ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"17" грудня 2025 р. Справа№ 910/8141/24 (910/5002/25)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Отрюха Б.В.

суддів: Остапенка О.М.

Барсук М.А.

Секретар судового засідання: Басараба К.Ю.

За участю представників учасників справи:

розпорядник майна ТОВ «ЖЕК-107» Заріцький Ю.М. - за посвідченням № 75 від 31.01.2013

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) (суддя Стасюк С.В., повний текст ухвали складено та підписано - 15.09.2025)

за заявою розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича

до ОСОБА_1

про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника

у справі № 910/8141/24

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107»

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) (суддя Стасюк С.В.., повний текст ухвали складено та підписано - 15.09.2025), зокрема, заяву розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовичам про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника задоволено; покладено на ОСОБА_1 солідарну відповідальність за незадоволення вимог кредиторів у справі № 910/8141/24 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107»; стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» 3 064 826 (три мільйони шістдесят чотири тисячі вісімсот двадцять шість) грн 22 коп в якості солідарної відповідальності за незадоволення вимог кредиторів Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107».

Не погоджуючись із вищевказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить розглянути клопотання про зупинення виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 до моменту розгляду поданої апеляційної скарги; задовольнити подану апеляційну скаргу та скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2025, постановивши нове рішення, яким відмовити у повному обсязі у задоволенні заяви (позовних вимог) розпорядника майна (станом на момент розгляду заяви - ліквідатора) ТОВ «ЖЕК-107» арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовичам про покладення солідарної відповідальності на ОСОБА_1 , та стягнення з нього грошових коштів, як з керівника боржника.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.09.2025 апеляційну скаргу у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Отрюх Б.В., судді: Доманська М.Л., Остапенко О.М.

29.09.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича надійшло заперечення на клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії та примусового виконання ухвали Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/8141/24 (910/5002/25) за заявою розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» арбітражного керуючого Заріцького Юрія Миколайовича до ОСОБА_1 про покладення солідарної відповідальності на керівника боржника у справі № 910/8141/24 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Ніко-Тайс» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» про банкрутство; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) до надходження матеріалів даної справи до Північного апеляційного господарського суду.

16.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/8141/24 (910/5002/25).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25), розгляд апеляційної скарги призначено на 12.11.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) задоволено клопотання представника ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи, розгляд апеляційної скарги відкладено на 03.12.2025.

13.11.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від розпорядник майна ТОВ «ЖЕК-107» Заріцький Ю.М. надійшли додаткові пояснення по справі.

03.12.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів.

04.12.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від розпорядник майна ТОВ «ЖЕК-107» Заріцький Ю.М. надійшло клопотання про визнання зловживання процесуальними правами.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) запропоновано розпоряднику майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» арбітражному керуючому Заріцькому Юрію Миколайовичу надати свої пояснення щодо клопотання апелянта про долучення доказів; оголошено перерву у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) до 17.12.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.12.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 у справі № 910/8141/24 (910/5002/25) прийнято до провадження колегією суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Отрюх Б.В., судді: Барсук М.А., Остапенко О.М.

У судове засідання 17.12.2025 з`явився арбітражний керуючий Заріцький Ю.М.

Як зазначалось вище, від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів. Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_1 просить долучити на стадії апеляції додаткові докази того, що він не був керівником ТОВ «ЖЕК-107» з 22.09.2014, а саме: копію військового квитка серії НОМЕР_1 ; копію витягу з Реєстру застрахованих осіб щодо Пасічника.

Головуючим суддею (суддею-доповідачем) було поставлено на обговорення питання про можливість задоволення клопотання про долучення доказів.

Арбітражний керуючий заперечив проти клопотання про долучення доказів.

Розглянувши клопотання ОСОБА_1 про долучення доказів до матеріалів справи, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

В силу ч. 3 ст. 269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Додаткові докази приймаються апеляційним судом, якщо заявник обґрунтував неможливість їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від нього. У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. При цьому обґрунтування неможливості подання доказів суду першої інстанції згідно із зазначеною нормою ГПК України покладається саме на заявника, а апеляційний господарський суд лише перевіряє та оцінює їх поважність і не зобов`язаний самостійно з`ясовувати відповідні причини.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для прийняття апеляційною інстанцією додаткових доказів є докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від заявника.

