РІШЕННЯ

м. Київ

18.12.2025Справа № 922/3080/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Герасименко О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу №922/3080/25 за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, Харківська обл., місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепрін-Проект» (02002, місто Київ, вулиця Митрополита Андрея Шептицького, будинок 4; ) про стягнення збитків, за участю представників позивача Ващенко Т.Д, відповідача Попеля Д.В.

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. Позивач звернувся до суд для компенсації збитків, завданих порушенням відповідачем своїх податкових зобов`язань.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. 16.08.2022 між КП «Харківські теплові мережі» (замовник) та ТОВ «Тепрін-Проект» (виконавець) укладено Договір №69081605 про надання послуг (далі Договір).

2.2. КП «Харківські теплові мережі» та ТОВ «Тепрін-Проект» підписано акти наданих послуг:

- №1 за 16 грудня 2022 р. на загальну суму 1 105 054,66 грн (з виключанням вартості матеріалів, що постачає замовник) включно ПДВ 184 175,78 грн;

- №2 за 16 грудня 2022 р. на загальну суму 1 105 054,66 грн (з виключанням вартості матеріалів, що постачає замовник) включно ПДВ 184 175,78 грн;

- №3 за 16 грудня 2022 р. на загальну суму 1 918 125,00 грн (з виключанням вартості матеріалів, що постачає замовник) включно ПДВ 319 687,50 грн;

- №4 за 16 грудня 2022 р. на загальну суму 1 992 187,50 грн (з виключанням вартості матеріалів, що постачає замовник) включно ПДВ 332 031,25 грн;

- №5 за 16 грудня 2022 р. на загальну суму 375 155,96 грн (з виключанням вартості матеріалів, що постачає замовник) включно ПДВ 62 525,99 грн;

- №6 за 16 грудня 2022 р. на загальну суму 322 995,24 грн (з виключанням вартості матеріалів, що постачає замовник) включно ПДВ 53 832,54 грн;

- №7 за 16 грудня 2022 р. на загальну суму 375 155,96 грн (з виключанням вартості матеріалів, що постачає замовник) включно ПДВ 62 525,99 грн;

- №8 за 16 грудня 2022 р. на загальну суму 171 062,16 грн, включно ПДВ 28 510,36 грн;

- №9 за 16 грудня 2022 р. на загальну суму 109 325,44 грн, включно ПДВ 18 220,91 грн;

-№10 за 16 грудня 2022 р. на загальну суму 171 062,15 грн, включно ПДВ 28 510,36 грн.

2.3. Відповідно до платіжної інструкції №533 від 04.01.2023 КП «Харківські теплові мережі» здійснило перерахування коштів у розмірі 7 645 178,69 грн на користь ТОВ «Тепрін-Проект».

2.4. Відповідачем для звітності щодо господарських операцій, здійснених в межах Договору, направлено до податкового органу податкові накладні:

- №2 від 16.12.2022 на суму 1 105 054,66 грн (184 175,78 грн ПДВ);

- №3 від 16.12.2022 на суму 1 105 054,66 грн (184 175,78 грн ПДВ);

- №4 від 16.12.2022 на суму 1 918 125,00 грн (319 687,50 грн ПДВ);

- №5 від 16.12.2022 на суму 1 992 187,50 грн (332 031,25 грн);

- №6 від 16.12.2022 на суму 375 155,96 грн (62 525,99 грн ПДВ);

- №7 від 16.12.2022 на суму 322 995,24 грн (53 832,54 грн ПДВ);

- №8 від 16.12.2022 на суму 375 155,96 грн (62 525,99 грн ПДВ);

- №9 від 16.12.2022 на суму 171 062,16 грн (28 510,36 грн ПДВ);

- №11 від 16.12.2022 на суму 171 062,15 грн (28 510,36 грн ПДВ).

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Предметом позову є стягнення збитків у розмірі 1 255 975,55 грн.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 11, 22 Цивільного кодексу України.

3.3. Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача компенсації збитків, завданих порушенням відповідачем податкових зобов`язань.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧА.

4.1. Відповідач не надав відзив на позовну заяву.

4.2. У судовому засіданні представник висловив заперечення щодо позову та просив суд відмовити у його задоволенні.

4.3. Обґрунтовуючи заперечення щодо позову, відповідач зазначає:

- факт будь-яких порушень не є встановлений та підтверджений належними доказами, так як з боку відповідача було вжито всі належні заходи згідно закону, з дотримання всіх правил і наданням документів, було подано на реєстрацію усі податкові накладні;

- лише контролюючий орган може встановлювати обставини, якими підтверджується вчинення платниками податків правопорушень. Обов`язок доведення вини Кодексом покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу не можливо буде притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини;

- у випадку задоволення позову, в даному судовому провадженні судом, з відповідача буде стягнуто суму ПДВ в подвійному розмірі, одна сума яку буде присуджено судом та інша, яка вже була сплачена податковому органу і не була повернута відповідачу.

5. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

5.1. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.09.2025 прийнято позовну заяву КП «Харківські теплові мережі» до розгляду та відкрито провадження у справі №922/3080/25, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін.

5.1.1. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, оформленого відповідно до ст. 165 ГПК України, - протягом п`ятнадцяти днів, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

5.2. Відповідно до довідки про доставку електронного листа, ухвалу суду про відкриття провадження у справі доставлено до електронного кабінету відповідача 09.09.2025 о 20 год. 15 хв.

5.3. Отже, у строк до 24.09.2025 включно відповідач мав подати до суду відзив на позовну заяву/клопотання про продовження строку на подання відзиву.

5.4. Суд зазначає, що станом на день прийняття рішення судом, ні відзив, ні відповідне клопотання від відповідача до суду не надходили.

5.5. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 02.10.2025 передано справу №922/3080/25 за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

5.6. Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.10.2025 справу №922/3080/25 передано на розгляд судді Курдельчуку І.Д.

5.7. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.10.2025 прийнято справу до провадження та встановлено, що заяви по суті справи та з процесуальних питань мають бути подані у строки, встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.09.2025.

5.8. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 надано можливість представнику позивача брати участь в засіданні 18.11.12025 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через сервіс «Система захищеного відеокнференцзв`язку з судом».

5.9. 18.11.2025 суд відклав підготовче засідання на 27.11.2025 за клопотанням представника відповідача, який 18.11.2025 року як захисник фізичної особи мав брати участь у судовому розгляді кримінальної справи №756/8789/23.

5.10. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.11.2025 надано можливість представнику позивача брати участь в засіданні 27.11.2025 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через сервіс «Система захищеного відеокнференцзв`язку з судом».

5.11. 27.11.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення.

5.11.1. Відповідно до частини 1 статті 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

5.11.2. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву (частина 2 статті 161 ГПК України).

5.11.3. Згідно з частиною 5 статті 161 ЦК України суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

5.11.4. Суд зазначає, що відповідачу не надався дозвіл щодо подання додаткових пояснень з питань по даній справі, а тому подані додаткові пояснення не приймаються до розгляду.

5.12. У підготовчому засіданні 27.11.2025 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті у судовому засіданні на 18.12.2025. Проте його усні пояснення з викладом позиції щодо позову будуть взяті до уваги.

5.13. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.11.2025 надано можливість представнику позивача брати участь в засіданні 18.12.2025 в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів через сервіс «Система захищеного відеокнференцзв`язку з судом».

5.14. Суд, розглянувши у судовому засіданні 18.12.2025 клопотання відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили судового рішення в адміністративній справі № 320/57977/25, дійшов висновку про відмову у його задоволенні, з огляду на наступне.

5.14.1. Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

5.14.2. Відповідач, обґрунтовуючи клопотання про зупинення провадження, зазначає, що у справі № 320/57977/25 буде встановлюватися обставина правомірності чи неправомірності відмови податкового органу реєстрації податкових накладних, яка є однією із підстав позову у даній справі.

5.14.3. Суд зазначає, що відповідачу були (мали бути відомими) обставини рішення контролюючого органу щодо відмови в реєстрації податкових накладних не 10 днів з дня ухвалення рішення таким органом на початку 2023, а тому відповідач міг вживати заходи щодо оскарження рішення податкового органу в судовому порядку до початку розгляду даної справи по суті та відповідно здійснити подання клопотання про зупинення провадження в межах проведення підготовчого провадження.

5.14.4. У свою чергу почав оскаржувати дії контролюючого органу за спливом двох місяців після відкриття провадження у даній справі про стягнення збитків та за спливом 2 років та 8 місяців, до Київського окружного адміністративного суду відповідачем подано позов 21.11.2025. Водночас суд відкриваючи провадження у псраві не вирішував питання поновлення будь-яких строків.

5.14.5. З наведеного вбачається недобросовісна поведінка відповідача у даній справі, оскільки дії направлені на затягування розгляду господарської справи.

5.14.6. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках: об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

5.14.7. В той же час, відповідно до частини 3 статті 195 ГПК України провадження у справі на стадії її розгляду по суті зупиняється тільки з підстав, встановлених пунктами 1-3-1 частини першої статті 227 та пунктом 1 частини першої статті 228 цього Кодексу, а тому заявлені відповідачем підстави для зупинення провадження не можуть бути покладенні для прийняття судового рішення про зупинення провадження на стадії розгляду справи по суті.

