ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" грудня 2025 р. м. Київ Справа №911/638/23

Господарський суд Київської області у складі судді Третьякової О.О., розглянувши заяву Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення Господарського суду Київської області від 29.01.2024 у справі №911/638/23

За позовом Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» (08400, Київська обл., м. Переяслав, вул. Т.Шевченка, 8)

до Релігійної громади Української православної церкви Свято-Михайлівської парафії м. Переяслав-Хмельницький Київської області (08400, Київська обл., м. Переяслав, вул. М.Сікорського, 20)

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Міністерство культури та інформаційної політики України (01601 м. Київ, вул. І.Франка, 19)

про усунення перешкод у здійсненні права користування

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники учасників:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

державний виконавець: Руденко А.В.

встановив:

В провадженні Господарського суду Київської області перебувала справа №911/638/23 Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав» (далі - позивач) до Релігійної громади Української православної церкви Свято-Михайлівської парафії м. Переяслав-Хмельницький Київської області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: Міністерство культури та інформаційної політики України (далі третя особа) про усунення перешкод у здійсненні права користування.

Рішенням Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/638/23 (суддя Смірнов О.Г.) позов позивача до відповідача задоволено. Зобов`язано відповідача усунути перешкоди у користуванні Михайлівською церквою (пам`ятка архітектури та містобудування національного значення, охоронний номер - 100030-Н, яка розташована по вул. Михайла Сікорського, 34, м. Переяслав, Київської області), яка є комплексною спорудою, до складу якої входять наступні об`єкти: а) дзвіниця та трапезна Михайлівської церкви загальною площею 155 кв. м. (за матеріалами інвентаризаційної справи Переяслав-Хмельницького МБТІ - відділ сучасного українського одягу з підвалом літера 1 А, а); б) Михайлівська церква загальною площею 160, 40 кв. м. (за матеріалами інвентаризаційної справи Переяслав-Хмельницького МБТІ - Михайлівська церква літера 2 Б); в) павільйон над залишками Михайлівського собору XI ст. (за матеріалами інвентаризаційної справи Переяслав-Хмельницького МБТІ - музей історії архітектури Переяслава часів Київської Русі літера З В); г) котельня загальною площею 28, 60 кв. м. (за матеріалами інвентаризаційної справи Переяслав-Хмельницького МБТІ - котельня літера 4 Г); д) вбиральня загальною площею 7, 90 кв. м. (за матеріалами інвентаризаційної справи Переяслав-Хмельницького МБТІ - вбиральня літера 5Д); є) огорожа загальною площею 186, 40 кв. м. (за матеріалами інвентаризаційної справи Переяслав-Хмельницького МБТІ - огорожа літера 6 №1, 2, 4 Г); ж) підвал (за матеріалами інвентаризаційної справи Переяслав-Хмельницького МБТІ - літера Е), шляхом їх звільнення. Стягнуто з відповідача на користь позивача 2684,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 апеляційну скаргу відповідача на рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі №911/638/23 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі №911/638/23 залишено без змін.

На примусове виконання рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023, Господарським судом Київської області 29.01.2024 видано відповідні накази.

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2024 касаційну скаргу відповідача залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.11.2023 та рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі №911/638/23 залишено без змін.

До Господарського суду Київської області від Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява від 24.10.2025 (вх.№ суду 6590/25 від 28.10.2025) про зміну способу виконання рішення суду від 20.07.2023 у справі №911/638/23, надалі заява державного виконавця від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення. До вказаної заяви від 24.10.2025 державним виконавцем надано докази надсилання її копії з додатками позивачу (поштовим відправленням №874), відповідачу (поштовим відправленням №882) та третій особі (поштовим відправленням №890).

У зв`язку із перебуванням судді Смірнова О.В. у відпустці вказану заяву державного виконавця від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення передано згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025 на розгляд судді Третьяковій О.О.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.11.2025 судове засідання з розгляду вказаної заяви державного виконавця від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення суду призначено на 04.12.2025, запропоновано сторонам надати суду письмові пояснення з приводу поданої заяви. Ухвала суду від 11.11.2025 доставлена позивачу, відповідачу, третій особі та державному виконавцю в їхні електронні кабінети ЄСІТС.

В судове засідання 04.12.2025 з`явився державний виконавець, інші учасники справи (провадження) не з`явились, правом на подання суду пояснень з приводу заяви державного виконавця від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення не скористались.

Розглянувши вказану заяву державного виконавця від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення, суд в судовому засіданні 04.12.2025 проголосив вступну та резолютивну частини цієї ухвали суду від 04.12.2025.

Суд дійшов висновку, що вказана заява державного виконавця від 24.10.2025 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У заяві від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення державний виконавець просить суд змінити спосіб виконання рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі №911/638/23 в частині звільнення приміщень шляхом дозволу на примусове виселення всіх осіб на території, що знаходиться за адресою вулиця Михайла Сікорського, 34, м. Переяслав, окрім стягувача-позивача, а саме Національного історико-етнографічного заповідника «Переяслав».

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Частиною 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст.331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 3 ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

Зміна способу та порядку виконання рішення є однією з процесуальних гарантій захисту та відновлення захищених судом прав та інтересів фізичних і юридичних осіб. Зі змісту та призначення інституту зміни способу виконання рішення, ухвали, постанови, вбачається, що він є ефективним процесуальним засобом на гарантування виконання рішення (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України №11-рп/2012 від 25.04.2012).

