РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

08.12.2025Справа № 910/7731/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., при секретарі судового засідання Котиші П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за первісним позовом Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" про стягнення 179 339,32 грн. та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" до Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича про стягнення 113 951,04 грн., за участю представників: позивача за первісним позовом - Рубцової К.В., відповідача за первісним позовом - не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 179 339,32 грн. збитків в порядку регресу на підставі статей 509, 526, 610, 626, 629, 909, 924, 929, 932, 1166, 1172, 1191 Цивільного кодексу України та статей 173, 224, 225, 228, 308, 314, 316 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.06.2025 року відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

09.07.2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" до Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича про стягнення 113 951,04 грн. заборгованості за Договорами-заявками № 16754 від та № 16754 від 16.04.2025 року та відзив на первісний позов, в якому відповідач за первісним позовом просив в задоволенні первісних позовних вимог відмовити в повному обсязі, а також клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

11.07.2025 року позивачем за первісним позовом до суду подано відповідь на відзив відповідача за первісним позовом, в якій позивач просив первісні позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

22.07.2025 року позивачем за первісним позовом до суду подано заперечення на клопотання щодо прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом в одному провадженні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.07.2025 року прийнято для спільного розгляду з первісним позовом зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" до Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича про стягнення 113 951,04 грн., вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом та призначено підготовче засідання на 20.08.2025 року.

04.08.2025 року позивачем за первісним позовом до суду подано відзив на зустрічний позов, в якому позивач за первісним позовом просив в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.09.2025 року викликано представників сторін на 22.09.2025 року у зв`язку з тим, що судове засідання 20.08.2025 року не відбулось.

У судовому засіданні 22.09.2025 року судом протокольною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотанні відповідача за первісним позовом про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у зв`язку з його необґрунтованістю.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.09.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.10.2025 року.

У судовому засіданні 20.10.2025 року судом оголошено перерву у справі на 08.12.2025 року.

У судове засідання 08.12.2025 року представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом не з`явився, про дату час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтуються позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом та вимоги позивача за зустрічним позовом підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.04.2025 року між Фізичною особою-підприємцем Стефанюком Любомиром Михайловичем (позивач за первісним позовом, відповідач за зустрічним позовом, експедитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" (відповідач за первісним позовом, позивач за зустрічним позовом, перевізник, виконавець) укладено Договір-заявку на перевезення вантажу у міжнародному сполученні № 16754 (Договір-заявка), у відповідності до якого маршрут Alwernia (PL) - Івано-Франківськ (UA), тип та характер вантажу: ортофосфатна кислота 23 т; дата завантаження 22.04.2025 р. за адресою: ul. Karola Olszewskiego 25 "Alwernia" S.A., Alwernia 32-566, Польща; Адреса розвантаження: вул. Левинського, 3А, м. Івано-Франківськ; термін доставки: 25.04.2025-28.04.2025 рр. Державний номер автомобіля/напівпричіпа К19704АВ/ НОМЕР_1 . Водій - Сорока Вячеслав.

Також, 16.04.2025 року між експедитором та перевізником укладено Договір-заявку на перевезення вантажу у міжнародному сполученні № 16755 (Договір-заявка), у відповідності до якого маршрут Alwernia (PL) - Івано-Франківськ (UA), тип та характер вантажу: ортофосфатна кислота 23 т; дата завантаження 22.04.2025 р. за адресою: ul. Karola Olszewskiego 25 "Alwernia" S.A., Alwernia 32-566, Польща; Адреса розвантаження: вул. Левинського, 3А, м. Івано-Франківськ; термін доставки: 25.04.2025-28.04.2025 рр. Державний номер автомобіля/напівпричіпа НОМЕР_2 / НОМЕР_3 . Водій - ОСОБА_1 .

На виконання вищевказаних Договорів-заявок складено міжнародні автотранспортні накладні № CMR6721 від 23.04.2025 року та № CMR6725 від 24.04.2025 року.

