РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2025Справа № 910/9058/25

За позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія

«Укренерго»

до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі»

про стягнення 64.827.639,51 грн

Суддя Сівакова В.В.

секретар судового засідання Ключерова В.С.

за участю представників сторін

від позивача Шатарська Т.Н., самопредставництво

від відповідача Кирищук В.П., адвокат за довіреністю № 27/2025 від 21.01.2025

Суть спору:

22.07.2025 до Господарського суду міста Києва через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» про стягнення 64.827.639,51 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на виконання умов договору № 0539-02041-ПП від 01.01.2024 відповідачу надано послуги з передачі електричної енергії за період квітень-червень 2025 року на загальну суму 64.349.089,04 грн з урахуванням ПДВ, що підтверджується актами приймання-передачі послуги та актами коригування. У зв`язку з тим, що відповідачем не було здійснено оплату наданих послуг у встановлені договором строки, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача 64.349.089,04 грн основного боргу, 293.513,69 грн 3% річних та 185.036,78 грн інфляційних витрат.

24.07.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про долучення доказів сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.07.2025 відкрито провадження у справі № 910/9058/25 та прийнято позовну заяву до розгляду; розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 26.08.2025.

18.08.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що умовами договору передбачено досудове врегулювання спорів/суперечок, що виникають з цього договору, проте позивач не звертався до відповідача з жодними вимогами чи претензіями щодо сплати заборгованості в сумі 64.349.089,04 грн, чим порушив умови договору; позовна заява не містить обґрунтованого розрахунку ціни позову; у позові вказана ціна позову 64.827.639,51 грн, з яких основна заборгованість складає 64.349.089,04 грн з ПДВ, тому зовсім не зрозуміло як арифметично у позивача так вийшло; зазначає, що матеріали справи не містять доказів направлення актів надання послуг, актів коригування, рахунків-фактур за спірний період у спосіб, обумовлений договором, а саме через систему Сервіс, що знаходиться в мережі Інтернет за посиланням: https://online.ua.energy/. Відповідач завертає увагу, що ним до подачі позивачем позову здійснено оплату по договору за квітень 2025 року в сумі 9.434.762,04 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4100127 від 18.07.2025. також повідомив суд, що відповідачем здійснено часткову оплату наданих послуг за договором за квітень 2025 року в сумі 13.480.584,15 грн. З огляду на викладене, відповідач просить відмовити в позові в частині стягнення основної суми заборгованості у розмірі 9.434.762,04 грн; закрити провадження у справі № 910/9058/25 в частині позовних вимог про стягнення основної суми заборгованості у розмірі 13.480.584,15 грн; в решті позовних вимог відмовити позивачу в їх задоволенні.

26.08.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

26.08.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначає, що заборгованість станом на 20.07.2025 становила 64.349.089,04 грн. позовна заява подана 22.07.2025, відповідно відповідачем здійснена часткова оплата після подання позовної заяви. Водночас зазначив, що після уточнення інформації щодо визначення фактичної суми заборгованості, буде надана додаткова інформація суду.

26.08.2025 у підготовчому засіданні, у відповідності до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 16.09.2025.

16.09.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про відкладення розгляду справи.

16.09.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких наполягає на тому, що оплата послуг в сумі 9.434.762,04 грн здійснена ним до подачі позову та відкриття провадження у справі, додатково зазначив, що ним здійснено оплату за травень 2025 року в сумі 14.225.968,93 грн. З огляду на викладене просить закрити провадження у справі в частині стягнення 13.425.662,33 грн, а в решті вимог відмовити.

16.09.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача 37.255.991,59 грн, з яких 36.777.441,12 грн основного боргу, 293.513,69 грн 3% річних, 185.036,78 грн інфляційних втрат.

Відповідач у підготовче засідання 16.09.2025 не з`явився.

16.09.2025 у підготовчому засіданні, у відповідності до ст. 183 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 30.09.2025.

24.09.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 93.021.342,79 грн, з яких 92.378.937,94 грн основного боргу, 457.368,07 грн 3% річних, 185.036,78 грн інфляційних втрат.

30.09.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про приєднання доказів сплати судового збору.

