згідно пункту 3.3. Договору розрахунки проводяться шляхом перерахування Покупцем коштів на рахунок Постачальника після отримання Покупцем від Постачальника накладних на поставку товару відразу після отримання Товару, по факту поставки.

Згідно пункту 3.4. Договору датою оплати Товару вважається дата зарахування коштів на поточний рахунок Постачальника.

Згідно пункту 3.5. Договору якщо Постачальником здійснюються дві та більше поставок Товару на користь Покупця, грошові суми, що отримує Постачальник від Покупця за цим договором, покривають заборгованість Покупця перед Постачальником в порядку черговості, починаючи першої очікуваної оплати (саморанньої дати кінцевого строку оплати, який зазначений у видаткових накладних, договорі), яку зобов`язаний здійснити покупець за цим Договором, за видатковими накладними в порядку зростання дати кінцевого строку оплати грошових сум за видатковими накладними на Товар.

Згідно пункту 4.3. Датою поставки Товару вважається фактична дата передачі. Товару Постачальником Покупцю, згідно відповідної усної заявки та оформлення видаткової накладної.

Згідно пункту 6.1. Товар поставляється Постачальником за його рахунок і його силами і засобами для Покупця за адресою: вул. Центральна, буд 52-А, с. Новаки, Коростенський р-н, Житомирська обл.

Згідно пункту 6.2. Право власності на Товар переходить від Постачальника до Покупця після Підписання Сторонами видаткових накладних на отримання Товару.

Згідно пункту 11.2. Цей Договір вступає в силу з дати його підписання уповноваженими представниками Сторін і діє до 31 грудня 2025 року. Сторони домовились, що даний Договір вважається продовженим на кожний наступний рік, якщо, за 20 робочих днів до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення, або про перегляд його умов, але в будь-якому випадку Договір діє до повного виконання всіх зобов`язань за Договором.

Договір підписаний представниками обох сторін, їх підписи посвідчені їхніми печатками.

Як встановлено судом, позивачем на виконання умов договору №4 від 08.01.2025, в період з 09.01.2025 по 08.02.2025 (включно), поставлено відповідачу Товар на загальну суму 4 072 264 грн 74 коп., що підтверджується відповідними видатковими накладними та товарно-транспортними накладними, підписаними обома сторонами:

- видаткова накладна №32 від 09.01.2025 на суму 777 327,04 грн, товарно-транспортна накладна №P32 від 09.01.2025 ;

- видаткова накладна №86 від 17.01.2025 на суму 756 000,00 грн, товарно-транспортна накладна №P86 від 17.01.2025 ;

- видаткова накладна транспортна №P155 від 31.01.2025 на суму 1 147 293,84 грн, товарно-транспортна накладна №155 від 31.01.2025 ;

- видаткова накладна №198 від 08.02.2025 на суму 1 391 643,86 грн., товарно-транспортна накладна №Р 198 від 08.02.2025.

Таким чином, свої зобов`язання з поставки товару позивачем виконано належним чином, шляхом поставки товару на адресу, визначену умовами договору : вул. Центральна, буд 52-А, с. Новаки, Коростенський р-н, Житомирська обл.

Проте, в порушення взятих на себе зобов`язань відповідачем - ТОВ «ДІАЛОГ ПРОДУКТ» частково проведено оплату за поставлений товар, зокрема, як вбачається з матеріалів справи, на рахунки ТОВ «МК Яглєвец» надійшли кошти наступними платежами у період з 17.01.2025 по 10.03.2025 :

- 17.01.2025 надходження на банківський рахунок 107 327,04 грн ;

- 17.01.2025 надходження на банківський рахунок 200 000,00 грн ;

- 17.01.2025 надходження на банківський рахунок 225 000,00 грн ;

- 17.01.2025 надходження на банківський рахунок 245 000,00 грн ;

- 24.01.2025 надходження на банківський рахунок 400 000,00 грн ;

- 27.01.2025 надходження на банківський рахунок 356 000,00 грн ;

- 19.02.2025 надходження на банківський рахунок 500 000,00 грн ;

- 25.02.2025 надходження на банківський рахунок 500 000,00 грн ;

- 10.03.2025 надходження на банківський рахунок 230 000,00 грн.

Всього оплачено за отриманий товар - 2 763 327,04 грн.

Залишок несплаченої суми боргу становить 1 308 937,70 грн (4 072 264,74 грн 2 763 327,04 грн).

З метою досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача надіслано претензію від 04.06.2025 № 35 з вимогою негайно сплатити заборгованість та попередженням, що у разі невиконання вимог буде змушений стягнути з нього у судовому порядку не тільки борг, а й передбачені договором та чинним законодавством штрафні санкції за невиконання зобов`язань.

Претензія була направлена Укрпоштою рекомендованим листом що підтверджується фіскальним чеком №456 від 05.06.2025.

Проте, лист Укрпоштою повернуто позивачу із довідкою Укрпошти що лист повернуто "за закінченням терміну зберігання та датою 23.06.2025".

