ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/16344/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Пєсков В.Г.,

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:

ТОВ "Укрінвестмент": Кравчук Ю.Д., розпорядник майна - не з`явився;

ТОВ "Новаагро Україна": Кожушний К.С.;

ТОВ "Малікс-Мєд": Шахрай О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвестмент"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 (колегія суддів у складі: Отрюх Б.В. - головуючий, Сотніков С.В., Остапенко О.М.)

та ухвалу Господарського суду міста Києва від 18.06.2025 в частині визнання кредиторських вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" в сумі 29845441,74 грн як вимоги четвертої черги (суддя Мандичев Д.В.)

у справі № 910/16344/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна"

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Укрінвестмент"

про банкрутство,

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи та стислий зміст заяви

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Новаагро Україна" (далі - Ініціюючий кредитор) 31.12.2024 звернулося до господарського суду першої інстанції з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвестмент" (далі - Боржник).

2. Заяву мотивовано наявністю в Боржника непогашеної заборгованості перед Ініціюючим кредитором у сумі 23500000,00 грн, а також нарахованих за несвоєчасне виконання Боржником своїх зобов`язань: пені в сумі 14090380,14 грн, інфляційних втрат в сумі 4757509,20 грн, 3% річних у сумі 1587932,54 грн. Зазначена заборгованість виникла на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2021 (далі - Договір купівлі-продажу), укладеного між Боржником та Акціонерним товариством "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Віндхем", від імені, в інтересах та за рахунок якого діяло ТОВ "Компанія з управління активами "Ренессанс Ессет Менеджмент", посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Петриченко О.О. (далі - Нотаріус) під реєстровим №6835, право вимоги за яким відступлено Ініціюючому кредитору.

3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2025, яку залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство Боржника за заявою Ініціюючого кредитора, визнано грошові вимоги Ініціюючого кредитора до Боржника в розмірі 43935821,88 грн (29845441,74 грн - основний борг, 14090380,14 грн - штрафні санкції), введено процедуру розпорядження майном боржника.

4. Ініціюючий кредитор 08.04.2025 подав заяву з додатковими грошовими вимогами до Боржника на суму 136736,00 грн.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

5. 07.12.2021 Акціонерне товариство "Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд "Віндхем", від імені, в інтересах та за рахунок якого діяло ТОВ "Компанія з управління активами "Ренессанс Ессет Менеджмент" (далі - Продавець) та Боржник (покупець) уклали попередній договір купівлі-продажу, посвідчений Нотаріусом та зареєстрований у реєстрі за №6833 (далі - Попередній договір).

6. Згідно з пунктом 1 Попереднього договору в строк не пізніше 08.12.2021 за умови сплати в день його укладення Попереднього договору Боржником на користь Продавця авансу в сумі 22000000,00 грн з урахуванням ПДВ - 20 % згідно з пунктом 2 Попереднього договору сторони зобов`язалися укласти у нотаріуса основний договір - договір купівлі-продажу нежитлових будівель загальною площею 12937,7 м2, а саме: літера "Ж-1" площею 63,4 м2, літера "Е-4" площею 2690,8 м2, літера "Л-1" площею 593,2 м2, літера "К-1" площею 224,8 м2, літера "Д-2" площею 819,3 м2, літера "С-1" площею 27,1 м2, літера "Р-1" площею 506,0 м2, літера "А/1-6" площею 8013,1 м2, розташовані за адресою: місто Харків, Шосе Салтівське, будинок 129 (далі - Майно).

7. Згідно з випискою АТ "Ощадбанк" по банківському рахунку Продавця 07.12.2021 Боржник перерахував 22000000,00 грн на виконання умов Попереднього договору.

8. 07.12.2021 Продавець і Боржник уклали Договір купівлі-продажу, згідно з пунктом 1.1 якого Продавець передає у власність Боржника Майно, яке в своєму складі містить невід`ємні приналежні речі (будівлі та споруди) згідно з переліком, вказаним у пункті 1.1 Договору купівлі-продажу.

9. Відповідно до пункту 2.1 Договору купівлі-продажу за домовленістю сторін продаж Майна вчиняється за 45500000,00 грн, з яких 22000000,00 грн сплачено авансом на підставі Попереднього договору, а решту в сумі 23500000,00 грн Боржник зобов`язаний сплатити Продавцю на банківський рахунок таким чином:

- у строк до 07.06.2022 - грошову суму у гривні з урахуванням ПДВ - 20% у розмірі, еквівалентному 214579,73 доларів США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним Банком України на день сплати;

- у строк до 07.12.2022 - грошову суму у гривні з урахуванням ПДВ - 20% у розмірі, еквівалентному 214579,73 доларів США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним Банком України на день сплати;

- у строк до 07.06.2023 - грошову суму у гривні з урахуванням ПДВ - 20% у розмірі, еквівалентному 214579,73 доларів США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним Банком України на день сплати;

- у строк до 07.12.2023 - грошову суму у гривні з урахуванням ПДВ - 20% у розмірі, еквівалентному 214579,73 доларів США за офіційним курсом гривні до долару США, встановленим Національним Банком України на день сплати.