30.09.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Позивач у підготовче засідання 30.09.2025 не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9058/25 від 30.09.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 (тридцять) днів; підготовче засідання призначено на 21.10.2025.

15.10.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

21.10.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення 57.481.145,95 грн основного боргу, у зв`язку з тим, що відповідачем здійснено оплату наданих позивачем послуг у вказаному розмірі.

Позивач у підготовче засідання 21.10.2025 не з`явився.

Ухвалою господарського суду міста Києва № 910/9058/25 від 21.10.2025 закрито підготовче провадження у справі № 910/9058/25 та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.11.2025.

24.11.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про відстрочення виконання рішення суду на 12 календарних місяців.

24.11.2025 від відповідача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про закриття провадження у справі в частині стягнення суми основного боргу.

25.11.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшло клопотання про закриття провадження у справі в частині стягнення 92.378.937,94 грн основного боргу та просить стягнути з відповідача 457.368,07 грн 3% річних та 185.036,78 грн інфляційних втрат.

25.11.2025 від позивача до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання (заяву) відповідача про відстрочку виконання рішення суду.

Позивач у судовому засіданні 25.11.2025 позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач у судовому засіданні 25.11.2025 проти позовних вимог заперечував повністю.

25.11.2025 у судовому засіданні, у відповідності до ст. 216 Господарського процесуального кодексу України, оголошено перерву до 09.12.2025.

25.11.2025 від представника позивача адвоката Шатарської Т.Н. до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про участь у судових засіданнях при розгляді справи № 910/9058/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва № 910/9058/25 від 09.12.2025 заяву представника Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» про участь у судових засіданнях при розгляді справи № 910/9058/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судовому засіданні 09.12.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва,-

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, договори, про надання послуг з передачі.

Статтею 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» надано наступні визначення

користувачі системи передачі/розподілу (далі - користувачі системи) - фізичні особи, у тому числі фізичні особи - підприємці, або юридичні особи, які відпускають або приймають електричну енергію до/з системи передачі/розподілу або використовують системи передачі/розподілу для передачі/розподілу електричної енергії;

оператор системи передачі - юридична особа, відповідальна за експлуатацію, диспетчеризацію, забезпечення технічного обслуговування, розвиток системи передачі та міждержавних ліній електропередачі, а також за забезпечення довгострокової спроможності системи передачі щодо задоволення обґрунтованого попиту на передачу електричної енергії.

Згідно з ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач подав позивачу заяву-приєднання від 03.11.2023 до договору про надання послуг з передачі електричної енергії, у якій надано письмову згоду на приєднання до умов договору.

Позивач листом № 01/60219 від 09.11.2023 повідомив відповідача про приєднання останнього до умов договору про надання послуг з передачі електричної енергії; вказано ідентифікатор договору № 0539-02041-ПП; дата акцептування 01.01.2024.

Таким чином, між позивачем (Користувач) і відповідачем (оператор системи передач - ОСП) укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії 01.01.2024 з ідентифікатором № № 0539-02041-ПП (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору він є публічним договором приєднання, який встановлює порядок і умови надання послуг з передачі електричної енергії користувачам системи передачі (далі Користувач). Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання Користувача до умов цього договору згідно з заявою-приєднанням, що є додатком 1 до цього договору.

Спір виник внаслідок того, що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань за договором оплату наданих послуг не здійснив, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 92.378.937,94 грн та позивачем за несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання нараховано 457.368,07 грн 3% річних та 185.036,78 грн інфляційних втрат.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Згідно статті 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до п. 2.1 договору за цим договором ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору. Послуга, яка надається за цим договором згідно з Державним класифікатором продукції та послуг (ДК 016:2010), має код: 35.12.

Згідно з п. 5.1 договору для розрахунків за цим договором використовується плановий і фактичний обсяги послуги.

Відповідно до п. 4.1 договору планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу з передачі електричної енергії та/або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України.

Відповідно до п 6.1 договору розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.

Згідно з п. 6.2 договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості послуги за кожну декаду розрахункового періоду згідно із такою системою платежів і розрахунків:

1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду;

2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду;

3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Плановий обсяг послуги, що використовується для розрахунку планової вартості послуги, визначається на підставі даних АКО за кожну декаду розрахункового періоду.

