РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2025Справа № 910/12818/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Олві Груп Україна» (просп. Академіка Глушка, буд. 29, оф.300, м. Одеса, 65104; ідентифікаційний код 42759122)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шулявська-Капітал» (вул. Шулявська, буд. 7, м. Київ, 04116; ідентифікаційний код 44648770)

про стягнення 462 205, 52 грн,

без виклику представників учасників справи,

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «Олві Груп Україна» (далі за текстом ТОВ «Олві Груп Україна», Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Шулявська-Капітал» (далі за текстом ТОВ «Шулявська-Капітал», Відповідач) про стягнення 330 931, 09 грн - пені, 98 181, 17 грн - інфляційних втрат та 33 093, 26 грн - 3% річних за неналежне виконання договору перевезення вантажу №23012024 від 23.01.2024 (далі за текстом Договір).

В обґрунтування заявлених вимог, Позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду з позовом, в порушення норм чинного законодавства прав та законних інтересів Позивача, Відповідач не виконав свого обов`язку щодо виконання рішення суду у справі № 910/15454/24, що стало підставою для Позивача (кредитора) нарахувати на підставі статті 625 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) 3 % річних та інфляційні втрати, а також пеню на підставі пункту 5.10 Договору.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Із поданого відзиву вбачається, що Відповідачем не заперечується не виконання рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі № 910/15454/24, однак зазначається, що здійснені Позивачем нарахування штрафних санкцій не сумісним з принципом розумності, справедливості та носить не компенсаційний характер оскільки ціна позову складає майже третину від загальної суми заборгованості за Договором.

3. Процесуальні дії у справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

05.11.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

Приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі № 910/15454/24 позов ТОВ «Олві Груп Україна» задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «Шулявська-Капітал» на користь ТОВ «Олві Груп Україна» 1 250 715 грн 60 коп. основного боргу, 45 500 грн 99 коп. пені, 3% річних на суму 5 250 грн 11 коп., 27 912 грн 89 коп. інфляційних втрат та витрати по сплаті судового збору на суму 15 952 грн 56 коп.

Вказане рішення залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 26.08.2025 та набрало законної сили 26.08.2025 у зв`язку з чим Господарським судом міста Києва 23.10.2025 видано наказ на примусове виконання такого рішення.

Позивач зазначає, що станом на дату звернення до суду з даним позовом Відповідачем не виконано рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі № 910/15454/24 та відповідно не сплачено присуджені до стягнення кошти.

Зазначене стало підставою для нарахування Позивачем на існуючу суму боргу (1 250 715, 60 грн) пені на підставі пункту 5.10 Договору та статті 625 ЦК України пені, 3 % річних та інфляційні втрати згідно наданого розрахунку, починаючи з 04.12.2024.

При цьому судом встановлено, що у справі № 910/15454/24 такі нарахування здійснювалися у строк до 03.12.2024.

Із наданого Відповідачем відзиву вбачається, що ним не заперечується обставини не сплати Позивачу коштів за рішенням Господарського суду міста Києва № 910/15454/24 від 15.05.2025, а доводи останнього ґрунтуються на тому, що такі нарахування є несправедливими та надмірними з огляду на існуючу суму боргу.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 та 5 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту статей 526, 599, 611, 625 ЦК України вбачається, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення.

Аналогічна правова позиція викладена в пункті 6.5 постанови Верховного Суду від 04.10.2019 у справі № 915/880/18.

При цьому, суд зазначає, що саме лише прийняття господарським судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 07.03.2018 у справі № 910/3855/17.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Нарахуванням Позивачем інфляційних втрат та 3 % річних є правом кредитора (Позивача), яке він може реалізувати при неналежному виконанні боржником грошового зобов`язання, що наразі допущено Відповідачем та водночас є підставою для настання для останнього відповідних правових наслідків, в даному випадку передбачених частиною 2 статтею 625 ЦК України.

Так, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього виникає обов`язок сплатити кредитору разом із сумою основного боргу суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три проценти річних від простроченої суми.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

У постанові від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 (провадження № 12-189гс19) Велика Палата Верховного Суду, аналізуючи правову природу правовідносин, які виникають на підставі положень статті 625 ЦК України, зробила висновок про те, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та трьох процентів річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово зазначала, що у статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення.

Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Такий правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 686/21962/15-ц, від 31.10.2018 у справі № 161/12771/15-ц, від 19.06.2019 у справі № 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 711/4010/13, від 23.06.2020 у справі № 536/1841/15-ц, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17, від 22.09.2020 у справі № 918/631/19, від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17.

В силу зазначеного вище, суд дійшов висновку, що Відповідачем допущено порушення договірного зобов`язання, що є преюдиційною обставиною, встановленою у рішенні Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі № 910/15454/24 у зв`язку з чим Позивачем правомірно здійснено нарахування 3 % річних, інфляційні втрати на суму заборгованості, яка не сплачена Відповідачем на виконання вказаного рішення суду.

Докази зворотного матеріали справи не містять.

Що стосується пені, суд вказує, що остання нарахована Позивачем на підставі пункту 5.10 Договору, яким закріплено, що за несвоєчасну оплату наданих послуг замовник сплачує експедитору пеню, що обчислюється від вартості неоплачених послуг у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла в період, за який нараховується пеня.

Враховуючи положення пунктів 7.2 та 7.3 Договору, суд дійшов висновку, що станом на дату ухвалення даного рішення Договір є чинним для сторін, що свідчить про правомірність застосування до Відповідача пені, погодженої сторонами у Договорі.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок пені за період з 04.12.2024 21.10.2025 суд зазначає, що дійсно як вірно звертає увагу суду Позивач, обмеження щодо строку нарахування неустойки, встановлені частиною 6 статті 232 ГК України втратили чинність разом із ГК України.

Однак, суд вважає, що за період з 04.12.2024 по 27.08.2025 обмеження згідно частини 6 статті 232 ГК України були чинними в силу чого пеня має нараховуватися за період з 04.12.2024 04.06.2025, з 28.08.2025-21.10.2025, що за підрахунками суду становить 184 145, 05 грн та 58 423, 84 грн, а загалом 242 568, 89 грн., що свідчить про часткове задоволення вимог в цій частині.

Нарахування 3 % річних на суму 33 093, 26 грн за період 04.12.2024 по 21.10.2025 за перевіркою суду є вірним, натомість нарахування інфляційних втрат за період грудень 2024-вересень 2025 за підрахунками суду становить 98 138, 80 грн, що свідчить про часткове задоволення вимог в цій частині.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини справи, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено факт прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання згідно рішення суду, в силу чого здійснені Позивачем нарахування пені, 3 % річних та інфляційні втрати є обґрунтованими, а позов підлягає частковому задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог із урахуванням коефіцієнту 0,8.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Олві Груп Україна» - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Шулявська-Капітал» (вул. Шулявська, буд. 7, м. Київ, 04116; ідентифікаційний код 44648770) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Олві Груп Україна» (просп. Академіка Глушка, буд. 29, оф.300, м. Одеса, 65104; ідентифікаційний код 42759122) пеню - 242 568 (двісті сорок дві тисячі п`ятсот шістдесят вісім) грн 89 коп, 3 % річних - 33 093 (тридцять три тисячі дев`яносто три) грн 26 коп, інфляційні втрати - 98 138 (дев`яносто вісім тисяч сто тридцять вісім) грн 80 коп та судовий збір 4 485 (чотири тисячі чотириста вісімдесят п`ять) грн 61 коп.

3. У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 17.12.2025

Суддя Антон ПУКАС