ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"19" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/940/25
Господарський суд Одеської області у складі
судді Малярчук І.А.,
секретаря судового засідання: Бурмехи В.С.,
за участю представників сторін:
від позивача: Коваль О.Ю. - за довіреністю від 25.02.2025,
від відповідача: не з`явився,
Рішенням суду від 05.12.2025 задоволено повністю позов Фізичної особи-підприємця Заднепряного Олега Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУРАК КАН ЕКСПОРТ ІМПОРТ" (65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, б. 12-А, офіс 703, ) про стягнення 1134502,00грн; стягнуто з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУРАК КАН ЕКСПОРТ ІМПОРТ" (65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, б. 12-А, офіс 703, ) на користь Фізичної особи-підприємця Заднепряного Олега Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1134502 (один мільйон сто тридцять чотири тисячі п`ятсот дві) грн заборгованості, 13614 (тринадцять тисяч шістсот чотирнадцять) грн 02 коп судового збору.

09.12.2025 за вх.№2-1920/25 до суду від ФОП Заднепряного Олега Олександровича надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у справі №916/940/25, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача 16 000,00грн витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

В обґрунтування заявленого, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано до суду: договір про надання правничої допомоги від 26.02.2025; протокол узгодження вартості робіт (послуг) на суму 16 000,00грн, шо є додатком №1 до договору про надання правничої допомоги від 26.02.2025; акт надання послуг від 08.12.2025 до договору про надання правничої допомоги від 26.02.2025; рішення Ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21.07.2021.

10.12.2025 до суду від ТОВ "БУРАК КАН ЕКСПОРТ ІМПОРТ" надійшли заперечення за вх.№№ 39449/25, 39466/25 на заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу по справі №916/940/25, у зв`язку із неспівмірністю зі складністю справи та вчиненими представником позивача діями. Поряд із цим, ТОВ "БУРАК КАН ЕКСПОРТ ІМПОРТ" також відмітило про не доведення позивачем факту понесення заявлених витрат.

У поясненнях від 11.12.2025 за вх.№ 39634/25 позивач вказав про те, що розрахунок вказаних витрат здійснено з урахуванням складності справи, обсягу матеріалів справи, кількості учасників справи, тривалості її розгляду, кількості судових засідань та кількості складених представником позивача заяв по суті справи. Крім цього, позивач звертає увагу суду на те, що розрахунок витрат здійснено на підставі Рішення ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21.07.2021 та виходячи з мінімальних ставок. Водночас, позивач зазначає, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

У запереченнях від 12.12.2025 за вх.№ 39828/25 відповідач підтримав раніше викладену правову позицію та просив суд відмовити позивачу у задоволенні заяви від 09.12.2025 за вх.№2-1920/25.

10.12.2025 за вх.№ 39432/25 до суду від ТОВ "БУРАК КАН ЕКСПОРТ ІМПОРТ" надійшло клопотання про розгляд заяви ФОП Заднепряного Олега Олександровича від 09.12.2025 за вх.№2-1920/25 у судовому засіданні за його відсутності.

Ухвалою суду від 17.12.2025 відкладено судове засідання по справі № 916/940/25 на 19.12.2025 о 12:30 у зв`язку із оголошенням засобами цивільного зв`язку сигналу повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області.

У судовому засіданні призначеному на 19.12.2025 позивач підтримав викладену правову позицію.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Разом із тим, за змістом ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно ч.ч.1, 3 ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч.1, 2, 3, 4, 5, 6 ст.126 ГПК України).

Положення п.2 ч.1, ч.4 ст.129 ГПК України передбачають, що судовий збір покладається: у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Між тим, як зазначила Об`єднана палата Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 по справі №922/445/19, загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу. Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5-6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Так, судом встановлено, що представництво ФОП Заднепряного О.О. в Господарському суді Одеської області здійснювалось адвокатом Коваль О.Ю. на підставі ордеру серія АХ № 1245858 від 12.03.2025. На підтвердження викладеного позивач подав до справи: договір про надання правничої допомоги від 26.02.2025; протокол узгодження вартості робіт (послуг) на суму 16 000,00грн, шо є додатком №1 до договору про надання правничої допомоги від 26.02.2025; акт надання послуг від 08.12.2025 до договору про надання правничої допомоги від 26.02.2025; рішення Ради адвокатів Харківської області № 13/1/7 від 21.07.2021.

Ціна послуг визначена у відповідності до акту надання послуг від 08.12.2025 до договору про надання правничої допомоги від 26.02.2025, загальна вартість яких складає 16 000,00 грн.. Під час розгляду Господарським судом Одеської області справи № 916/940/25 адвокатом Ковалем О.Ю. надано ФОП Заднепряному О.О. наступні послуги: вивчення документів та надання усної консультації клієнту на суму 1 000,00грн; складання та подання позовної заяви на суму 4 000,00грн; складання та подання відповіді на відзив на суму 2 000,00грн; складання та подання клопотання про витребування доказів (двічі) на суму 2 000,00грн; складання та подання додаткових письмових пояснень (двічі) на суму 2 000,00 грн; складання та подання письмового виступу на суму 1 000,00грн; участь у судових засідань на суму 4 000,00 грн.

Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність позивачем факту отримання правової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокат Коваль О.Ю. приймав участь у судових засіданнях 09.06.2025, 14.07.2025, 21.07.2025, 08.09.2025, 06.10.2025, 03.11.2025, 28.11.2025 та 05.12.2025, складав та подав до справи позовну заяву від 13.03.2025 за вх. № 963/25, відповідь на відзив від 10.04.2025 за вх.№ 11601/25, додаткові пояснення від 16.04.2025 за вх.№ 12262/25, клопотання про витребування доказів від 21.07.2025 за вх.№22906/25 та від 08.09.2025 за вх.№ 27678/25, письмову промову у судових дебатах від 24.11.2025 за вх.№ 37272/25.

Існуючі спірні взаємовідносини сторін у справі №916/940/25 виникли у зв`язку із порушенням відповідачем договірних зобов`язань по перевезенню міжнародного вантажу на підставі складених та оформлених між сторонами заявками на міжнародні перевезення вантажів № 1 від 26.12.2024, № 2 від 26.12.2024, № 3 від 26.12.2024 на суму 1134502,00грн, які рішенням суду від 05.12.2025 були задоволенні. Наразі, договірні правовідносини сторін регулюються вузьким нормативним колом вимог та обмежуються сталою судовою практикою.

Отже, підготовку, складання та подання адвокатом Ковалем О.Ю. позовної заяви від 13.03.2025 за вх. № 963/25, відповіді на відзив від 10.04.2025 за вх.№ 11601/25, додаткових пояснень від 16.04.2025 за вх.№ 12262/25, клопотання про витребування доказів від 21.07.2025 за вх.№22906/25 та від 08.09.2025 за вх.№ 27678/25, з мотивованими обґрунтуваннями, що були враховані судом при винесені судового рішення, суд оцінює у розмірі 5 500,00 грн.

Щодо подання адвокатом Коваль О.Ю. письмової промови у судових дебатах від 24.11.2025 за вх.№ 37272/25, слід зазначити, що подання такої промови у письмовій формі є правом адвоката, а не його обов`язком. При цьому правова позиція, викладена у письмовій промові від 24.11.2025 за вх.№ 37272/25, була повністю та чітко заявлена адвокатом усно під час стадії судових дебатів у судовому засіданні, яке відбулося 05.12.2025.

Поряд із цим, адвокат Коваль О.Ю. приймав участь у судових засіданнях: 09.06.2025, 14.07.2025, 21.07.2025, 08.09.2025, 06.10.2025, 03.11.2025, 28.11.2025 та 05.12.2025, участь у яких оцінюється судом у розмірі 4 000,00грн.

Стосовно тверджень відповідача про відсутність сплати позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 16 000,00 грн, суд зазначає про те, що згідно висновків Верховного суду, викладених у Постановах від 23.12.2021 у справі №923/560/17 та від 19.04.2023 у справі № 760/10847/20-ц витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Отже, з огляду на договір про надання правничої допомоги від 26.02.2025; протокол узгодження вартості робіт (послуг) на суму 16 000,00грн, шо є додатком №1 до договору про надання правничої допомоги від 26.02.2025; акт надання послуг від 08.12.2025 до договору про надання правничої допомоги від 26.02.2025, позивачем визначено обсяг наданих і виконаних робіт адвокатом Ковалем О.О. по справі №916/940/25.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу з урахуванням категорії справи, рівня її складності, тривалості розгляду справи підлягають задоволенню частково загалом у розмірі 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн, які можуть вважатись розумними і співмірними по даній справі.

Керуючись ст.ст. 232, 233, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Задовольнити частково заяву ФОП Заднепряного Олега Олександровича від 09.12.2025 за вх.№2-1920/25 про ухвалення додаткового рішення щодо вирішення питання про судові витрати у справі №916/940/25.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "БУРАК КАН ЕКСПОРТ ІМПОРТ" (65039, м. Одеса, просп. Гагаріна, б. 12-А, офіс 703, ) на користь Фізичної особи-підприємця Заднепряного Олега Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) грн витрат на правничу допомогу.

3. Відмовити Фізичній особі-підприємцю Заднепряному Олегу Олександровичу ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у решті частини заявлених вимог у заяві від 09.12.2025 за вх.№2-1920/25.

4. У відповідності до ч.2 ст.235 ГПК України ухвала набрала законної сили 17.12.2025 та згідно п.13 ч.1 ст.255 ГПК України підлягає оскарженню в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

5. Повне додаткове рішення складено 19.12.2025.

Суддя І.А. Малярчук