Відповідно до п. 6.4 договору Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі.

Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно).

Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку.

Оплату вартості послуги після коригування обсягів та вартості послуг користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно) або акт приймання-передачі послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно).

Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає користувачу два примірники акта приймання-передачі послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3 робочих днів з дня їх отримання Користувачем.

Отже, пунктами 6.2, 6.4 договору сторони погодили порядок розрахунків за планові та фактичні обсяги послуг. У відповідача спочатку виникає обов`язок зі здійснення поетапної оплати планової вартості послуги у строки, встановлені в п. 6.2 договору, з подальшим перерахунком за фактичний обсяг послуги у строки, встановлені в п. 6.4 договору.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем через систему електронного документообігу направлено відповідачу наступні рахунки-фактури

№ ПР-0036576/0539-02041-ПП від 15.04.2025 (за квітень 2025 року) на суму 8.720.949,29 грн;

№ ПР-0037073/0539-02041-ПП від 24.04.2025 (за квітень 2025 року) на суму 7.992.908,39 грн;

№ ПР-0037580/0539-02041-ПП від 05.05.2025 (за квітень 2025 року) на суму 6.809.440,80 грн;

№ ПР-0038663/0539-02041-ПП від 14.05.2025 (за травень 2025 року) на суму 7.977.311,76 грн;

№ ПР-0039171/0539-02041-ПП від 25.05.2025 (за травень 2025 року) на суму 8.805.711,32 грн;

№ ПР-0039686/0539-02041-ПП від 05.06.2025 (за травень 2025 року) на суму 9.160.379,96 грн;

№ ПР-0040764/0539-02041-ПП від 14.06.2025 (за червень 2025 року) на суму 8.452.666,57 грн;

№ ПР-0041277/0539-02041-ПП від 24.05.2025 (за червень 2025 року) на суму 7.898.054,66 грн;

№ ПР-0041813/0539-02041-ПП від 05.07.2025 (за червень 2025 року) на суму 7.652.622,58 грн;

№ ПР-0042921/0539-02041-ПП від 15.07.2025 (за липень 2025 року) на суму 10.156.720,34 грн;

№ ПР-0043460/0539-02041-ПП від 25.07.2025 (за липень 2025 року) на суму 9.858.755,83 грн;

№ ПР-0044012/0539-02041-ПП від 05.08.2025 (за липень 2025 року) на суму 11.099.536,88 грн;

№ ПР-0045152/0539-02041-ПП від 15.08.2025 (за серпень 2025 року) на суму 8.395.003,40 грн;

№ ПР-0045704/0539-02041-ПП від 25.08.2025 (за серпень 2025 року) на суму 8.272.077,48 грн;

№ ПР-0046263/0539-02041-ПП від 05.09.2025 (за серпень 2025 року) на суму 8.811.032,40 грн.

Також з матеріалів справи вбачається, що на виконання договору позивач надав відповідачу послуги за договором, що підтверджується підписаними між позивачем та відповідачем наступними документами

актами приймання-передачі послуги

за квітень 2025 року № ПРА-0010008 від 30.04.2025 на суму 23.129.597,08 грн з ПДВ,

за травень 2025 року № ПРА-0010612 від 31.05.2025 на суму 26.091.440,96 грн з ПДВ,

за червень 2025 року № ПРА-0011207 від 30.06.2025 на суму 23.960.252,14 грн з ПДВ,

за липень 2025 року № ПРА-0011821 від 31.07.2025 на суму 30.653.818,87 грн з ПДВ,

за серпень 2025 року № ПРА-0012444 від 31.08.2025 на суму 24.866.564,59 грн з ПДВ

та актами коригування

№ ПРА_К-0009574 від 02.05.2025 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0006020 від 30.09.2024 на суму 49.106,27 грн з ПДВ,

№ ПРА_К-0009667 від 07.05.2025 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0008876 від 28.02.2025 на суму 751.200,33 грн з ПДВ,

№ ПРА_К-0009878 від 02.06.2025 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0006557 від 31.10.2024 на суму 1.728,43 грн з ПДВ,