Як вбачається із документів про очищення EFTCO PL01545595 та PL01545592, перед очищенням транспортних цистерн водіїв ТОВ "Сервіс-Чемпон" було письмово попереджено та повідомлено компанією "EVEREST II S.С." про те, що в силу особливостей конструкції транспортних цистерн неможливо бути впевненим на 100% у її чистоті згідно із стандартами EFTCO, а тому завантаження відбувається під відповідальність перевізника.

24.04.2025 року при прийманні вантажу комісія у складі представників одержувача ТОВ "Галеан", ЛТД та експедитора ФОП Стефанюк Л.М. виявила, що ортофосфатна кислота в цистерні забруднена залишками попереднього вантажу (домішками рослинного походження), що підтверджується актом невідповідності товару від 24.04.2025 року, актом експертизи № В-289 від 25.04.2025 року, актом експертизи № В-289-1 від 25.04.2025 року, актом фільтрації ортофосфатної кислоти доставленої автомобілем НОМЕР_2 / НОМЕР_3 (від забруднення реп`яковою олією) від 28.04.2025 року, актом фільтрації ортофосфатної кислоти доставленої автомобілем К19704АВ/А11652XG (від забруднення реп`яковою олією) від 29.04.2025 року.

01.05.2025 року позивач за первісним позовом звернувся до відповідача за первісним позовом з претензією, повідомив останнього про те, що на вимогу частини 1 статті 30 Конвенції, не пізніше 7 днів від дня отримання вантажу, виключаючи недільні та святкові дні, одержувачем вантажу ТОВ "Галеан", ЛТД отримано вантаж у незадовільному стані та вчиняються відповідні дії, спрямовані на подальше відшкодування завданої школи.

Позивачем за первісним позовом здійснено відшкодування понесених ТОВ "Галеан", ЛТД збитків у загальному розмірі 179 339,32 грн. на підставі пред`явленої претензії ТОВ "Галеан", ЛТД за вих. № 43 від 14.05.2025 року позивачу за первісним позовом, що підтверджується платіжною інструкцією № 1749 від 30.05.2025 року з призначенням платежу: "Оплата згідно претензії вих. № 43 від 14.05.2025".

20.05.2025 року позивач за первісним позовом звернувся до відповідача за первісним позовом з претензією за вих. №2025/05-12, в якій просив останнього визнати факт неналежного виконання Договорів-заявок на перевезення вантажу у міжнародному сполученні № 16754 та № 16755, повернути позивачеві за первісним позовом суму коштів у розмірі відшкодованих ТОВ "Галеан", ЛТД завданих збитків, що становить 179 339,32 грн. протягом 14 діб моменту отримання відповідачем за первісним позовом претензії.

26.05.2025 року відповідачем за первісним позовом надано відповідь на претензію позивача за первісним позовом, в якій повідомив остатнього проте, що ТОВ "Сервіс-Чемпіон" виконав взяті на себе Договорами-заявками № 16754 та № 16755 зобов`язання належним чином та в повному обсязі, крім того зазначив про те, що позивачем за первісним позовом не надано жодного документу, який підтверджує факт того, що незадовільний стан (неналежна якість) товару є наслідком неналежного виконання ТОВ "Сервіс-Чемпіон" своїх зобов`язань.

Приписами частини 1 та 2 статті 1166 Цивільного кодексу України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 статті 1172 Цивільного кодексу України визначено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Відповідно до статті 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Згідно зі статтею 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до частини 11, 12 статті 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" перевезення вантажів супроводжується товарно-транспортними документами, складеними мовою міжнародного спілкування залежно від обраного виду транспорту або державною мовою, якщо вантажі перевозяться в Україні. Таким документом, в тому числі, може бути міжнародна автомобільна накладна (CMR). Факт надання послуги при перевезенні підтверджується єдиним транспортним документом або комплектом документів (залізничних, автомобільних, авіаційних накладних, коносаментів тощо), які відображають шлях прямування вантажу від пункту його відправлення до пункту його призначення.

З огляду на те, що виконання перевезень автомобільним транспортом, передбачене міжнародними товаро-транспортними накладними № CMR6721 від 23.04.2025 року та № CMR6725 від 24.04.2025 року, відбувалися з перетином державного кордону України, до вказаних правовідносин сторін слід застосовувати положення Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів 1956 року (Конвенція).

