УХВАЛА

15 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/1762/25

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Бенедисюка І. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Південний"

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Південний"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним і скасування рішення,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Текс-сервіс",

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Південний" (далі - ПАТ АБ "Південний", скаржник) 25.11.2025 через підсистему "Електронний суд" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить: скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 у справі № 910/1762/25 (повний текст постанови складено 03.11.2025); ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. У касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження спірних судових рішень.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Суд дійшов висновку про залишення її без руху з огляду на таке.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з відповідним посиланням на статтю 287 цього Кодексу. Перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 ГПК України, є вичерпним.

Верховний Суд зазначає, що поряд із обґрунтуванням норм права, застосованих судом апеляційної інстанції неправильно або з порушенням, на його думку, скаржник має одночасно викласти підстави для такого оскарження (разом чи окремо), визначених частиною другою статті 287 ГПК України: 1) послатися на висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладений у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку (із зазначенням в чому саме полягає невідповідність оскарженого судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах) (пункт 1 частини другої статті 287 ГПК України); 2) описавши спірні правовідносини, належно обґрунтувати мотиви (з чітким посиланням на норму права: абзац, пункт, частину статті) необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 287 ГПК України); 3) пославшись на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах та конкретизувавши зміст правовідносин, скаржник має послатися на відповідну норму права, щодо якої відсутній висновок та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України); 4) посилаючись, як на підставу для оскарження судового рішення, на частини першу, третю статті 310 ГПК України, на скаржника покладається обов`язок обґрунтувати мотиви взаємозв`язку між ухваленням незаконного судового рішення та підставою для його касаційного оскарження, передбаченою статтею 287 цього Кодексу з урахуванням частини першої, третьої статті 310 ГПК України. При цьому скаржник має усвідомлювати, що наслідком обґрунтованої підставності для такого звернення буде скасування судового рішення з передачею справи на новий розгляд (пункт 4 частини другої статті 287 ГПК України).

Перевіркою касаційної скарги на відповідність вимогам статті 290 ГПК України щодо її форми та змісту вбачається, що підставами касаційного оскарження спірних судових рішень скаржник визначає пункти 1, 4 частини другої статті 287 ГПК України та пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України. Зазначені підстави узгоджуються з вимогами касаційної скарги про скасування оскаржуваних судових рішень у справі.

Одночасно скаржник зазначає, що підставою касаційного оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 у справі № 910/1762/25 є пункт 3 частини другої статті 287 ГПК України, вказує на відсутність висновку Верховного Суду, щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, в частині врахування судом тієї обставини, що банком було підтверджено факт відправлення запитуваної інформації через належним чином зареєстрованого оператора поштового зв`язку. Разом з тим скаржник не наводить відповідної норми (норм) права, щодо якої відсутній висновок її застосування, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї (цих) норми (норм) для правильного вирішення спору у справі № 910/1762/25. Отже, у касаційній скарзі відсутнє обґрунтування вказаної підстави касаційного оскарження.

Процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування яких конкретно норм матеріального та/або порушення норм процесуального права припустилися суди попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень та чітко визначити конкретну підставу касаційного оскарження судового рішення, передбачену частиною другою статті 287 ГПК України.

Водночас Суд не наділений повноваженнями доповнювати касаційну скаргу міркуваннями, які скаржник не виклав у тексті касаційної скарги. При цьому, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга подана без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, а тому підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України. При цьому, з метою надання можливості учаснику справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, Верховний Суд вважає за доцільне встановити процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

З огляду на те, що касаційна скарга ПАТ АБ "Південний" підлягає залишенню без руху, клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження буде розглянуто Судом після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 287, 290, 292 ГПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку "Південний" на рішення Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 14.10.2025 у справі № 910/1762/25 залишити без руху.

2. Надати Публічному акціонерному товариству Акціонерного банку "Південний" строк для усунення недоліків касаційної скарги тривалістю 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

3. Роз`яснити Публічному акціонерному товариству Акціонерного банку "Південний", що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційну скаргу буде повернуто.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Бенедисюк