№ ПРА_К-0009986 від 06.06.2025 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-000941 від 31.03.2025 на суму 366.583,51 грн, з ПДВ

№ ПРА_К-0010086 від 03.07.2025 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0007140 від 30.11.2024 на суму 593,05 грн з ПДВ,

№ ПРА_К-0010237 від 08.07.2025 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0010008 від 30.04.2025 на суму 80.520,31 грн з ПДВ,

№ ПРА_К-0010514 від 01.08.2025 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0007758 від 31.12.2024 на суму 32.631,81 грн з ПДВ,

№ ПРА_К-0010801 від 04.08.2025 до акту приймання-передачі послуги № ПРА-0010612 від 31.05.2025 на суму 178.163,53 грн з ПДВ.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Приймаючи до уваги умови укладеного сторонами договору строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем з оплати послуги з передачі електричної енергії (як за планові так і фактичні обсяги послуг) за спірні періоди станом на час розгляду справи є таким, що настав.

В ході розгляду справи позивачем спочатку зменшено позовні вимоги, а потім їх збільшено та фактично пред`явлено вимогу про стягнення з відповідача 92.378.937,94 грн основного боргу за надані за договором послуги.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Матеріали справи свідчать, що відповідач в порушення умов договору не виконав зобов`язання з оплати послуги з передачі електричної енергії у повному обсязі, в результаті чого виникла заборгованість перед позивачем за період жовтень, листопад 2024 року, квітень-серпень 2025 року, яка становить 92.378.937,94 грн, розмір якої не оспорено відповідачем.

Разом з цим, відповідачем подано копії платіжних інструкцій

№ 4191078 від 18.09.2025 на суму 12.858.907,03 грн,

№ 4203662 від 29.09.2025 на суму 1.728,43 грн,

№ 4203660 від 29.09.2025 на суму 8.265.569,46 грн,

№ 4203661 від 29.09.2025 на суму 366.583,51 грн,

№ 4215521 від 08.10.2025 на суму 15.495.448,05 грн,

№ 4215520 від 08.10.2025 на суму 2.498.730,71 грн,

№ 4227530 від 20.10.2025 на суму 17.913.065,40 грн,

№ 4227531 від 20.10.2025 на суму 80.520,31 грн,

№ 4227532 від 20.10.2025 на суму 593,05 грн, які свідчать, що відповідач перерахував позивачу кошти в загальному розмірі 57.481.145,95 грн, в «призначенні платежу» вказано оплата згідно договору № 0539-02041-ПП від 01.01.2024 за послуги з передачі е/е за період жовтень, листопад 2024 року, березень, квітень, травень, червень, липень 2025 року.

Позивачем в свою чергу подано копії платіжних інструкцій

№ 4234833 від 27.10.2025 на суму 7.808.750,27 грн,

№ 4234832 від 27.10.2025 на суму 10.084.074,94 грн,

№ 4254182 від 07.11.2025 на суму 15.976.402,49 грн,

№ 4265288 від 18.11.2025 на суму 1.028.564,31 грн, які свідчать що відповідач перерахував позивачу кошти в загальному розмірі 34.897.792,01 грн, в «призначенні платежу» вказано оплата згідно договору № 0539-02041-ПП від 01.01.2024 за послуги з передачі е/е за період липень, серпень 2025 року.

Стаття 231 Господарського процесуального кодексу України містить вичерпний перелік підстав з яких господарський суд закриває провадження у справі.

Закриття провадження у справі це форма завершення справи, яке зумовлене передбаченими законом обставинами, які повністю відкидають можливість судочинства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, в тому випадку коли спір врегульовано самими сторонами шляхом перерахування боргу (передачі майна чи усунення перешкод у користуванні ним) після звернення кредитора з позовом за умови подання доказів такого врегулювання.

Надані сторонами докази свідчать про відсутність предмету спору, що у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, тягне за собою закриття провадження у справі в частині стягнення з відповідача 92.378.937,94 грн (34.897.792,01 грн + 57.481.145,95 грн) основного боргу.

Відповідно до ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач, в порушення умов договору, у визначені строки оплату за надані послуги не провів, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.