У відповідності до ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

За змістом ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Зазначені норми свідчать, що саме учасник судового процесу має займати активну позицію у висловленні та доведенні відповідними доказами своїх доводів та заперечень по суті спору. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Останній не лише наділяє осіб, які беруть участь у справі, відповідними правами, але і покладає на них обов`язки подати наявні у них докази на підтвердження своїх вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 03.12.2025 через систему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів. Клопотання вмотивовано тим, що ОСОБА_1 просить долучити на стадії апеляції додаткові докази того, що він не був керівником ТОВ «ЖЕК-107» з 22.09.2014, а саме: копію військового квитка серії НОМЕР_1 ; копію витягу з Реєстру застрахованих осіб щодо ОСОБА_1 ; копію відомостей про трудову діяльність ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб.

У заяві ОСОБА_1 зазначає, що вказані документи не були надані суду під час розгляду справи у суді першої інстанції через те, що ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, а отриману ним ухвалу-повідомлення від 10.07.2025 про призначення розгляду справи по суті, ОСОБА_1 , через заплутаний зміст ухвали, наявність численних посилань на справу про банкрутство та інших учасників справи, зважаючи на його юридичну необізнаність та незадовільний стан здоров`я, не зміг оцінити належним чином та взяти участь у розгляді справи.

Крім того, зважаючи на стислі строки оскарження ухвали, а також те, що трудова книжка ОСОБА_1 після виходу на пенсію не збереглася і від дня припинення трудових відносин з ТОВ «ЖЕК-107» (31.12.2015) минуло майже 10 років, ОСОБА_3 вживав заходи для отримання записів про трудову діяльність з Реєстру застрахованих осіб, ці документи не були надані суду разом з апеляційною скаргою.

Колегія суддів також зауважує, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 було відкладено розгляд справи саме для надання представнику ОСОБА_1 часу для отримання в Пенсійному Фонді копію електронної трудової книги ОСОБА_1.

З огляду на те, що предметом розгляду даної справи є покладення солідарної відповідальності на керівника ТОВ «ЖЕК-107», колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку про долучення наданих позивачем та відповідачем доказів до матеріалів справи для встановлення об`єктивної істини, дослідження всіх обставин, що стосуються розгляду даної справи та з метою дотримання загальних принципів судочинства, закріплених у статтях 124, 129 Конституції України та статті 2 Господарського процесуального кодексу України, а також у статтях 76-79 Господарського процесуального кодексу України, проте, її оцінка буде здійснена судом апеляційної інстанції в сукупності з усіма наявними у справі доказами та перевіркою обставин справи.

Також в судовому засіданні Головуючим суддею (суддею-доповідачем) було поставлено на обговорення клопотання розпорядника майна ТОВ «ЖЕК-107» Заріцького Ю.М. про визнання зловживання процесуальними правами. Клопотання вмотивовано тим, що представником апелянта свідомо вживаються процесуальні заходи в межах даної справи, наслідком чого стало не лише порушення судом розумних та процесуальних строків розгляду даної справи, допущено фактичне порушення прав та інтересів кредиторів у даній справи, належне застосування заходів здійснення інтересів боржника за рахунок понесення відповідальності органами його управління у минулому наслідками чого стало негативне сьогодення, та не може бути порушенням положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тощо.

Арбітражний керуючий поклався на розсуд суду.

Розглянувши клопотання розпорядника майна ТОВ «ЖЕК-107» Заріцького Ю.М. про визнання зловживання процесуальними правами, заслухавши пояснення присутніх у судовому засіданні, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Пунктом 11 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства визначено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з п. 5 ч. 5 ст. 13 ГПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За змістом ч. 2 вказаної статті, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи, або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. (ч. 3 ст. 43 ГПК України).

За змістом положень ч. 1 ст. 246 ГПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором (ч. 2 ст. 246 ГПК України).