10. Факт повного розрахунку за Договором купівлі-продажу підтверджується банківськими виписками про зарахування коштів на банківський рахунок Продавця та нотаріально посвідченою заявою від Продавця, яку він зобов`язаний передати Боржнику протягом 5 робочих днів з моменту здійснення Боржником остаточного розрахунку за договором.

11. У разі прострочення або внесення не в повному розмірі будь-якого платежу із зазначених у підпункті 2.1 пункту 2 Договору купівлі-продажу Боржник сплачує Продавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки, встановленої Національним Банком України, що діяла в період прострочення, за кожний день прострочення від суми заборгованості, крім того, Продавець має право звернути стягнення на іпотечне майно, яке є предметом Договору купівлі-продажу (пункт 2.4 Договору купівлі-продажу).

12. Відповідно до вимог статті 640 Цивільного кодексу України цей договір вважається укладеним з дня його нотаріального посвідчення (пункт 3.2 Договору купівлі-продажу).

13. У забезпечення виконання зобов`язань за Договором купівлі-продажу сторони укладають іпотечний договір: Боржник у день укладення цього договору передає в іпотеку Продавцю придбане за цим договором нерухоме майно в забезпечення виконання своїх зобов`язань, визначених пунктом 2.1 цього Договору, до повного розрахунку з оплати вартості такого нерухомого майна, а також щодо сплати штрафних санкцій та відшкодування збитків (пункт 3.4 Договору купівлі-продажу).

14. У частині купівлі-продажу нежитлових будівель договір діє до дати повного виконання Продавцем та Боржником взаємних зобов`язань за цим договором. В частині забезпеченого іпотекою зобов`язання цей договір діє до повного виконання Боржником зобов`язань, взятих на себе за цим договором та іпотечним договором (пункт 3.5 Договору купівлі-продажу).

15. 07.12.2021 Продавець (іпотекодержатель) і Боржник (іпотекодавець) уклали Іпотечний договір, посвідчений приватним Нотаріусом і зареєстрований в реєстрі за №6837 (надалі - Іпотечний договір), згідно з пунктом 1 якого Боржник з метою забезпечення належного і своєчасного виконання основного зобов`язання, зазначеного в пункті 2 цього договору, передає в іпотеку Продавцю, а Продавець приймає від Боржника в іпотеку на умовах, визначених Іпотечним договором, нерухоме майно, зазначене в пункті 5 Іпотечного договору.

16. За Іпотечним договором забезпечується виконання зобов`язань, що виникли у Боржника за Договором купівлі-продажу (основне зобов`язання), за яким Боржник отримав від Продавця нерухоме майно, за яке Боржник зобов`язаний сплатити Продавцю грошові кошти в сумі 45500000,00 грн та зобов`язується сплатити суму грошових коштів на умовах, визначених Договором купівлі-продажу, без будь-яких виключень (пункт 2 Іпотечного договору).

17. Згідно з пунктом 4 Іпотечного договору в іпотеку передається Майно, яке в своєму складі містить невід`ємні приналежні речі (будівлі та споруди) згідно з переліком, вказаним у пункті 4 Іпотечного договору.

18. 19.11.2024 Продавець (первісний кредитор) і ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Деми" (новий кредитор) уклали договір відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., зареєстрований в реєстрі за №3854 (далі - Договір відступлення-1), за змістом пункту 1.1 якого Продавець відступає новому кредитору, а новий кредитор набуває право вимоги грошових зобов`язань, яке належить Продавцю, та стає кредитором за зобов`язаннями Боржника, що виникло на підставі Договору купівлі-продажу (основний договір).

19. Залишок (розмір) грошового зобов`язання Боржника за основним договором, який підлягає оплаті грошовими коштами, є дійсним на дату укладання цього договору та відступається відповідно до умов цього договору, становить 23500000,00 грн (пункт 1.2 Договору відступлення-1).

20. До нового кредитора переходить право вимоги грошового зобов`язання, належного Продавцю, до Боржника в обсязі, що вказаний у пункті 1.2 Договору відступлення-1 у повній відповідності до умов, викладених в основному договорі (пункт 1.3 Договору відступлення-1).