За приписами частини 1 статті 1 Конвенції ця Конвенція застосовується до будь-якого договору автомобільного перевезення вантажів транспортними засобами за винагороду, коли зазначені в договорі місце прийняття вантажу для перевезення і місце, передбачене для доставки, знаходяться у двох різних країнах, з яких принаймні одна є договірною країною, незважаючи на місце проживання і громадянство сторін.

У відповідності до статті 4 Конвенції договір перевезення підтверджується складанням вантажної накладної. Відсутність, неправильність чи утрата вантажної накладної не впливають на існування та чинність договору перевезення, до якого й у цьому випадку застосовуються положення цієї Конвенції.

Статтею 8 Конвенції визначено, зокрема, що приймаючи вантаж, перевізник перевіряє зовнішній стан вантажу і його упаковки.

Відповідно до статті 9 Конвенції вантажна накладна є первинним доказом укладання договору перевезення, умов цього договору і прийняття вантажу перевізником. Якщо вантажна накладна не містить спеціальних застережень перевізника, то, якщо не доведено протилежне, припускається, що вантаж і його упаковка були зовні в належному стані в момент прийняття вантажу перевізником, і що кількість вантажних місць, а також їх маркування та нумерація відповідали заявам, які містилися у вантажній накладній.

Згідно зі статтею 17 Конвенції перевізник несе відповідальність за повну чи часткову втрату вантажу або за його ушкодження, що сталися з моменту прийняття вантажу для перевезення і до його доставки, а також за будь-яку затримку доставки.

Однак, перевізник звільняється від відповідальності, якщо втрата вантажу, його ушкодження чи затримка його доставки стались внаслідок дій або недогляду позивача, внаслідок інструкцій позивача, не викликаних діями або недоглядом з боку перевізника, внаслідок дефекту вантажу чи внаслідок обставин, уникнути яких перевізник не міг і наслідки яких він не міг відвернути.

Перевізник не звільняється від відповідальності з причини несправності транспортного засобу, яким він користувався для виконання перевезення, або з причини дій або недогляду особи, у якої був найнятий транспортний засіб, або агентів і службовців останньої.

Відповідно до статті 18 Конвенції тягар доказу того, що втрата вантажу, його ушкодження чи затримка доставки викликані обставинами, зазначеними в пункті 2 статті 17, лежить на перевізнику. Якщо перевізник встановить, що через обставини, які склалися, утрата вантажу чи його ушкодження могли бути наслідком одного чи декількох особливих ризиків, зазначених у пункті 4 статті 17, то вважається, що вони відбулися внаслідок цього. Однак, позивач має право довести, що утрата або ушкодження фактично не були пов`язані, повністю або частково, з одним з цих ризиків.

З матеріалів справи вбачається, що при очищенні транспортних цистерн К19704АВ/А11652XG та НОМЕР_2 / НОМЕР_3 водіїв ТОВ "Сервіс-Чемпон" письмово попереджено та повідомлено компанією "EVEREST II S.С." про те, що в силу особливостей конструкції транспортних цистерн неможливо бути впевненим на 100% у її чистоті згідно із стандартами EFTCO, а тому завантаження відбувається під відповідальність перевізника, що підтверджується відповідними документами про очищення EFTCO PL01545595 та PL01545592.

Водночас, при отриманні одержувачем вантажу, комісія у складі представників одержувача ТОВ "Галеан", ЛТД та експедитора ФОП Стефанюк Л.М. виявила, що ортофосфатна кислота в цистерні забруднена залишками попереднього вантажу (домішками рослинного походження), про що зазначено в графі 19 міжнародної товаро-транспортної накладної № CMR6725, що також підтверджується актом невідповідності товару від 24.04.2025 року, актом експертизи № В-289 від 25.04.2025 року, актом експертизи № В-289-1 від 25.04.2025 року, актом фільтрації ортофосфатної кислоти доставленої автомобілем НОМЕР_2 / НОМЕР_3 (від забруднення реп`яковою олією) від 28.04.2025 року, актом фільтрації ортофосфатної кислоти доставленої автомобілем К19704АВ/А11652XG (від забруднення реп`яковою олією) від 29.04.2025 року, копії яких містяться в матеріалах справи.