Як встановлено вище, арбітражний керуючий вважає зловживанням процесуальними правами те, що 12.11.2025 суд апеляційної інстанції відклав розгляд справи на 03.12.2025 у зв`язку з поданням представником апелянта клопотання про відкладення судового засідання та відповідних документів у нічний час напередодні судового засідання. На думку арбітражного керуючого, такі дії позбавили учасників справи можливості належного процесуального реагування, а також унеможливили своєчасне ознайомлення суду з поданими матеріалами до початку судового розгляду, з урахуванням завантаженості суду та наявності інших справ, призначених до слухання в цей день.

Аналогічну позицію арбітражний керуючий висловлює і щодо обставин, за яких 03.12.2025 суд апеляційної інстанції відклав розгляд справи на 17.12.2025 у зв`язку з поданням представником апелянта клопотання про долучення нових доказів на стадії апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення. Зазначене клопотання було подано 02.12.2025 пізно ввечері, напередодні судового засідання, що, на переконання арбітражного керуючого, знову ж таки позбавило учасників справи можливості належного процесуального реагування, а суд - можливості завчасно ознайомитися з поданими матеріалами до початку судового засідання з урахуванням завантаженості суду та наявності інших справ, призначених до слухання в цей день.

Отже, арбітражний керуючий вважає, що зловживанням процесуальними правами є подання відповідачем до апеляційного суду клопотань безпосередньо перед судовими засіданнями, а не завчасно.

Колегія суддів зазначає, що зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання господарському судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом). Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №922/4278/21, від 27.07.2023 у справі №910/12713/22.

Правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб. У разі ж коли сторона у справі вчиняє будь-яку процесуальну дію не з цією метою, а задля досягнення якихось сторонніх цілей (для введення суду в оману, для затягування розгляду, для створення перешкод опоненту) вона виходить за межі дійсного змісту свого права, тобто зловживає ним (аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 12.08.2019 у справі №905/945/18, від 16.10.2019 у справі №906/936/18 та від 06.05.2021 у справі №910/6116/20).

Зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні, дії, але робить це на шкоду іншим особам, з метою, яка не співпадає з завданням господарського процесу, визначеним у статті 2 ГПК (справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави).

При цьому доволі важко провести межу між правомірною реалізацією власних прав і зловживанням правами, оскільки зовні вони виглядають однаково (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 у справі №911/2737/17).

Господарський процесуальний кодекс України надає особам як право на подання клопотань, не встановлюючи при цьому критеріїв за яких вчинення таких дій може бути визнано зловживанням правом.

Колегія суддів зазначає про те, що не може бути визнано зловживанням процесуальними правами подання клопотань, оскільки за змістом положень ГПК України сторони наділенні правом подавати клопотання, додаткові докази та інше протягом розгляду справи.

При цьому слід врахувати наступне.

Колегія суддів зазначає про те, що при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зокрема, у рішенні від 04.12.1995 у справі «Беллет проти Франції» Європейський суд з прав людини зазначив, що ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні від 13.01.2000 у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28.10.1998 у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнано порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що визнання зловживання процесуальними правами подання відповідачем клопотань, буде свідчити про недотримання права відповідача на доступ до правосуддя, гарантованого йому національним та європейським законодавством.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для визнання дій апелянта зловживання правом відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 281 Господарського процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом апеляційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 73, 74, 80, 91, 119, 269 Господарського процесуального кодексу України, Кодексом України з процедур банкрутства, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання розпорядника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖЕК-107» арбітражного керуючого Заріцького Ю.М. про визнання зловживання процесуальними правами.

2. Поновити Пасічнику Федору Володимировичу строк для приєднання до матеріалів справи письмових доказів.

3. Приєднати до матеріалів справи № 910/8141/24 (910/5002/25) письмові докази: копію військового квитка серії НОМЕР_1 ; копію витягу з Реєстру застрахованих осіб щодо ОСОБА_1 ; копію відомостей про трудову діяльність ОСОБА_1 з Реєстру застрахованих осіб.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена відповідно до ст.287, ст.288 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Б.В. Отрюх

Судді О.М. Остапенко

М.А. Барсук