21. Право вимоги переходить до нового кредитора з моменту підписання сторонами і засвідчення печатками сторін Договору відступлення-1 та передачі усіх належних документів, що засвідчують право вимоги Продавця (пункт 1.4 Договору відступлення-1).

22. Вартість відступлення права вимоги складає 23500000,00 грн без ПДВ. Новий кредитор повинен сплатити вартість відступлення права вимоги у розмірі шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на рахунок Продавця, зазначений у розділі 10 Договору відступлення-1 у термін до 19.11.2025 (пункти 2.1, 2.2 Договору відступлення-1).

23. У день укладення Договору відступлення-1 Продавець передає новому кредитору копії наступних документів, що посвідчують право вимоги Продавця до Боржника: нотаріально засвідчену 07.12.2021 Нотаріусом копію Договору купівлі-продажу (пункт 3.1 Договору відступлення-1).

24. Згідно з пунктом 9.1 Договору відступлення-1 він набирає чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печатками сторін та нотаріального посвідчення.

25. Також 19.11.2024 Продавець (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Деми" (новий іпотекодержатель) уклали договір про відступлення прав за Іпотечним договором (далі - Договір відступлення-2), за змістом якого Продавець передав новому іпотекодержателю, а новий іпотекодержатель прийняв від Продавця як іпотекодержателя всі права та обов`язки Продавця за Іпотечним договором.

26. Згідно з пунктом 3 Договору відступлення-2 за ним до нового іпотекодержателя переходять всі права та обов`язки Продавця за договором іпотеки в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З моменту укладення цього договору новий іпотекодержатель вважається стороною договору іпотеки, а Продавець втрачає всі права за Іпотечним договором.

27. Відповідно до пункту 10 Договору відступлення-2 він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення.

28. 25.11.2024 ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Деми" (клієнт) і ТОВ "Фінансова компанія "Маніту" (фактор) уклали договір факторингу №2511-1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за №1078 (далі - Договір факторингу), за змістом якого фактор зобов`язався передати в розпорядження клієнта (сплатити) грошові кошти (фінансування під відступлення права вимоги) в розмірі, визначеному у пункті 2.1 Договору факторингу, а клієнт зобов`язався відступити факторові своє право грошової вимоги до Боржника, що виникло на підставі Договору купівлі-продажу (основний договір), право вимоги за яким ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Деми" набуло на підставі Договору відступлення-1.

29. Грошовою вимогою, що відступається за договором, є грошова вимога зі сплати заборгованості за основним договором в розмірі 23500000,00 грн, а також будь-які інші вимоги, що виникають за основним договором та відповідно до чинного законодавства, в тому числі зі сплати штрафних санкцій, відсотків річних, інфляційних втрат (пункт 1.2 Договору факторингу).

30. Право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання Договору факторингу (пункт 1.3 Договору факторингу).

31. За відступлення права грошової вимоги фактор зобов`язаний передати (сплатити) грошові кошти (надати фінансування під відступлення права вимоги) клієнту в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок клієнта в розмірі 14467575,76 грн протягом одного місяця з дати укладання договору (пункт 2.1 Договору факторингу).

32. Клієнт бере на себе зобов`язання сплатити на користь фактора в безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок фактора грошові кошти в розмірі 50000,00 грн, в тому числі ПДВ, плати за надання консультацій в сфері фінансових послуг, протягом одного місяця з дати укладання договору (пункт 2.2 Договору факторингу).

33. Право грошової вимоги, яке відступається за Договором факторингу, переходить від клієнта до фактора в момент підписання Договору факторингу. Після підписання Договору факторингу право грошової вимоги клієнта до Боржника припиняється, а фактор набуває право грошової вимоги до Боржника. Після відступлення (набуття фактором) права грошової вимоги фактор на власний розсуд має право здійснювати наступне відступлення права грошової вимоги до боржника третій особі (пункти 3.1, 3.2, 3.6 Договору факторингу).

34. 25.11.2024 ТОВ "Виробничо-комерційне підприємство "Деми" (первісний іпотекодержатель) та ТОВ "Фінансова компанія "Маніту" (новий іпотекодержатель) уклали договір про відступлення прав за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за №1081 (далі - Договір відступлення-3), за змістом якого первісний іпотекодержатель передав новому іпотекодержателю, а новий іпотекодержатель прийняв від первісного іпотекодержателя всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором (пункт 1).

35. До нового іпотекодержателя переходять всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З моменту укладення Договору відступлення-3 новий іпотекодержатель вважається стороною Іпотечного договору, а первісний іпотекодержатель втрачає всі права за Іпотечним договором (пункт 3 Договору відступлення-3).