5.14.8. Враховуючи наведене, приписи частини 3 статті 195 ГПК України та недобросовісну поведінку відповідача, суд дійшов висновку про те, що клопотання про зупинення провадження не підлягає задоволенню. У разі вирішення спору у адміністративній справі на користь відповідача, він наділений правом на перегляд рішенян господарського сдуд за нововиявленими обставинами.

5.14.9. Ухвала, постановлена судом без оформлення окремого документа, та зазначена у протоколі судового засідання.

5.15. У судовому засіданні 18.12.2025, відповідно до положень статей 233, 240 ГПК України, було оголошено вступну та резолютивну частини рішення, повідомлено представників учасників справи, коли буде складено повне судове рішення.

6. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

6.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи поніс позивач збитки? Якщо так, то чи наявний причинно-наслідковий зв`язок між збитками позивача та діями/бездіяльністю відповідача, та чи дії/бездіяльність відповідач є протиправними?

6.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на перше, друге та третє запитання, а відповідач навпаки.

7. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ПІДСТАВИ СТЯГНЕННЯ ЗБИТКІВ.

7.1. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

7.2. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (пункт 8 частини 2 статті 16 ЦК України).

7.3. Відповідно до частини 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

7.4. Частиною 2 статті 22 ЦК України визначено, що збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

7.5. Суд враховує висновки Верховного Суду, зроблені у постанові від 11.11.2021 (справа № 910/7511/20), а саме:

1) збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати;

2) збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (lucrum cessans), яка відрізняється від реальних збитків (damnum emergens) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном;

3) для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки особи (боржника); збитків, заподіяних такою особою; причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди;

4) при цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

7.6. Суд зазначає, що для вирішення спору про стягнення збитків потрібно встановити обставину понесення відповідачем збитків, обставину здійснення відповідачем певних дій або допущення бездіяльності, що могли призвести до понесення позивачем збитків, причинно-наслідковий зв`язок між вказаними обставинами, а також вину відповідача, яка виражається у протиправності дій або бездіяльності.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ОБСТАВИНИ ПОНЕСЕННЯ ЗБИТКІВ.

8.1. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

8.2. Відповідно до пункту 1.1 Договору в порядку та на умовах, визначеним цим Договором, виконавець зобов`язується з використанням матеріалів замовника надати за кодом по ДК 021-2015:98390000-3 інші послуги (Послуги з виготовлення частин котельного барабанного пилогазового агрегату ст. №6 інв. №4021. Замовник зобов`язується прийняти надані послуги та сплатити виконавцю їх вартість у строки визначенні умовами цього Договору.

8.3. Відповідачем надано, а позивачем прийнято послуги на загальну суму 7 645 178,73 грн (в тому числі 1 274 196,46 грн ПДВ) відповідно до актів наданих послуг за Договором.

8.4. Позивачем для виконання умов Договору здійснено перерахування на користь відповідача 7 645 178,69 грн.

8.5. Пунктом 6.3.3 Договору перебачено, що виконавець зобов`язаний нести всі ризики та витрати, пов`язані з наданням послуг, включаючи оплату податків та інших зборів і обов`язкових платежів у відповідності до вимог законодавства України.

8.6. Відповідачем для звітності щодо господарських операцій, здійснених в межах Договору, направлено до податкового органу податкові накладні на загальну суму 7 535 853,29 грн (1 255 975,55 грн ПДВ).

8.7. З візуального відображення електронної сторінки «Електронного кабінету» (електронна адреса: cabinet.tax.gov.ua) вбачається, що статус податкових накладних №2 від 16.12.2022, №3 від 16.12.2022, №4 від 16.12.2022, №5 від 16.12.2022, №6 від 16.12.2022, №7 від 16.12.2022, №8 від 16.12.2022, №9 від 16.12.2022, №11 від 16.12.2022 відмовлено за рішенням Комісії «Скаргу не задоволено».

8.8. Відповідач підтверджує обставину зупинки 12.01.2023 податковим органом реєстрації вказаних податкових накладних та прийняття 13.02.2023 рішення ГУ ДПС у м. Києві про відмову в реєстрації вищевказаних податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

8.9. Господарські операції, зокрема щодо надання послуг, є об`єктом оподаткування за податком на додану вартість.

8.10. За результатом вчинення суб`єктами господарської операції подається податкова звітність, зокрема платником податку на додану вартість, який виступає продавцем/надавачем послуг, подається податкова накладна, а саме: відповідно до статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням кваліфікованого електронного підпису або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

8.11. Подання та реєстрація надавачем послуг податкових накладних є підставою для включення у свою податкову звітність отримувачем послуг інформації щодо вчинення господарської операції з визначенням податкового кредиту.

8.12. Згідно з пунктом 14.1.181 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V (податок на додану вартість) цього Кодексу.

8.13. Отже, як вбачається з Податкового кодексу України, не реєстрація або відмова у реєстрації податкових накладних надавача послуг, позбавляє отримувача послуг включити до своєї податкової звітності податковий кредити, що у свою чергу порушує законний майновий інтерес та позбавляє отримувача послуг на очікуваний дохід у формі права на зменшення суми податкового зобов`язання або бюджетного відшкодування.

8.14. За умови виконання своїх обов`язків відповідачем, позивач безумовно отримав би право на реалізацію свого законного майнового інтересу шляхом зменшення суми податкового зобов`язання або бюджетного відшкодування.

8.15. З наведеного вище вбачається, що відсутність реєстрації податкових накладних відповідача в Єдиному реєстрі податкових накладних позбавляє позивача права на віднесення податку на додану вартість до складу податкового кредиту у сумі 1 255 975,55 грн, що є збитками позивача у формі упущеної вигоди.

9. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ДІЇ/БЕЗДІЯЛЬНІСТЬ, ПРИЧИННО-НАСЛІДКОВИЙ ЗВ`ЯЗОК ТА ВИНУ.

9.1. З обґрунтування позову вбачається, що відсутність реєстрації податкових накладних на господарські операції, вчиненні в межах виконання Договору, є відповідальністю відповідача.

9.2. З пояснень відповідача вбачається, що ним було вжито заходів щодо оскарження рішення контролюючого податкового органу про відмову реєстрації податкових накладних до контролюючого органу вищого рівня, однак контролюючим органом вищого рівня відмовлено у задоволенні скарг на рішення про відмову у реєстрації податкових накладних.

9.3. Суд зазначає, що на час розгляду справи по суті, наявні обставини відмови у реєстрації податкових накладних відповідача, а правомірність такої відмови не є предметом розгляду у даній справі та судів господарської юрисдикції в цілому, а тому рішення контролюючого податкового органу для розгляду даної справи має характер преюдиційності.

9.4. Суд в цьому контексті також зазначає, що заперечення відповідача на відсутність в діях/бездіяльності відповідача протиправної поведінки, а також встановлення такої протиправної поведінки лише податковими органами та судами відповідної юрисдикції є необґрунтованими, оскільки податковим органом була зупинена реєстрація податкових накладних, а у подальшому прийнято рішення про відмову у реєстрації та рішення про відмову у скасуванні рішення про відмову у реєстрації, а тому вказані рішення податкової свідчать про недотримання відповідачем податкового законодавства в частині виконання обов`язку реєстрації податкових накладних.

9.5. З наведеного вище вбачається, що господарський суд не виходить за межі своєї предметної юрисдикції, а лише вирішує питання врахування/неврахування обставин прийняття податковими органами рішень щодо правомірності дій/бездіяльності відповідача та їх наслідків, необхідних для прийняття рішення у даній справі.

9.6. Отже, наведене дає підстави для висновку щодо наявності причинно-наслідкового зв`язку, між діями/бездіяльністю відповідача, що встанволено рішеннями податкових органів, якими було прийнято рішення про відмову у реєстрації податкових накладних, що у свою чергу позбавило позивача на включення у звітну податкову документацію податкового кредиту на суму 1 255 975,55 грн.

9.7. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всі елементів цивільного делікту, а тому відповідач несе відповідальність за збитки позивача у формі упущеної вигоди розмірі 1 255 975,55 грн.

9.8. Окремо про заперечення відповідача щодо притягнення до подвійної відповідальності, суд зазначає, що відшкодування збитків позивачу та перерахунок податку на додану вартість на спеціальний рахунок є різними правовідносинами, які мають різне правове підґрунтя, оскільки відшкодування збитків це форма відповідальності за нанесення таких збитків, а перерахування податку на додану вартість це правовідносини між платником податку та податковим органом та не є формою будь-якого притягнення до відповідальності.

10. ВИСНОВОК СУДУ ПРО ЗАДОВОЛЕННЯ ПОЗОВУ.

10.1. Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

10.2. Частинами 3-4 статті 13 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

10.3. Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

10.4. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

10.5. Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994р. Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.

10.6. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статтею 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

10.7. Враховуючи висновки суду по окремим питанням та встановленні обставини, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

11. СУДОВІ ВИТРАТИ.

11.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 129 ГПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 15 071,70 грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепрін-Проект» (02002, місто Київ, вулиця Митрополита Андрея Шептицького, будинок 4; ) на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (61037, Харківська обл., місто Харків, вулиця Мефодіївська, будинок 11; ) 1 255 975,55 грн збитків та витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 071,70 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.12.2025

Суддя Ігор Курдельчук