Приписами статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність повного складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника.

Отже, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Відсутність у діях особи умислу або необережності звільняє її від відповідальності, крім випадків, коли за нормами Цивільного кодексу України відповідальність настає незалежно від вини. Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою також є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Відсутність хоча б одного з перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Тобто, обов`язок доказування покладається на сторони. Докази повинні бути належними та допустимими (статті 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України).

За змістом частини 1-4 статті 314 Господарського кодексу України перевізник несе відповідальність за втрату, нестачу та пошкодження прийнятого до перевезення вантажу, якщо не доведе, що втрата, нестача або пошкодження сталися не з його вини. У транспортних кодексах чи статутах можуть бути передбачені випадки, коли доведення вини перевізника у втраті, нестачі або пошкодженні вантажу покладається на одержувача або відправника. За шкоду, заподіяну при перевезенні вантажу, перевізник відповідає у разі втрати або нестачі вантажу - в розмірі вартості вантажу, який втрачено або якого не вистачає.

Отже, загальною умовою відповідальності перевізника за втрату, нестачу, псування або пошкодження вантажу є вина, наявність якої припускається. Перевізник повинен довести свою невинуватість шляхом посилання на обставини: по-перше, яким не міг запобігти та по-друге, усунення яких від нього не залежало.

В той же час, зазначена спростовна презумпція вини перевізника відповідно до пунктом 4 статті 17, пункту 2 статті 18 Конвенції покладає саме на позивача обов`язок доведення наявності такої вини у випадку, якщо перевізник встановить, що втрата чи пошкодження вантажу могло бути наслідком особливих ризиків, пов`язаних, зокрема, з навантаження вантажу відправником чи особами, які діють від його імені.

За змістом наведених норм законодавства та з урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 907/746/17, від 05.02.2019 у справі № 903/181/18, від 26.03.2018 у справі № 910/5040/17, від 21.02.2020 у справі № 907/746/17 перевізник, прийнявши товар в пункті завантаження без будь-яких зауважень у товарно-транспортних документах, в тому числі без зазначення недоліків, пов`язаних з порушенням порядку завантаження товару, його розміщення, кріплення у транспортному засобі, несе повну відповідальність за його збереження до моменту передання вантажоодержувачу.

Судом встановлено, що при завантаженні товару водії виконавця були письмово попереджені та повідомлені компанією "EVEREST II S.С." про те, що в силу особливостей конструкції транспортних цистерн неможливо бути впевненим на 100% у її чистоті згідно із стандартами EFTCO, а тому завантаження відбувається під відповідальність перевізника, що підтверджується документами про очищення EFTCO PL01545595 та PL01545592, крім того водіями перевізника були підписані акт невідповідності товару від 24.04.2025 року, додатки № 1 до Актів експертизи щодо огляду товару від 25.04.2025 року, та акти фільтрації ортофосфатної кислоти доставленої автомобілем НОМЕР_2 / НОМЕР_3 (від забруднення реп`яковою олією) від 28.04.2025 року та автомобілем К19704АВ/А11652XG (від забруднення реп`яковою олією) від 29.04.2025 року відповідно.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що пошкодження товару під час завантаження та здійснення перевезення за Договорами-заявками відбулося внаслідок неналежного виконання виконавцем своїх обов`язків, окрім того відповідачем за первісним позовом не надано суду доказів в розумінні статті 18 Конвенції, а отже права позивача за первісним позовом, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем за первісним позовом, а тому позовна вимога позивача за первісним позовом про стягнення 179 339,32 грн. збитків в порядку регресу є обґрунтованою та підлягає задоволенню за розрахунком позивача за первісним позовом.

Щодо вимоги позивача за зустрічним позовом про стягнення з відповідача за зустрічним позовом 113 951,04 грн. заборгованості за послуги з міжнародного перевезення товару за вищезазначеними Договорами-заявками № 16754 від та № 16754 від 16.04.2025 року, суд зазначає наступне.

На виконання умов Договорів-заявок № 16754 від та № 16754 від 16.04.2025 року позивач за зустрічним позовом на замовлення відповідача за зустрічним позовом поставив вантаж (ортофосфорна кислота) за адресою вулиця Польова 6, місто Івано-Франківськ.

Згідно з Договорами-заявками № 16754 від та № 16754 від 16.04.2025 року термін доставки складає 25.04.2025 року - 28.04.2025 року, позивач за зустрічним позовом у визначений Договорами-заявками 16754 та 16754 строк поставив товар відповідачу за зустрічним позовом та за адресою зазначеною в вищевказаних Договорах-Заявках, що підтверджується міжнародними товаро-транспортними накладними № CMR6721 від 23.04.2025 року та № CMR6725 від 24.04.2025 року.

Поясненнями позивача за зустрічним позовом, які викладені у зустрічній позовній заяві, частково відповідача за зустрічним позовом, які викладені у відзиві на зустрічну позовну заяву, міжнародними товаро-транспортними накладними № CMR6721 від 23.04.2025 року та № CMR6725 від 24.04.2025 року, рахунками на оплату по замовленню № 1502 від 30.04.2025 року на суму 57 050,52 грн., № 1503 від 30.04.2025 року на суму 56 900,52 грн., копії яких містяться в матеріалах справи, підтверджують факт того, що позивачем за зустрічним позовом на виконання умов Договорів-заявок надано відповідачу за зустрічним позовом послуги з міжнародного перевезення на загальну суму 113 951,04 грн.

Отже, позивач за зустрічним позовом виконав взяті на себе зобов`язання за вищезазначеним Договорами-заявками, а відповідач за зустрічним позовом належним чином свої зобов`язання з оплати за вказаним Договорами-заявками не виконав та на даний час має перед позивачем за зустрічним позовом заборгованість в розмірі 113 951,04 грн.

Доказів оплати за отримані послуги з міжнародного перевезення у строк визначений умовами Договорів-заявками відповідачем за зустрічним позовом суду не надано.

Статями 525, 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача за зустрічним позовом, за захистом яких він звернувся до суду, порушено відповідачем за зустрічним позовом, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача за зустрічним позовом 113 951,04 грн. заборгованості за послуги з міжнародного перевезення за вищезазначеними Договорами-заявками обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення як первісних позовних вимог так і задоволення зустрічних позовних вимог.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивач за зустрічним позовом подав позов до суду в електронній формі з вимогою майнового характеру про стягнення 113 951,04 грн., в якому повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Натомість, на підтвердження сплати судового збору за подання даної позовної заяви позивачем подано платіжну інструкцію № 7979 від 09.07.2025 на суму 3 028,00 грн.

Таким чином, за наслідками розгляду справи стягненню з відповідача за зустрічним підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн., відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки зустрічний позов підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивачем за зустрічним позовом внесено суму судового збору в більшому розмірі, ніж передбачено законом, переплата в сумі 605,60 грн. може бути йому повернута в порядку статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір за подання первісного позову покладається на відповідача за первісним позовом, а судовий збір за подання зустрічного позову покладається на відповідача за зустрічним позовом у зв`язку з задоволенням первісного та зустрічного позовів.

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" (03148, місто Київ, вулиця Юри Гната, будинок 9, кімната 414; ; Р/Р: UA0102668) на користь Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; Р/Р: НОМЕР_5 ) збитки в розмірі 179 339 (сто сімдесят дев`ять тисяч триста тридцять дев`ять) грн. 32 коп. та судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Зустрічний позов задовольнити.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Стефанюка Любомира Михайловича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_4 ; Р/Р: НОМЕР_5 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервіс-Чемпіон" (03148, місто Київ, вулиця Юри Гната, будинок 9, кімната 414; ; Р/Р: НОМЕР_6 ) заборгованість в розмірі 113 951 (сто тринадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 04 коп. та судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Після вступу рішення в законну силу видати накази.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Повний текст рішення складено 18.12.2025.

Суддя С.О. Чебикіна