36. Відповідно до пункту 10 Договору відступлення-3 він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення.

37. 25.11.2024 ТОВ "Фінансова компанія "Маніту" (первісний кредитор) та Ініціюючий кредитор (новий кредитор) уклали Договір відступлення права вимоги (цесії) №2511-2, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за №1083 (далі - Договір відступлення-4), за умовами якого первісний кредитор відступив новому кредитору право грошової вимоги до Боржника, що виникло на підставі Договору купівлі-продажу (основний договір) (пункт 1.1).

38. Грошовою вимогою, що відступається за Договором відступлення-4 є грошова вимога зі сплати заборгованості за основним договором у розмірі 23500000,00 грн, а також будь-які інші вимоги, що виникають або можуть виникнути за основним договором та відповідно до чинного законодавства, в тому числі зі сплати штрафних санкцій, відсотків річних, інфляційних втрат тощо (пункт 1.2 Договору відступлення-4).

39. Право вимоги переходить від первісного кредитора до нового кредитора з моменту підписання договору (пункт 1.3 Договору відступлення-4).

40. Сторони домовились, що новий кредитор сплачує первісному кредитору вартість права вимоги в розмірі 14467575,76 грн протягом одного місяця з дати укладання договору (пункт 2.1 Договору відступлення-4).

41. Пунктом 6.1 Договору відступлення-4 визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

42. 25.11.2024 ТОВ "Фінансова компанія "Маніту" (первісний іпотекодержатель) та Ініціюючий кредитор (новий іпотекодержатель) уклали договір про відступлення прав за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Малаховою Г.І., зареєстрований в реєстрі за №1084 (далі - Договір відступлення-5), за умовами якого первісний іпотекодержатель передав новому іпотекодержателю, а новий іпотекодержатель прийняв від первісного іпотекодержателя всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором (пункт 1.1.).

43. До нового іпотекодержателя переходять всі права та обов`язки первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. З моменту укладення цього договору новий іпотекодержатель вважається стороною Іпотечного договору, а первісний іпотекодержатель втрачає всі права за Іпотечним договором (пункт 3 Договору відступлення-5).

44. Відповідно до пункту 10 Договору відступлення-5 він вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та нотаріального посвідчення.

45. 07.12.2024 Ініціюючий кредитор направив на юридичну адресу Боржника засобами поштового зв`язку повідомлення № 29/11-24 від 29.11.2024 про відступлення права вимоги, в якому зазначив, що він є новим кредитором Боржника за Договором купівлі-продажу, від 07.12.2021, а також заявив вимогу про сплату заборгованості за вказаним договором у розмірі 23500000,00 грн.

Стислий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

46. Ухвалою попереднього засідання Господарського суду міста Києва від 18.06.2025, зокрема, визнано кредитором по відношенню до Боржника Ініціюючого кредитора з грошовими вимогами на суму 44072557,88 грн, з яких 136736,00 грн - вимоги першої черги, 29845441,74 грн - вимоги четвертої черги, 14090380,14 грн - вимоги шостої черги.

47. Згідно з описовою частиною зазначеної ухвали господарський суд першої інстанції досліджував лише додаткові вимоги Ініціюючого кредитора на суму 136736,00 грн, визнав їх обґрунтованими та вказав, що інші грошові вимоги кредитора у розмірі 43935821,88 грн вже були визнані відповідно до ухвали підготовчого засідання.

48. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 зазначену ухвалу залишено без змін у частині визнання кредитором ТОВ "Новаагро Україна" (Ініціюючий кредитор).

49. Постанову мотивовано тим, що наявність у Ініціюючого кредитора права вимоги до Боржника за Договором відступлення-4 у розмірі 43935821,88 грн уже була предметом розгляду господарського суду першої інстанції на стадії підготовчого засідання, такі висновки були перевірені апеляційним господарським судом із постановленням відповідної постанови; описова частина оскаржуваної ухвали не містить висновків щодо зазначених грошових вимог Ініціюючого кредитора. Водночас апеляційні скарги не містять доводів щодо додаткових грошових вимог Ініціюючого кредитора на суму 136736,00 грн, визнаних оскаржуваною ухвалою місцевого господарського суду. Крім того, апеляційний господарський суд зазначив, що доводи скаржників про необхідність зміни черговості задоволення кредиторських вимог не свідчать про неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, тому підлягають відхиленню як передчасні.

Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

50. Боржник подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу місцевого господарського суду від 18.06.2025 у частині визнання грошових вимог Ініціюючого кредитора до Боржника на суму 29845441,74 грн як вимог четвертої черги та постанову апеляційного господарського суду від 22.10.2025, ухвалити в цій частині нове рішення про визнання зазначених грошових вимог такими, що підлягають внесенню до реєстру вимог кредиторів окремо як таких, що забезпечені заставою (іпотекою) майна Боржника.

51. Касаційну скаргу подано з підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

52. Боржник стверджує, що грошові вимоги Ініціюючого кредитора до Боржника в зазначеній частині помилково віднесено до четвертої черги погашення, адже вони є забезпеченими іпотекою та Ініціюючий кредитор не заявляв про відмову від забезпечення.

53. У зв`язку з цим Боржник вважає, що апеляційний господарський суд неправильно застосував положення статей 45, 47, 64 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), помилково пославшись на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №916/177/17, які є нерелевантними до правовідносин у цій справі.

54. Водночас Боржник посилається на неврахування господарським судом апеляційної інстанції висновків Верховного Суду щодо застосування зазначених норм КУзПБ, викладених у постановах від 30.05.2023 у справі №925/1248/21, від 19.05.2021 у справі №925/367/20.

55. Також Боржник зауважує на безпідставне зазначення в оскаржуваній постанові про віднесення відповідних грошових вимог Ініціюючого кредитора до вимог четвертої черги ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2025, в тексті якої зазначено про передчасність визначення черговості задоволення вимог Ініціюючого кредитора у підготовчому засіданні.

56. Боржник наголошує, що залишення в силі відповідної ухвали господарського суду першої інстанції в оскаржуваній частині призведе до неправомірного набуття Ініціюючим кредитором прав конкурсного кредитора, який володітиме більшістю голосів у зборах кредиторів та матиме змогу самостійно приймати рішення щодо процедури банкрутства Боржника.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

57. Ініціюючий кредитор подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить у задоволенні скарги відмовити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

58. Ініціюючий кредитор звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі Боржник просив відхилити всі вимоги Ініціюючого кредитора до нього, посилаючись на недійсність відповідного договору відступлення вимог, тобто в різних судових інстанціях Боржник займав різну позицію та висловлював різні аргументи на підтвердження своїх доводів.

59. Ініціюючий кредитор вважає правильним і законним висновок господарського суду апеляційної інстанції про передчасність звернення Боржника саме з вимогами про скасування оскаржуваної ухвали місцевого господарського суду як такої, що прийнята з порушенням норм матеріального та / або процесуального права, оскільки Боржник не довів, що він здійснив усі передбачені чинним законодавством заходи щодо коригування реєстру кредиторів та чим саме оскаржувані судові рішення порушують його права та інтереси.

Позиція Верховного Суду

60. Керуючись вимогами статей 14, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги.

61. Предметом касаційного оскарження є ухвала попереднього засідання господарського суду першої інстанції у справі про банкрутство та ухвалена за наслідками її перегляду постанова апеляційного господарського суду, в частині віднесення грошових вимог Ініціюючого кредитора до Боржника на суму 29845441,74 грн до вимог четвертої черги попри те, що вони є забезпеченими іпотекою майна Боржника.

62. За визначенням, наведеним у статті 1 КУзПБ, грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

63. Відповідно до положень статті 34 КУзПБ заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається кредитором або боржником або Національним банком України у випадках, передбачених цим Кодексом, у письмовій формі. Заява кредитора, зокрема, повинна містити відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті, а також інформацію про заінтересованість кредитора стосовно боржника.

64. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом (частина 1 статті 39 КУзПБ).

65. За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі. В ухвалі про відкриття провадження у справі про банкрутство зазначається, зокрема, про визнання вимог кредитора та їх розмір (частини 5, 8 статті 39 КУзПБ).

66. Конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (частина 1 статті 45 КУзПБ).

67. Кредитор, за заявою якого відкрито провадження у справі, має право заявити додаткові грошові вимоги до боржника у межах строку, встановленого частиною першою цієї статті. Забезпечені кредитори зобов`язані подати заяву з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство в частині вимог, що є незабезпеченими, або за умови відмови від забезпечення. Забезпечені кредитори можуть повністю або частково відмовитися від забезпечення. Якщо вартості застави недостатньо для покриття всієї вимоги, кредитор повинен розглядатися як забезпечений лише в частині вартості предмета застави. Залишок вимог вважається незабезпеченим (частина 2 статті 45 КУзПБ).

68. Розпорядник майна зобов`язаний окремо повідомити господарський суд про вимоги кредиторів, які забезпечені заставою майна боржника, згідно з їхніми заявами, а за відсутності таких заяв - згідно з даними обліку боржника, а також внести окремо до реєстру відомості про майно боржника, яке є предметом застави згідно з відповідним державним реєстром (частина 8 статті 45 КУзПБ).