Несплата відповідачем вказаної вище заборгованості стала підставою для звернення позивача за захистом свого порушеного права до господарського суду.

4. Норми права, які застосовував суд.

Відносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються Цивільним кодексом України (далі по тексту - ЦК України), Господарським процесуальним кодексом України (далі по тексту - ГПК України) та іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом статті 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 стаття 550 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статей 627, 628 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 625 ЦК України, боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В свою чергу, згідно статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як визначено статтею 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (статті 629 Цивільного кодексу України).

У відповідності до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Згідно із статтею 4 ГПК, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

У відповідності до статті 7 ГПК України правосуддя у господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Згідно із статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій.

Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами передбачено Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88.

Відповідно до приписів п.п. 2.1, 2.4 вказаного Положення первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

5. Мотивована оцінка судом аргументів, наведених у справі.

Щодо заявленої до стягнення суми основного боргу в розмірі 1 308 937,70 грн

Як свідчать матеріали справи, а саме видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, підписаними обома сторонами, позивачем на виконання умов договору №4 від 08.01.2025, в період з 09.01.2025 по 08.02.2025 (включно), поставлено відповідачу Товар на загальну суму 4 072 264 грн 74 коп.

Проте, в порушення взятих на себе зобов`язань, зокрема пунктів 1,1, 3.1.- 3.3. договору, щодо своєчасного погашення заборгованості за отриманий товар, виконано частково що підтверджується наявним у справі розрахунком заборгованості, а також банківськими виписками про надходження коштів від : 17.01.2025, 24.01.2025, 27.01.2025, 19.02.2025, 25.02.2025 та від 10.03.2025, з яких вбачається, що станом на 27.07.2025 (дата звернення із позовом до суду) основна заборгованість Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАЛОГ ПРОДУКТ" перед Товариством з обмеженою відповідальністю "МК Яглєвєц" за договором поставки №4 від 08.01.2025 складає : 1 308 937,70 грн.

Зазначена сума боргу підтверджується, також, відповідними розрахунками, що додані до матеріалів позовної заяви та наданою позивачем бухгалтерською довідкою №45 від 23.07.2025, з якої вбачається, що останній платіж у сумі 230 000,00 грн був зроблений відповідачем 10.03.2025.

Слід зазначити, що станом на час розгляду спору, в матеріалах справи відсутні докази погашення боргу відповідачем у заявленій позивачем сумі.

Відповідач своїм правом на заперечення проти заявлених до стягнення сум не скористався, заперечень щодо позову із документально та нормативно обґрунтованим контр розрахунком, суду не надав.

З огляду на зазначене, судом встановлено, що у відповідача наявна заборгованість за договором поставки №4 від 08.01.2025 (з урахування проведених часткових оплат) у розмірі 1 308 937,70 грн, що підтверджено наявними у справі доказами.

Таким чином, станом на дату подання позову та на час розгляду справи в суді відповідач всупереч умовам чинного законодавства свої зобов`язання щодо своєчасної оплати за отриманий Товар у повному обсязі не виконав, доказів добровільної та повної сплати суми боргу за отриманий товар, не надав, докази протилежного в матеріалах справи - відсутні.

Отже, наявність вказаної суми основної заборгованості за отриманий товар в розмірі 1 308 937,70 грн підтверджена належними доказами, а тому вимоги позивача щодо стягнення з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАЛОГ ПРОДУКТ" заборгованості по основному боргу за отриманий товар в сумі 1 308 937,70 грн суд визнає обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог в частині стягнення 3% річних та інфляційних втрат.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 17 105,84 грн, суд зазначає таке.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних в порядку статті 625 ЦК України є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно пункту 7.1. За порушення умов даного Договору винна сторона несе відповідальність згідно чинного законодавства України та цього Договору.

Згідно статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, повинен на вимогу кредитора сплатити три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Так, матеріалами справи підтверджено порушення відповідачем строків оплати за отриманий товар, у зв`язку з чим позивачем за неналежне виконання умов Договору нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 17 105,84 грн, нарахованих, відповідно до вимог статті 625 ЦК України, за період з 09.02.2025 по 17.07.2025.

Судом, перевірено розрахунок 3% річних та встановлено, що він виконаний правильно, а тому позовні вимоги щодо стягнення 3% річних у розмірі 17 105,84 грн є такими, що підлягають до задоволення, як правомірно заявлені.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення інфляційних втрат у розмірі 68 097,36 грн, суд зазначає таке.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 22.01.2019 у справі № 905/305/18, від 30.01.2019 у справі № 922/175/18.

У зв`язку з порушення строків оплати вартості за поставлений товар, позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 68 097,36 грн.

Суд, перевіривши розрахунок інфляційних втрат встановив, що він виконаний правильно, а тому позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 68 097,36 грн є такими, що підлягають до задоволення, як правомірно заявлені.

Щодо стягнення пені у розмірі 174 895,59 грн.

Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Пунктом 7.2. договору сторони погодили, що у разі порушення терміну оплати за поставлений Товар, Покупець, на вимогу Постачальника, зобов`язується сплатити Постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня. При цьому термін нарахування пені та інші штрафні санкції (в т.ч. передбачені статтею 625 ЦК України).

Згідно пункту 7.4. в разі прострочення Покупцем в оплаті Постачальнику за поставлений товар більше як 10 банківських днів, Покупець, на вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику штраф в розмірі 5% від суми неоплаченого поставленого Товару.

Згідно пункту 7.5. договору сплата неустойки та пені, встановлених на випадок прострочення або іншого неналежного виконання обов`язків, та відшкодування збитків, спричинених неналежним виконанням умов даного договору, не звільняє винну сторону від виконання своїх обов`язків за цим Договором.

В силу статей 546-551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. При цьому неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і її розмір (частина 2 статті 551 ЦК України) встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

У постанові від 10.09.2020 у справі № 916/1777/19 Верховний Суд зазначив, що: "Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

На підставі наведених вище норм чинного законодавства, умов укладеного правочину, зважаючи на допущене відповідачем порушення зобов`язання щодо оплати вартості отриманого згідно видаткових накладних 332 від 09.01.2025, №86 від 17.01.2025, №155 від 31.01.2025, №198 від 08.02.2025 Товару, позивачем нараховано за період з 09.02.2025 по 17.07.2025 та заявлено до стягнення пеню в загальній сумі 174 895 грн 59 коп.

Враховуючи наявність та доведеність прострочення відповідачем оплати за переданий йому товар, суд приходить до висновку, що нараховані у відповідності до пункту 7.2. договору вимоги про стягнення 174 895,59 грн є правомірними та такими, що підлягають до задоволення.

Щодо заявлених до стягнення 126 946,88 грн штрафу, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Договором за прострочення оплати Товару передбачено штрафні санкції, зокрема, відповідно до пункту 7.4. договору, в разі прострочення Покупцем в оплаті Постачальнику за поставлений товар більше як 10 банківських днів, Покупець, на вимогу Постачальника, сплачує Постачальнику штраф в розмірі 5% від суми неоплаченого поставленого Товару.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статей 251, 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками: місяцями, тижнями, днями або годинами.

Статтею 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Тобто, період прострочення виконання зобов`язання починається з наступного дня за днем, в який боржник мав виконати зобов`язання.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У випадку порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі стягнення штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Із урахуванням того, що відповідач у визначений договором строк не провів повний розрахунок за отриманий товар, та на підставі пункту 7.4. договору стягнення 5% штрафу відповідає умовам відповідальності сторін за порушення своїх зобов`язань, передбаченим пунктом 7.4 Договору, суд приходить до висновку, що сума 5% штрафу нарахована відповідно до умов договору поставки товару, на фактичну суму боргу, а тому підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача.

6. Судові витрати.

Відповідно до частин 1,2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, при зверненні до суду сплачено судового збору 25 439,75 грн 00 коп. (платіжне доручення № 2087 від 22.07.2025).

А тому, відповідно до вимог статті 129 ГПК України, судовий збір в розмірі 25 439 грн 75 коп. суд покладає на відповідача у справі та він підлягає стягненню в користь позивача.

Враховуючи зазначене вище, керуючись положеннями статей 2, 42, 86, 129, 233, 236, 238, 241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАЛОГ ПРОДУКТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МК Яглєвєц" заборгованість в сумі 1 308 937(один мільйон триста вісім тисяч дев`ятсот тридцять сім) грн 70 коп. основного боргу, 68 097 (шістдесят вісім тисяч дев`яносто сім) грн. 36 коп. втрат від інфляції, 174 895 (сто сімдесят чотири тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) грн. 59коп. пені за весь період прострочення з розрахунку Подвійної облікової ставки НБУ, 17 105 (сімнадцять тисяч сто п`ять) грн. 84 коп. 3% річних, 126 946 (сто двадцять шість тисяч дев`ятсот сорок шість) грн. 88 коп. штрафу.

3. Судові витрати покласти на відповідача.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ДІАЛОГ ПРОДУКТ" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "МК Яглєвєц" 25 439 (двадцять п`ять тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 75 коп. судового збору.

5. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "МК Яглєвєц", 35400, Рівненська обл.,Рівненський район, селище Гоща, вул. Промислова, буд. 1, ();

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "ДІАЛОГ ПРОДУКТ", 46008, Тернопільська обл., Тернопільський район, місто Тернопіль, вул. Медова, буд. 18, поверх 2, ().

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку статті 241 ГПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, визначеному статтями з 253 по 259 ГПК України. Повне рішення, з урахуванням відпустки та тимчасової непрацездатності судді, складено - 15.12.2025. Повний текст рішення надіслати учасникам справи в електронній формі за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або в паперовій формі рекомендованою кореспонденцією із повідомленням про вручення поштового відправлення.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко