РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

04.12.2025Справа № 910/9747/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Турчина С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянувши матеріали господарської справи

За позовом Державного підприємства "МЕДИЧНІ ЗАКУПІВЛІ УКРАЇНИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пюбе Глобал" (Pube Global LLC)

про стягнення 908802,37 грн

представники учасників процесу:

від позивача: Шпінь В.І.

від відповідача: Вапельник С.Д.

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

Короткий зміст позовних вимог

Державне підприємство "МЕДИЧНІ ЗАКУПІВЛІ УКРАЇНИ" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пюбе Глобал" (Pube Global LLC) про стягнення 908802,37 грн неустойки, з яких: 355618,35 грн - пеня, 553184,02 грн - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором про закупівлю № 09/632-12/2024 від 23.12.2024.

Процесуальні дії у справі, розгляд заяв, клопотань

Господарський суд міста Києва ухвалою від 14.08.2025прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/9747/25, розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання у справі на 11.09.2025.

04.09.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

У підготовчому засіданні 11.09.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 09.10.2025.

16.09.2025 через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив.

16.09.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли документи на виконання вимог суду.

18.09.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив.

У підготовчому засіданні 09.10.2025 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 13.11.2025.

У судовому засіданні 13.11.2025 суд постановив протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні з розгляду справи по суті на 04.12.2025

Представник позивача у судовому засіданні 04.12.2025 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив.

У судовому засіданні 04.12.2025 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного між сторонами договору про закупівлю № 09/632-12/2024 від 23.12.2024 відповідач зобов`язався здійснити поставку продукції до 01.05.2025 включно.

Відповідач поставив товар 19.06.2025, що підтверджується актом приймання продукції, а отже допустив прострочення виконання зобов`язання з 02.05.2025 по 19.06.2025 включно.

У урахуванням викладеного, на підставі п. 8.2 договору позивач нарахував 387228,87 грн пені та 553 184,02 грн штрафу.

Відповідач лише частково сплатив пеню на суму 31610,52 грн, а тому позивачем заявлені вимоги про стягнення 355618,35 грн пені та 553184,02 грн штрафу.

У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами, викладеними у відзиві, та зазначає таке:

- відповідно до пункту 2.4, момент переходу права власності, а отже й належного виконання обов`язку з поставки, настає після прийняття продукції у пункті призначення та підписання видаткової накладної та/або Акта приймання. Це означає, що навіть якщо товар фізично прибув до складу у строки, факт поставки в розумінні договору фіксується лише після підписання первинних документів, які засвідчують прийняття продукції;

- постачальник розуміючи необхідність проведення лабораторного аналізу продукції, повинен врахувати час на проведення такого аналізу, для недопущення порушення граничних строків поставки продукції, визначених договором;

- посилання відповідача на те, що позивач не дотримався строків подання заяви до Держлікслужби, є безпідставним;

- договір про закупівлю між позивачем та відповідачем укладено 23.12.2024, водночас, відповідачу було відомо про умови проекту договору ще до його укладання, як і обов`язок проходження лабораторного аналізу, що підтверджується листом-згодою з проектом договору від відповідача;

- 05.05.2025 лікарський засіб був поставлений на склад позивача, 06.05.2025 шляхом електронної пошти позивач повідомив відповідача про зауваження до прибулого товару, а саме: - товар приїхав без пакету документів згідно пункту 6.7. договору; товар в іноземній упаковці приїхав без супроводу інструкції українською мовою. Для подання до ДЛС інструкція має бути; приблизно 10 одиниць приїхали пом`яті, відібрали їх окремо, для того аби передати саме і упаковки на лабаналіз; частина упаковок сині, частина голубі;

- пропущені строки поставки спричинили порушення прав і інтересів кінцевих набувачів, а отже, мають наслідком відповідальність у вигляді неустойки;

- товар, що є предметом договору поставки є специфічним, а його поставка та отримання регулюються профільним законодавством (ЗУ "Про лікарські засоби", Постанова КМУ від 14.09.2005 № 902), що має пріоритет для застосування у даному випадку.

Позиція відповідача

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на таке:

- доводи позивача, що поставка фармацевтичної продукції відбулась 19.06.2025 не відповідають дійсності, оскільки відповідно до міжнародної товарно-транспортної накладної СMR №12948296, обов`язок з поставки товару виконаний відповідачем 05.05.2025 у відповідності до Базису поставки на умовах DAP - склад Замовника, розташованому за адресою: м. Київ, вул. Березнякіська, 29;

- період прострочення поставки товару з 02.05.2025 по 19.06.2025 є помилковим, оскільки обумовлений не датою поставки, а моментом переходу права власності на продукцію від постачальника до замовника шляхом підписання між сторонами Акту приймання продукції;

- поняття "строк (термін) поставки" та "момент переходу права власності" не є тотожними;

- виконання умов договору щодо приймання продукції у відповідності до вимог Закону України "Про лікарські засоби", постанови Кабінету Міністрів України від 14.09.2005 року №902 Про порядок здійснення державного контролю якості лікарських засобів, що ввозяться в України (надалі - Порядок №902), - знаходяться у площині, на які відповідач не впливає своєю волею, оскільки зобов`язання прийняти товар не є зобов`язанням відповідача, а навпаки це зобов`язання позивача, третіх осіб уповноважених позивачем, із залученням установ, організацій в межах їх функціональних обов`язків визначених підзаконними нормативно-правовими актами України;

- порушення позивачем та третіми особами строків приймання продукції відповідно до вимог нормативно правових актів в кінцевому результаті не може спричиняти негативні наслідки для відповідача;

- твердження про те, що Акт приймання продукції є документом що підтверджує дату поставки суперечить, п.2.2. договору базис поставки DAP, п. 4.1. договору строк поставки до 01.05.2025, п. 6.4.2. договору який визначає, роль Акту, як документа, що підтверджує факт прийняття продукції по кількості, якості (іншим вимогам) та засвідчує перехід права власності на товар до позивача;

- застосування до відповідача заявленої штрафної санкції суперечить засадам цивільного законодавства зокрема: - справедливості, оскільки не справедливо зараховувати в прострочення строку поставки, період в який уповноважені особи позивача та Державна служба з лікарських засобів та контролю за наркотиками вийшли за межі строків державного контролю.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач, крім іншого, зазначив, що ненадання документів передбачених п. 6.7. договору на продукцію, надає право позивачу відмовитись від приймання товару в порядку визначеному п. 6.5. договору, що регулює утилізацію (повернення продукції неналежної якості) та на підставі п. 8.3.3. договору у разі якщо постачальником здійснено поставку продукції неналежної якості, а саме: має недоліки прихований брак, пересортиця, фальсифікат, невідповідний термін придатності інші дефекти чи невідповідності, стягнути з постачальника штраф у розмірі 20 % від ціни продукції неналежної якості. У відповідь на зауваження, отриманих листом від 06.05.2025 щодо відсутності пакету документів передбачених п. 6.7., інструкції на українській мові, та інших питань, відповідач надав відповідь 06.05.2025 в розрізі кожного пункту зауважень та надав відповідні документи 06.05.2025 завідувачу складу філії "Медпостачання" ДП "МЕДЗАКУПІВЛІ УКРАЇНИ" Олені Кравець, що узгоджується із строком їх надання протягом 3 (трьох) робочих днів передбачених п. 6.7. договору. Наявність даних документів також підтверджується фактом проходження митниці, а саме розмитненням продукції 05.05.2025.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

23.12.2024 між Державним підприємством "МЕДИЧНІ ЗАКУПІВЛІ УКРАЇНИ" (далі - замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Пюбе Глобал" (Pube Global LLC) (далі - постачальник) укладено договір про закупівлю № 09/632-12/2024 від 23.12.2024 (далі - договір), відповідно до п. 1.1 якого постачальник бере на себе зобов`язання поставити замовнику фармацевтичну продукцію, асортимент, ціна та обсяг якої вказується у специфікації (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною цього договору, а замовник - прийняти таку продукцію та оплатити її в порядку та на умовах, визначених цим договором.

Поставка продукції здійснюється відповідно до Incoterms 2020 (п. 2.1 договору).

У п. 2.2 договору сторони погодили, що поставка продукції здійснюється на умовах DAP або DDP - склад замовника (на території України).

Відповідно до п. 2.4 договору право власності на продукцію переходить від постачальника до замовника після прийняття продукції в пункті призначення та підписання видаткової накладної або акта приймання продукції згідно з розділом 6 цього договору.

Усі витрати, пов`язані із транспортуванням (включаючи завантаження та розвантаження продукції (крім кінцевого розвантаження на складі замовника), перебування транспорту на митницях під час проходження митних процедур тощо, доставкою продукції до пункту призначення здійснюється за рахунок постачальника (п. 2.5 договору).

Згідно з п. 2.6 договору постачальник зобов`язаний забезпечити схоронність продукції протягом усього періоду її транспортування, включаючи період її зберігання на складах (крім періоду зберігання на складі замовника до оформлення акта приймання продукції) до моменту передачі замовнику (або його уповноваженому представникові).

У п. 4.1 договору сторони погодили, що постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції за цим договором у строк, вказаний в специфікації (Додаток № 1).

Згідно з п. 6.4 договору приймання продукції здійснюється після перевірки замовником особисто та/або із залученням третьої особи продукції на: відповідність технічним вимогам до даного виду продукції та вимогам нормативної документації та проведення замовником особисто та/або із залученням третьої особи вхідного контролю якості продукції, у т.ч. перевірки товаросупровідних документів, визначених п. 6.7 договору, візуального огляду кожної серії продукції щодо зовнішнього вигляду, відповідності, цілісності, неушкодженості пакування, дотримання температурних умов транспортування продукції, проведення повного кількісного контролю-перерахунку (інвентаризації) продукції на складі замовника, лабораторного аналізу (за наявності підстав). Вхідний контроль якості проводиться упродовж 10 (десяти) робочих днів, без урахування терміну, відведеного для лабораторного аналізу (у разі проведення такого). Строк вхідного контролю якості може бути продовжено за наявності обґрунтованих підстав (відсутності, несвоєчасного отримання, невірного оформлення або невідповідності супровідних документів, передбачених цим договором, вимогам чинних нормативно-правових актів України; проведення лабораторного аналізу (у разі необхідності проведення за наявності підстав) тощо).

Враховуючи специфіку продукції, що поставляється за цим договором, замовник для прийняття її за якістю може залучати третіх осіб за власним вибором, без погодження з постачальником (п. 6.4.1 договору).

Відповідно до п. 6.4.2 договору після здійснення перевірки продукції, у разі відсутності зауважень замовника до продукції, замовник підписує видаткову накладну та/або акт приймання продукції, що підтверджує перехід права власності на продукцію від постачальника до замовника, та повертає належні екземпляри постачальнику.

У п. 8.1 договору сторони погодили, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань, що виникають з цього договору, сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством України.

Згідно з п. 8.2 договору у разі порушення строку поставки, непередачу (несвоєчасну передачу, повернення з підстав, встановлених цим договором) продукції, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 (нуль цілих одна десята) відсотка від ціни продукції, строк поставки якої порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданої (несвоєчасно переданої, повернутої) продукції, за кожний день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за договором, включаючи день виконання такого зобов`язання. За порушення строку поставки продукції понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від ціни продукції, строк поставки якої порушено. При цьому, відібрані зразки серій продукції для проведення лабораторного аналізу не вважаються непоставленими (неприйнятими).

23.12.2024 сторони погодили та підписали специфікацію (Додаток № 1 до договору), відповідно до п. 3 якої загальна ціна договору складає 7902937,40 грн.

Згідно з п. 4 специфікації відповідно до п. 4.1 договору постачальник зобов`язаний здійснити поставку продукції за договором у строк до 01.05.2025 включно.

Відповідно до п. 6 специфікації цей договір діє до 01.06.2025 включно, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, у тому числі в частині штрафних санкцій та поставки продукції - до повного виконання.

Додатковою угодою № 1 від 23.12.2024 до договору сторони дійшли згоди зменшити загальну ціну продукції до 70905628,80 грн

Додатковою угодою № 2 від 27.12.2024 до договору сторони дійшли згоди внести зміни в банківські реквізити замовника.

Додатковою угодою № 3 від 22.05.2025 до договору сторони дійшли згоди про внести зміни у п. 6 специфікації та замінити сова та цифри "01 червня 2025" на слова та цифри "15липня 2025".

Відповідно до платіжної інструкції № від 08.01.2025 замовником було проведено 100% передоплату продукції.

Згідно відмітки у графі 24 міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 12948296 замовлена продукція 05.05.2025 була доставлена відповідачем до вказаного позивачем місця (пункту) призначення -м. Київ, вул. Березняківська, буд 29 (п. 3 CMR № 12948296), отримувач філія "Медпостачання" ДП "МЕДЗАКУПІВЛІ УКРАЇНИ".

Позивач не заперечує, що 05.05.2025 товар доставлено на склад.

09.05.2025 ДЕРЖЛІКСЛУЖБОЮ складено Протокол перевірки вантажу, на підставі заяви позивачі від 06.05.2025, відповідно до якого порушень не виявлено.

19.06.2025 Державною службою з лікарських засобів та контролю за наркотиками у м. Києві було надано висновок про якість ввезеного в Україну лікарського засобу з метою безоплатного постачання (передачі) обласним, Київській та Севастопольській міським держадміністраціям або суб`єктам господарювання, які мають ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, за результатами закупівель за кошти державного бюджету, здійснених особою, уповноваженою на здійснення закупівель у сфері охорони здоров`я, для виконання програм та здійснення централізованих заходів з охорони здоров`я № 30482/25/26.

19.06.2025 між сторонами підписано Акт № 1 приймання продукції №1 до договору.

За доводами позивача, відповідач поставив продукцію з простроченням строків, встановлених договором, зокрема у період з 02.05.2025 по 19.06.2025.

Позивач звернувся до відповідача з претензією від 09.07.2025 вих № 05/2738-07/2025 про сплати штрафних санкцій у розмірі 940412,89 грн, з яких 387228,87 грн пені та 553184,02 грн штрафу.

У відповідь на вказану претензію відповідач листом від 16.07.2025 вих № PG 160725/2 повідомив, що позивачем помилково визначений період прострочення по 19.06.2025, оскільки товар поставлено на склад 05.05.2025, з урахуванням чого розрахунок пені слід здійснювати за період з 02.05.2025 по 05.05.2025, розмір пені становить 31610,52 грн.

21.07.2025 відповідач сплатив на рахунок позивача пеню у розмірі 31610,52 грн.

Звертаючись до суду з цим позовом та обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що відповідачем не було повністю сплачено штрафні санкції, у зв`язку з чим заявлені вимоги про стягнення 55618,35 грн пені та 553184,02 грн штрафу.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно із п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності ч.1 ст.202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як вбачається зі змісту Специфікації, сторони погодили строк поставки продукції за договором до 01.05.2025 включно.

Договір, відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач прострочив поставку продукції в період з 02.05.2025 по 19.06.2025

Відповідач в свою чергу зазначає, що поставив товар 05.05.2025, а тому прострочення поставки відбулось в період з 02.05.2025 по 05.05.2025, за яке відповідач сплатив на користь позивача пеню.

Як встановив суд вище, 05.05.2025 згідно відмітки у графі 24 міжнародної товарно-транспортної накладної CMR № 12948296 замовлена продукція була доставлена відповідачем на склад позивача, а 19.06.2025 сторони підписали Акт № 1 приймання продукції №1 до договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Як встановив суд вище, у п. 2.1 договору сторони погодили, що поставка продукції здійснюється відповідно до Incoterms 2020.

Згідно з п. 2.2 договору поставка продукції здійснюється на умовах DAP склад замовника (на території України).

При цьому, як вбачається зі змісту укладеного між сторонами договору, сторони не встановили момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як зазначено в офіційному перекладі правил Інкотермс 2020 Міжнародної торгової палати (офіційний переклад на українську мову здійснений ТОВ "Асоціація експортерів та імпортерів" у 2019 році), правила Інкотермс не стосуються моменту переходу права власності на продані товари (п. 7 Вступу до правил Інкотермс 2020), а пояснюють низку торговельних термінів; описують обов`язки продавця та покупця; ризик: де і коли продавець постачає товари, іншими словами, коли ризик переходить від продавця до покупця; витрати: яка зі сторін несе відповідальність і за які витрати. Правила Інкотермс охоплюють сферу 10 статей, пронумерованих А1/В1 тощо. У статтях А містяться обов`язки продавця, а у статтях В містяться обов`язки покупця (п.п. 4, 5 Вступу до правил Інкотермс 2020).

Згідно з Інкотермс 2020 DAP означає, що продавець здійснює поставку товару та передає ризик покупцю: коли товар надано у розпорядження покупця, на транспортному засобі, що прибув, готовим до розвантаження у названому місці призначення або в узгодженому пункті у межах цього місця, якщо такий пункт узгоджений сторонами.

Так, відповідно до статті А2 умов поставки DАР Інкотермс-2020 продавець зобов`язаний поставити товар шляхом його надання у розпорядження покупця на транспортному засобі, що прибув, готовим до розвантаження в узгодженому пункті, якщо такий є, у названому місці призначення або забезпечити надання товару, поставленого у такий спосіб. У будь-якому випадку, продавець має поставити товар в узгоджену дату, в межах узгодженого періоду.

Стаття А3 умов поставки DАР Інкотермс-2020 передбачає, що продавець несе всі ризики втрати чи пошкодження товару до моменту його поставки відповідно до статті А2, за винятком втрати чи пошкодження за обставин, зазначених у статті В3.

Відповідно до статті В2 умов поставки DАР Інкотермс-2020 покупець зобов`язаний прийняти поставку товару, якщо він поставлений відповідно до статті А2.

Стаття В3 умов поставки DАР Інкотермс-2020 передбачає, що покупець несе всі ризики втрати чи пошкодження товару з моменту його поставки, як передбачено статтею А2.

Таким чином, оскільки поставка товару здійснювана на умовах DАР (повна назва - Delivered at Place або "Поставка у місце призначення") то продавець виконав свої договірні зобов`язанням з поставки в момент, коли він передав у розпорядження покупця товар, готовий до розвантаження з транспортного засобу, що прибув у погоджене місце (пункт) призначення.

Як встановив суд, продукція була доставлена відповідачем на склад позивача 05.05.2025, вказаний факт сторонами не заперечується.

Отже, виходячи з встановлених фактичних обставин справи та умов поставки DАР Інкотермс-2020 суд дійшов висновку, що відповідач виконав своє зобов`язання з поставки продукції 05.05.2025, тобто коли передав у розпорядження замовника (вантажоотримувача) товар, готовий до розвантаження з транспортного засобу, що прибув у визначене замовником місце у вищевказану дату.

Аналогічний висновок про те, що товар вважається поставленим відповідачу з дати прибуття його в місце поставки викладений у постанові Верховного Суду від 08.08.2024 у справі № 910/17814/23 (п. 4.45).

Щодо тверджень позивача про те, що момент переходу права власності є моментом належного виконання обов`язку з поставки, то суд зазначає таке.

Як встановив суд вище, сторони в укладеному догові не встановили момент виконання продавцем обов`язку передати товар, а лише встановили момент переходу права власності на товар (п. 2.4 договору).

При цьому, п. 3.4.2 договору чітко встановлює, що видаткова накладна та/або Акт приймання продукції підтверджує саме перехід права власності на продукцію, а не момент виконання обов`язку з фактичної поставки товару.