Оскільки укладеним між сторонами договором визначений саме такий порядок розрахунків за надану послугу, як оплата планових платежів та оплата за актом приймання-передачі послуги, то невиконання або неналежне виконання користувачем як зобов`язання з оплати планового обсягу на умовах попередньої оплати, так і зобов`язання з оплати фактичного обсягу послуги, отриманої за розрахунковий місяць, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків порушення зобов`язання та настання відповідальності за порушення грошового зобов`язання, зокрема, згідно з нормами ст. 611, 625 Цивільного кодексу України.

Подібна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.08.2022 у справі № 912/1941/21 та постановах Верховного Суду від 09.11.2022 у справі № 904/5899/21, від 24.11.2022 у справі № 927/713/21, від 23.11.2023 у справі № 925/654/22, від 13.03.2024 у справі № 904/5899/21.

В зв`язку з тим, що відповідач припустився прострочення з оплати наданих послуг позивач на підставі ст. 625 Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача 457.368,07 грн 3% річних та 185.036,78 грн інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами договору інший розмір процентів не визначений.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Наведена норма свідчить про те, що інфляційні нарахування та 3% річних можуть бути нараховані лише за весь час прострочення платежу, а тому день фактичної оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися нарахування.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відтак, вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 в контексті застосування частини другої статті 625 ЦК України засвідчила наступне:

(1) величина приросту індексу споживчих цін має заокруглюватися до десяткового числа після коми;

(2) при обчисленні інфляційних збитків за наступний період до початкової заборгованості включається вартість грошей (боргу), яка визначається з урахуванням індексу інфляції за попередній період.

Також Верховний Суд у постанові від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 виснував, що порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 Цивільного кодексу України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України № 1078).

Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено розрахунок індексу інфляції не за окремі інтервали часу, а в цілому за весь період прострочення і якщо індекс інфляції в окремі періоди є меншим за одиницю та має при цьому економічну характеристику «дефляція», то це не змінює його правової природи та не може мати наслідком пропуску такого місяця, оскільки протилежне зруйнує послідовність математичного ланцюга розрахунків, визначену Порядком проведення індексації грошових доходів населення.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 наведено наступний висновок.

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідача 185.036,78 грн інфляційних втрат та 452.450,90 грн 3% річних (за розрахунками суду).

Відповідно до ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

В іншій частині позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних в позові слід відмовити, оскільки розрахунок здійснено позивачем без врахування ч. 5 ст. 254 Цивільного кодексу України, а отже невірно визначено період прострочення.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом статті 76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Зважаючи на вищевказане, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При розподілі судового збору судом враховано ту обставину, що відповідач частково розрахувався з позивачем після звернення позивача з позовом до суду.

Суд розглянувши подане відповідачем клопотання про відстрочення виконання рішення суду на 12 (дванадцять) місяців відзначає наступне

Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Відстрочення виконання рішення - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю.

Підставою для відстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

При розгляді заяв щодо відстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР.