69. Згідно з положеннями частини 2 статті 47 КУзПБ за результатами попереднього засідання господарський суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, зокрема: розмір, черговість задоволення кожної визнаної вимоги та перелік усіх визнаних судом вимог кредиторів, що вносяться розпорядником майна до реєстру вимог кредиторів, у тому числі вимог кредиторів, які є заінтересованими стосовно боржника.

70. Розпорядник майна за результатами попереднього засідання вносить до реєстру вимог кредиторів відомості про кожного кредитора, розмір його вимог за грошовими зобов`язаннями, наявність права вирішального голосу в представницьких органах кредиторів, черговість задоволення кожної вимоги.

71. Ухвала попереднього засідання є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах (комітеті) кредиторів.

72. Кредитори, вимоги яких забезпечені заставою майна боржника, у зборах кредиторів боржника можуть брати участь із правом дорадчого голосу (частина 1 статті 48 КУзПБ).

73. Черговість задоволення вимог кредиторів урегульована статтею 64 КУзПБ, згідно з частиною 1 якої кошти, одержані від продажу майна банкрута, спрямовуються на задоволення вимог кредиторів у порядку, встановленому цим Кодексом. Зокрема, згідно з пунктом 4 зазначеної норми у четверту чергу задовольняються вимоги кредиторів, не забезпечені заставою.

74. Водночас погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово. Арбітражний керуючий здійснює погашення вимог забезпеченого кредитора протягом 10 робочих днів з дня надходження коштів від реалізації предмета забезпечення (частина 6 статті 64 КУзПБ).

75. Отже, вимоги кредиторів, які виникли за зобов`язаннями, що забезпечені заставою майна боржника, включаються до реєстру вимог кредиторів окремо, виходячи з обсягу забезпечення таких вимог, що визначається на підставі тих доказів, які досліджуються у справі.

76. Така процедура надає заставному кредитору альтернативу вибору щодо внесення його грошових вимог до реєстру вимог кредиторів у відповідній черговості в порядку частини 1 статті 64 КУзПБ або до позачергових, виходячи з наданих ним доказів на момент формування реєстру вимог кредиторів щодо предмета застави, його вартості, та з урахуванням волевиявлення цього кредитора щодо відмови (повної або часткової) від забезпечення.

77. КУзПБ імперативно визначає право кредитора відмовитись від забезпечення власних вимог. Така відмова має бути належним чином заявлена кредитором. У разі нездійснення такої відмови та незаявлення відповідних вимог кредитором відомості про забезпечення підлягають включенню до реєстру, як це передбачено частиною 8 статті 45 КУзПБ. Подібний за змістом висновок викладено в постанові Верховного Суду від 19.05.2021 у справі №925/367/20, на яку послався Боржник у касаційній скарзі.

78. У постанові від 30.05.2023 у справі №925/1248/21 (на яку послався Боржник у касаційній скарзі) Верховний Суд також зазначив, що КУзПБ виокремлює із всіх кредиторів у справі про банкрутство забезпечених, якими є кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника. Зокрема, КУзПБ окремо регламентує участь цих кредиторів у справі про банкрутство, статус, правила, умови і строки звернення із заявою з грошовими вимогами до боржника під час провадження у справі про банкрутство, порядок і умови задоволення їх вимог у цій справі тощо.

79. Наслідком розмежування забезпеченим кредитором вимог до боржника на забезпечені та незабезпечені, зокрема, шляхом відмови від забезпечення, є відмінні умови задоволення та черговості задоволення відповідних вимог, оскільки погашення вимог забезпечених кредиторів за рахунок майна банкрута, що є предметом забезпечення, здійснюється в порядку, передбаченому цим Кодексом, позачергово (частина шоста статті 64 КУзПБ), тоді як у разі відмови кредитора від забезпечення погашення відповідних вимог здійснюється за правилами тієї черги, що буде визначена судом в судовому рішенні про визнання цих вимог на відповідну суму.

80. При цьому Верховний Суд зауважив, що остаточний характер для формування реєстру вимог кредиторів, за загальним правилом, має ухвала попереднього засідання.

81. Водночас, за змістом норм в абзацах 4, 5 частини шостої статті 45 КУзПБ законодавець передбачив внесення судом змін до реєстру вимог кредиторів боржника, затвердженого ухвалою попереднього засідання суду під час розгляду вимог конкурсних або забезпечених кредиторів, - на підставі ухвали господарського суду про визнання вимог конкурсного та / або забезпеченого кредитора повністю (частково), прийнятої у судовому засіданні після формування реєстру вимог кредиторів з вимогами конкурсних кредиторів, які були визнані судом у попередньому засіданні.