Під зміною способу і порядку виконання рішення суду слід розуміти прийняття судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленими. Отже, суд за наявності обґрунтованих підстав та належних доказів може змінити спосіб та порядок виконання рішення суду, не змінюючи при цьому його змісту, або ж відмовити в задоволенні такої заяви (правова позиція постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №800/203/17).

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим. Вирішуючи питання про зміну способу виконання рішення, суд повинен з`ясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість такого виконання рішення суду.

Спосіб виконання судового рішення це спосіб реалізації та здійснення способу захисту, який встановлений у статті 16 Цивільного кодексу України.

Отже, для зміни способу виконання судового рішення необхідним є з`ясування питання чи не призведе така зміна способу виконання до зміни первісно обраного позивачем способу захисту своїх прав та інтересів, оскільки змінюючи спосіб виконання судового рішення, суд не може змінювати останнє по суті.

Із наданих державними виконавцем матеріалів виконавчого провадження ВП №741120251 вбачається, що 12.02.2024 державним виконавцем Переяславського відділу ДВС винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу №911/638/23, виданого на виконання рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/638/23 про зобов`язання відповідача усунути перешкоди у користуванні Михайлівською церквою (пам`ятка архітектури та містобудування національного значення, охоронний номер 100030-Н, яка розташована по вул. М.Сікорського, 34 в м. Переяславі та є комплексною спорудою).

Державним виконавцем з лютого 2024 вживаються заходи для виконання вказаного рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі №911/638/23, проте відповідач зобов`язання з усунення перешкод у користуванні Михайлівською церквою, покладене на відповідача вказаним рішенням суду, тривалий час не виконує, доказів поважності причин тривалого невиконання рішення суду відповідач не надав, а тому наявні підстави для зміни способу виконання з метою гарантування виконання рішення.

Позивач у позові у справі №911/638/23, яка була розглянута судом і в якій ухвалене рішення від 20.07.2023, способом захисту порушеного права визначив усунення перешкод у користуванні нерухомим майном шляхом звільнення (негаторний позов).

У вересні 2025, після тривалого невиконання відповідачем рішення суду, позивач звернувся до державного виконавця із заявою від 19.09.2025 №300 про зміну способу і порядку виконання рішення (вх. № Переяславського відділу ДВС 5066 від 22.09.2025), у якій просив змінити спосіб і порядок виконання рішення шляхом виселення всіх осіб релігійної громади.

Суд з цього приводу зазначає, що примусове виселення як спосіб захисту порушеного права також належить до негаторного способу захисту. Як вказано з цього приводу у пункті 96 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 653/1096/16-ц, допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

У рішенні Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі №911/638/23 визначені конкретні приміщення та споруди, які підлягають звільненню відповідачем.

Відповідач (боржник) у справі №911/638/23 є юридичною особою - релігійною громадою та тривалий час не виконує рішення суду про звільнення визначених приміщень та споруд.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб. Членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади.

Таким чином, у зв`язку із тривалим невиконанням рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/638/23 про звільнення відповідачем-релігійною громадою визначених у рішенні суду споруд та приміщень, новим способом виконання (новими заходами для реалізації) вказаного рішення суду може бути, зокрема, виселення відповідача-релігійної громади із відповідних споруд та приміщень.

Водночас, державний виконавець у своїй заяві від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення просить змінити спосіб виконання рішення суду шляхом дозволу на примусове виселення не з відповідних споруд та приміщень, які були визначені у рішенні суду, а з території, що знаходиться за адресою вулиця Михайла Сікорського, 34.

Із чого вбачається, що заява державного виконавця від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення стосується не стільки звільнення визначених у рішенні суду від 20.07.2023 споруд та приміщень, скільки певної території, що не виключає наявність у межах вказаної території інших споруд, які не були об`єктом дослідження у рішенні Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/638/23.

До того ж, відповідно до частини 1 ст.177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, гроші, цінні папери, цифрові речі, майнові права, роботи та послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні та нематеріальні блага. Також відповідно до частини 1 ст.180 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Тобто "територія" не є об`єктом цивільних прав, таким об`єктом може бути земельна ділянка та/або нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, однак у заяві від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення відсутній конкретний перелік (склад) нерухомого майна, про виселення з якого просить державний виконавець в порядку зміни способу виконання рішення.

Крім того, заява державного виконавця від 24.10.2025 про зміну способу виконання рішення стосується виселення невизначеного кола осіб («всіх осіб, окрім стягувача»), хоча рішення Господарського суду Київської області від 20.07.2023 у справі № 911/638/23 про звільнення визначених у рішенні споруд та приміщень стосувалось конкретного боржника Релігійної громади Української православної церкви Свято-Михайлівської парафії м. Переяслав-Хмельницький Київської області, а не невизначеного кола осіб як боржників.

Тому суд не знаходить підстав для зміни способу виконання рішення суду на той спосіб, про який просить державний виконавець у заяві від 24.10.2025, але при цьому державний виконавець не позбавлений можливості звернутись до суду із новою заявою про зміну способу виконання рішення із конкретизацією при цьому тих заходів для реалізації рішення, про прийняття яких державний виконавець просить суд у порядку зміни способу виконання рішення.

Керуючись ст.ст.2, 5, 7, 9, 11, 13, 14, 74, 75, 234-236, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Заяву від 24.10.2025 (вх. № суду 6590/25 від 28.10.2025) Переяславського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про зміну способу виконання рішення суду у справі №911/638/23 залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256 та 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.12.2025.

Суддя О.О. Третьякова