Обґрунтовуючи подану заяву відповідач зазначає, що основну заборгованість відповідачем погашено повністю. Відповідач першою підставою, що унеможливлює виконання рішення посилається на введення указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 воєнного стану, який триває дотепер. Згідно додатку до постанови НКРЕКП № 1411 від 13.11.2018 місцем провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є територія м. Києва в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата, а також частково визначена територія Київської області. На території міста Києва ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» є власником та експлуатує абсолютну більшість електричних мереж у межах міста. Основним джерелом доходів відповідача є кошти, які надходять на поточні рахунки ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», які споживачі електричної енергії вносять як плату за отримані послуги з розподілу електричної енергії. Починаючи з 24.02.2022, по території України здійснюються систематичні ракетні обстріли, систематичними також є оголошення сигналів повітряної тривоги. Відповідач звертає увагу суду на загальновідомий факт, що ворогом з території російської федерації постійно здійснюються обстріли енергетичної інфраструктури України, що в силу приписів ч. 3 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України не потребує доказування. Так, з 2022 року і по нині, а особливо напередодні опалювального періоду та після його початку, відбуваються масовані ракетні та авіаційні удари по енергетичній інфраструктурі, що призводить до вкрай тяжких наслідків. Як показує статистика, більшість ракетних обстрілів та атак з повітря ударними безпілотними літальними апаратами припадає на столицю України, що відчувають на собі всі кияни та гості столиці, особливо вночі. Так, об`єкти ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» як оператора системи розподілу також зазнають значних пошкоджень та підлягають відновленню, що потребує значних фінансових витрат. Починаючи з вересня-жовтня 2025 року, НЕК «Укренерго», як оператором системи передачі, знову запроваджені в Україні графіки відключення електричної енергії всім споживачам, як непобутовим, так і побутовим. Відповідач є критично важливим та стратегічним підприємством в Київському регіоні, зокрема в столиці України - місті Києві та є підприємством паливно-енергетичного комплексу, критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення столичного регіону в особливий період (наказ Міністерства енергетики України № 107 від 24.03.2023 «Про визначення підприємств паливно-енергетичного комплексу критично важливими для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період (протокол № 2)»). Першочерговим завданням ПРАТ «ДТЕК Київські електромережі» є забезпечення безперебійного електрозабезпечення міста Києва, тому відновлення енергетичної інфраструктури є пріоритетом серед інших зобов`язань відповідача. Відтак, кошти, які отримує відповідач під час здійснення своєї господарської діяльності, а також накопичені резерви, що мають цільове призначення, скеровуються в першу чергу на відновлення, ремонт та обслуговування електричних мереж розподілу електричної енергії. Негайне виконання рішення матиме наслідком арешт рахунків відповідача, що в свою чергу може створити загрозу настання негативних невідворотних наслідків для енергозабезпечення столиці України та Київського регіону, зокрема: неможливості оперативного відновлення пошкоджених мереж через відсутність обігових коштів для закупівлі обладнання для заміни і ремонту пошкодженого електрообладнання; перебоїв з виїздом аварійних бригад для відновлення пошкоджених, в т.ч. ракетними обстрілами мереж та об`єктів енергетики; зрив діяльності компанії по плановому та аварійному ремонтах трансформаторних підстанцій, кабельних ліній електропередач; нестабільне електрозабезпечення або повна його відсутність найголовніших органів державної влади та управління усіх ланок та рівнів, через триваючу військову агресію російської федерації та постійні обстріли. Відповідач, будучи приватним підприємством, не забезпечений фінансовою підтримкою міжнародної спільноти та може розпоряджається виключно грошовими коштами, отриманими від господарської діяльності.З огляду на становище, в якому опинився відповідач існують об`єктивні обставини передбачені ст. 331 ГПК України для відстрочення виконання судового рішення у разі повного або часткового задоволення судом позовних вимог.

За наведених обставин відстрочення виконання рішення суду для відповідача в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання судового рішення, а відповідною заявою він лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, забезпечити у майбутньому повне виконання рішення та погашення заборгованості перед позивачем.

За таких обставин, суд дійшов висновку про достатню винятковість наведених обставин для застосування визначеної ст. 331 Господарського процесуального кодексу України процедури відстрочення виконання судового рішення про стягнення коштів за неналежне виконання договору, а тому вважає можливим відстрочити виконання даного рішення Господарського суду міста Києва від 09.12.2025 у справі № 910/9058/25 на 12 (дванадцять) місяців, тобто до 09.12.2026.

Таким чином, заява відповідача про відстрочення виконання рішення суду у справі № 910/9058/25 підлягає задоволенню повністю.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення.

Керуючись ст. 129, ст.ст. 237, 238, 240 ГПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення 92.378.937,94 грн основного боргу закрити.

3. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (04080, м. Київ, вул. Новокостянтинівська, 20; ) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 25; ) 185.036 (сто вісімдесят п`ять тисяч тридцять шість) грн 78 коп. інфляційних втрат, 452.450 (чотириста п`ятдесят дві тисячі чотириста п`ятдесят) грн 90 коп. 3% річних, 846.108 (вісімсот сорок шість тисяч сто вісім) грн 67 коп. витрат по сплаті судового збору, відстрочивши виконання рішення Господарського суду міста Києва № 910/9058/25 від 09.12.2025 до 09.12.2026.

4. В іншій частині в позові відмовити повністю.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Повне рішення складено 17.12.2025.

СуддяВ.В.Сівакова