82. Щодо наведених висновків Верховний Суд у постанові від 30.05.2023 у справі №925/1248/21 звернувся до правової позиції Верховного Суду з питання підстав та можливості внесення змін до раніше затвердженого реєстру вимог кредиторів, викладеної в постанові від 09.07.2020 у справі №916/177/17, проте наголосив, що це стосується лише тих кредиторів, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання.

83. У цій справі грошові вимоги Ініціюючого кредитора в оскаржуваній Боржником сумі 29845441,74 грн (що складається з 23500000,00 грн заборгованості за Договором купівлі-продажу, 4757509,20 грн інфляційних втрат, 1587932,54 грн 3% річних у сумі) заявлено в заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.

84. Перевіривши обґрунтованість зазначених вимог Ініціюючого кредитора в підготовчому засіданні, як це передбачено статтею 39 КУзПБ, Господарський суд міста Києва визнав їх у повному обсязі в ухвалі від 07.03.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника.

85. Зазначена ухвала та ухвалена за наслідками її апеляційного оскарження постанова апеляційного господарського суду наразі не є предметом касаційного оскарження в цій справі. Відповідно, Верховний Суд не перевіряє обґрунтованість викладених у ній висновків, зокрема, щодо визнання грошових вимог Ініціюючого кредитора до Боржника як таких.

86. Водночас зі змісту вказаної ухвали Верховний Суд вбачає, що при її ухваленні місцевий господарський суд зауважив, що метою підготовчого засідання у справі про банкрутство є у тому числі визначення наявності підстав для відкриття або відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство, до яких, з-поміж інших, належить відсутність спору про право щодо заявлених вимог ініціюючого кредитора. Місцевий господарський суд виснував про передчасність визначення черговості задоволення вимог ініціюючого кредитора в підготовчому засіданні, оскільки вирішення цього питання відбувається у попередньому засіданні господарського суду.

87. З огляду на таке господарський суд першої інстанції в оскаржуваній наразі ухвалі попереднього засідання, хоча не розглядав по суті питання щодо визнання грошових вимог Ініціюючого кредитора в сумі 29845441,74 грн, однак відповідно до приписів статті 47 КУзПБ визначив черговість погашення зазначених вимог.

88. У мотивувальній частині оскаржуваної ухвали господарський суд першої інстанції не навів обґрунтування підстав для віднесення зазначених грошових вимог Ініціюючого кредитора до вимог четвертої черги, а натомість послався на вирішення цього питання в ухвалі Господарського суду міста Києва від 07.03.2025, що не відповідає змісту мотивувальної та резолютивної частин вказаної ухвали.

89. Під час перегляду в апеляційному порядку ухвали попереднього засідання господарський суд апеляційної інстанції з`ясував, що у заяві про відкриття провадження у справі про банкрутство Боржника Ініціюючий кредитор зазначив, що заявлені ним грошові вимоги у відповідній частині підлягають віднесенню: в сумі 23500000,00 грн (основна заборгованість за Договором купівлі-продажу) - до забезпечених заставою вимог; а в сумі 4757509,20 грн інфляційних втрат та 1587932,54 грн 3% річних - до четвертої черги задоволення. Тобто у своїй заяві Ініціюючий кредитор самостійно заявив, що його вимоги до Боржника у відповідній частині є забезпеченими.

90. Водночас розглянувши наведені в апеляційних скаргах доводи скаржників про необхідність зміни черговості задоволення вимог Ініціюючого кредитора, апеляційний господарський суд у оскаржуваній постанові визнав їх передчасними та такими, що не свідчать про неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права.

91. При цьому господарський суд апеляційної інстанції виходив із того, що відповідно до положень статей 45, 48 КУзПБ уточнення статусу вимог (забезпечених або незабезпечених) може здійснюватися на подальших стадіях провадження, зокрема, при формуванні остаточного реєстру вимог кредиторів або при затвердженні звіту керуючого реалізацією майна. У цьому контексті господарський суд послався на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 09.07.2020 у справі №916/177/17.

92. Проте апеляційний господарський суд не врахував, що наведений висновок щодо підстав і можливості внесення змін до раніше затвердженого реєстру вимог кредиторів стосується саме тих грошових вимог конкурсних або забезпечених кредиторів, які визнано ухвалою господарського суду, постановленою після остаточного формування реєстру вимог кредиторів, здійсненого в ухвалі попереднього засідання.