За ч. 1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ч. 2 ст. 334 Цивільного кодексу України переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.

Зі змісту ст. 334, ч. 1 ст. 655, ч. 1 ст. 677, ч. 1 ст. 697 Цивільного кодексу України вбачається, що передання майна це фізичний акт передачі речі, тоді як перехід права власності це юридичний наслідок, результат, який означає зміну власника. І цей юридичний наслідок може настати як безпосередньо у момент передачі товару, так і до цього моменту, або після нього - відповідно до умов договору купівлі-продажу та положень чинного законодавства.

Отже, право власності на товар може переходити від продавця до покупця у момент передачі товару, до цього моменту, або після нього - відповідно до умов договору купівлі-продажу. Це випливає зі змісту ч.1 ст.655, ч.1 ст.677, ч.1 ст.697 ЦК.

Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.08.2023 у справі № 927/211/22.

Отже, "момент поставки товару" і "момент переходу права власності" не є тотожними та у даному випадку, враховуючи зміст укладеного між сторонами договору, не збігаються у часі.

Враховуючи зміст укладено між сторонами договору, враховуючи погодження сторонами застосування правил Інкотермс 2020, суд дійшов висновку, що у даному випадку товар був поставлений 05.05.2025, а право власності від відповідача до позивача на такий товар перейшло 19.06.2025.

Щодо посилань позивача на п. 6.4.10 договору, то суд зазначає, що вказаний пункт договору суперечить п. 6.4.6 договору та п. 2.1, 2.2 договору.

Крім того, суд також враховує, що Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово звертав увагу на необхідності тлумачити умови договору contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав), що полягає в тому, що особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови, у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведено інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які не були індивідуально узгоджені, але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір під переважним впливом однієї зі сторін.

У даному випадку проект договору готувався позивачем а не відповідачем.

Таким чином, підписання сторонами лише 19.06.2025 акта приймання продукції № 1, який у розумінні п. 2.4, 6.4.2 договору є документальним оформленням переходу права власності на продукцію, не спроможне спростувати того факту, що ця продукція була передана відповідачем та прийнята позивачем у своє розпорядження готовою до розвантаження з транспортного засобу, що прибув у погоджене місце (пункт) призначення, 05.05.2025 - дату, вказану у CMR, що у розумінні умов поставки DАР Інкотермс-2020 і означає виконання постачальником взятих на себе договірних зобов`язань з поставки товару.

Отже, враховуючи вищевикладене в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив поставку товару у період з 02.05.2025 по 05.05.2025 (враховуючи п. 8.2 договору).

Отже, позивач мав право нарахувати пеню за період 02.05.2025 по 05.05.2025 на суму 7902628,80 грн, а розмір пені за вказаний період становить 31 610,52 грн.

Вказаний розмір пені сплачений відповідачем на користь позивача 21.07.2025.

Правові підстави для нарахування пені за період після 05.05.2025 по 19.06.2025, а також штрафу у даному випадку відсутні, оскільки у вказаний період відповідач не був таким, що порушив зобов`язання поставки товару.

З огляду на викладене, враховуючи встановлені судом обставини в сукупності, суд відмовляє у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача 908802,37 грн неустойки, з яких: 355618,35 грн пені та 553184,02 грн штрафу.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ст.78, 79 Господарського процесуального кодексу України, достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини перша, друга статті 86 ГПК України).

ВИСНОВКИ СУДУ

З урахуванням встановлених обставин, відповідно до ст.86 ГПК України, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову Державного підприємства "МЕДИЧНІ ЗАКУПІВЛІ УКРАЇНИ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пюбе Глобал" (Pube Global LLC) про стягнення 908802,37 грн.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

За приписами ст.129 ГПК України судовий збір покладається на позивача.