93. Натомість у цій справі відповідні грошові вимоги Ініціюючого кредитора заявлені при ініціюванні відкриття провадження у справі про банкрутство та визнані господарським судом у підготовчому засіданні, тому черговість їх погашення мала бути визначена господарським судом в ухвалі попереднього засідання з дотриманням приписів статті 64 КУзПБ.

94. Необхідно зауважити, що належне визначення господарським судом черговості погашення окремих вимог кредиторів (у тому числі забезпечених або незабезпечених) в ухвалі попереднього засідання має важливе значення, зокрема, у зв`язку з тим, що така ухвала є підставою для визначення кількості голосів, які належать кожному конкурсному кредитору під час прийняття рішення на зборах кредиторів (частина 2 статті 47 КУзПБ), тоді як забезпечені кредитори мають право лише дорадчого голосу на зборах кредиторів (частина 1 статті 48).

95. З огляду на таке господарський суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові недоречно зазначив, що Ініціюючий кредитор не оскаржив ухвалу попереднього засідання від 18.06.2025, якою визнано його конкурсним кредитором і визначено суму основного боргу 29845441,74 грн як вимогу четвертої черги, адже неправильне визначення черговості погашення певних вимог (у разі наявності) впливає не лише на умови погашення таких вимог у процедурі банкрутства, а також на обсяг прав інших кредиторів Боржника у процедурі банкрутства.

96. Відхиляючи доводи Ініціюючого кредитора про недоведеність порушення оскаржуваними судовими рішеннями прав саме Боржника, Верховний Суд виходить з того, що Боржник як сторона справи про банкрутство має право на оскарження усіх судових рішень у такій справі, які підлягають оскарженню, в силу приписів частини 1 статті 254, частини 1 статті 287 Господарського процесуального кодексу України та КУзПБ. Посилання в цьому контексті на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №910/15262/18, від 03.03.2020 у справі №910/6091/19, від 19.02.2020 у справі №387/515/18, від 27.01.2020 у справі №761/26815/17, є нерелевантними, оскільки вони стосуються необхідності доведення порушення прав позивача для задоволення заявленого ним позову, зокрема щодо оспорення правочину тощо, а не права на оскарження судових рішень боржником у справі про банкрутство.

97. Враховуючи викладене, Верховний Суд не погоджується з висновком апеляційного господарського суду про передчасність доводів заявників апеляційних скарг, які стосуються черговості задоволення вимог Ініціюючого кредитора. Такі аргументи мали бути розглянуті по суті господарським судом апеляційної інстанції під час перевірки обґрунтованості оскаржуваної ухвали попереднього засідання з наданням оцінки відповідності висновків господарського суду першої інстанції щодо віднесення відповідних грошових вимог до певної черги задоволення з огляду на наявні в матеріалах справи докази.

98. Однак господарський суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не перевірив правильність висновку місцевого господарського суду щодо віднесення грошових вимог Ініціюючого кредитора в сумі 29845441,74 грн до четвертої черги погашення, попри встановлення обставин щодо укладення між Продавцем і Боржником Іпотечного договору, відступлення вимог за Іпотечним договором Ініціюючому кредитору, а також визначення Ініціюючим кредитором своїх вимог у частині суми 23500000,00 грн при їх заявленні як таких, що забезпечені заставою.

99. При цьому апеляційний господарський суд не з`ясував, виходячи з наявних у справі доказів, яка сума грошових вимог Ініціюючого кредитора є такою, що забезпечена іпотекою відповідно до умов Іпотечного договору та з урахуванням вартості іпотеки; не надав правової оцінки змісту заяви Ініціюючого кредитора з точки зору наявності / відсутності в ній волевиявлення на відмову від забезпечення частини грошових вимог тощо.

100. Отже, висновки апеляційного господарського суду не ґрунтуються на належному виконанні вимог статей 86, 236, 269, 282 ГПК України щодо оцінки доводів учасників справи, наявних у справі та додатково поданих доказів, всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, а також з урахуванням актуальних висновків Верховного Суду щодо застосування відповідних норм права в подібних правовідносинах (зокрема тих, на які посилається скаржник).

101. Такі порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно, адже переоцінка доказів, вирішення питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими не входять до меж розгляду справи судом касаційної інстанції, встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

102. Верховний Суд дійшов висновку, що відповідно до положень статей 300, 310 ГПК України постанова апеляційного господарського суду підлягає скасуванню з переданням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

103. Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, і в залежності від установленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване судове рішення.

Розподіл судових витрат

104. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Укрінвестмент" задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 у справі №910/16344/24 скасувати, а справу передати на новий розгляд до господарського суду апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді С. Жуков

В. Пєсков