Крім того, у відзиві на позовну заяву відповідач просив стягнути з позивача 90000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно д приписів ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 2 статті 126 ГПК України визначено, що для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесення витрат на правову допомогу відповідач надав у матеріали справи копії: договору № 2 про надання правової допомоги - адвокатських послуг від 26.08.2025, укладеного між Адвокатським бюро "ВАПЕЛЬНИК і ПАРТНЕРИ" та ТОВ "Пюбе Глобал" (Pube Global LLC), рахунку-фактури № 26.08.25 від 26.08.2025,Акту приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 29.08.2025 на суму 90000,00 грн, платіжної інструкції № 19 від 27.08.2025 на суму 90000,00 грн.

Відповідно д п. 1.1 договору № 2 про надання правової допомоги - адвокатських послуг від 26.08.2025 бюро приймає доручення клієнта та бере на себе зобов`язання надати клієнту правову допомогу - адвокатські послуги у судовому провадженні господарського судочинства № 910/9747/25 за позовом Державного підприємства "Медичні закупівлі України", про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пюбе Глобал" штрафу в розмірі 908802,37 грн за договором про закупівлю № 09/632-12/2024 від 23.12.2024.

У п.2.1, 2.3 договору № 2 про надання правової допомоги - адвокатських послуг від 26.08.2025 сторонами погоджено, що гонорар обчислюється у фіксованому грошовому розмірі, не залежно від обсягів наданої правової допомоги та витраченого часу адвокатом; загальний розмір гонорару , який клієнт сплачує бюро за надану правову допомогу в суді першої інстанції становить 90000,00 грн.

Виходячи з аналізу положень ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 9 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою (такий правовий висновок викладено в пункті 6.5 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №922/1163/18).

За приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Позивач у відповіді на відзив не погодився із зазначеною сумою втрат на професійну правничу допомогу, зазначавши, що спір у цій справі є спором незначної складності (стягнення штрафу), не містить великого об`єму матеріалів (до позовної заяви додано невелику кількість документів), у справі всього залучено два учасники, представником відповідача було подано один процесуальний документ (відзив на позовну заяву), отже підготовка у цій справі не вимагала великого обсягу аналітичної та технічної роботи. На підставі вищевикладеного, сума відшкодування у розмірі 90 000,00 грн не підпадає під критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), і розумності їх розміру.

Згідно із ч.5 ст.129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Судом враховано, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст. 126, 129 ГПК України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 року у справі № 904/4507/18).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою ЄСПЛ заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, нормами процесуального законодавства передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (пункти 33-34; 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

Суд погоджується з доводами позивача в частині неспівмірності розміру витрат на правову допомогу зі складністю справи.

З огляду на складність справи, характер спірних правовідносин, обсяг матеріалів у справі, кількість поданих відповідачем процесуальних документів, враховуючи, що адвокат здійснював представництво відповідача у іншій аналогічній справі, зважаючи на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи, з урахуванням критеріїв пропорційності, розумності, співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір заявлених відповідачем до стягнення витрат на правову допомогу до 10000,00 грн.

Суд звертає увагу на те, що в даному випадку не відбувається втручання суду в договірні відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення вартості правової допомоги, оскільки наразі вирішується виключно питання щодо обґрунтованості покладення таких витрат на відповідача та їх розміру, яке судом вирішується з огляду на обставини цієї справи.

Отже, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн

Суд звертає увагу на те, що в даному випадку не відбувається втручання суду в договірні відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення вартості правової допомоги, оскільки наразі вирішується виключно питання щодо обґрунтованості покладення таких витрат на відповідача та їх розміру, яке судом вирішується з огляду на обставини цієї справи.

Отже, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 10000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Стягнути з Державного підприємства "МЕДИЧНІ ЗАКУПІВЛІ УКРАЇНИ" (01601, м. Київ, вул. Грушевського, буд. 7, ідентифікаційний код 42574629) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пюбе Глобал" (Pube Global LLC) (00-867, Польща, м. Варшава, вул. Яна Павла ІІ, буд. 27, ідентифікаційний код 363197263) 10000,00 грн витрат на правову допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.12.2025.

Суддя С.О. Турчин