ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2025 року Справа №902/763/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Мельник О.В.

суддя Гудак А.В.

суддя Петухов М.Г.

секретар судового засідання Переходько К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Струмок." на рішення Господарського суду Вінницької області від 02.10.2025 (суддя Міліціанов Р.В., повне рішення складено 13.10.2025)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Чесне ХПП"

до Селянського фермерського господарства "Струмок."

про стягнення 1 953 304,19 грн

за участю представників:

позивача - Покотила В.М.,

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 29.10.2025 закрито провадження у справі №902/763/25 в частині вимог ТОВ "Чесне ХПП" до Селянського фермерського господарства "Струмок." про стягнення 30 008,33 грн заборгованості за договором купівлі-продажу №1903/20 від 19.03.2025.

Позов задоволено частково. Стягнуто з Селянського фермерського господарства "Струмок." на користь ТОВ "Чесне ХПП" 1 169 991,72 грн заборгованості, 66 246,58 грн пені, 273 600,01 грн штрафу, 19 653,63 грн судових витрат зі сплати судового збору та 49921,73 грн судових витрат на професійну правничу допомогу. Відмовлено у задоволенні позову в частині вимог про стягнення 3 057,53 грн пені та 410 400,02 грн штрафу.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 45,86 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 78,27 грн залишено за позивачем. Повернуто позивачу з Державного бюджету України 9 600,07 грн судових витрат зі сплати судового збору за подачу позову.

Із урахуванням ст.655, 662, 692-693, 712 ЦК України, а також встановлених обставин справи, приймаючи до уваги підтвердження відповідачем невиконання зобов`язання з поставки товару, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт оплати товару позивачем та відсутність поставки оплаченого товару зі сторони відповідача.

Разом з тим, враховуючи здійснення відповідачем погашення основної заборгованості в сумі 30008,33 грн, що свідчить про відсутність спору між сторонами щодо вказаної суми, суд зазначив, що провадження у справі в цій частині вимог підлягає закриттю. Відтак, суд задоволив вимогу позивача про стягнення з відповідача 1169991,72 грн заборгованості за договором купівлі-продажу №1903/20 від 19.03.2025 року.

Крім того, посилаючись на ст.251, 254, 546, 549, 550, 611 ЦК України, п.6.7. договору, та здійснивши перевірку розрахунку суми пені та виявивши помилки в періоді її нарахування, суд дійшов висновку, що позов в частині вимог про стягнення 66 246,58 грн пені підлягає задоволенню, а у задоволенні вимог позову про стягнення з відповідача 3057,53 грн пені слід відмовити.

Щодо стягнення штрафу господарський суд зазначив, що ставка штрафу узгоджена сторонами договору шляхом визначення підстав та основи його нарахування. Відтак, враховуючи визначену сторонами у п. 6.7 договору підставу нарахування штрафу, "у разі не поставки або несвоєчасної поставки товару", а також вимогу про невиконання саме грошового зобов`язання, суд вказав, що обчислення штрафу є правомірним із суми неповернутої передплати (1 200 000,05 грн х 50% = 600 000,03 грн), а тому визначений позивачем розмір штрафу є завищеним.

Вирішуючи питання щодо остаточного розміру суми штрафу, яка підлягає стягненню, та дослідивши матеріалами справи, суд врахував часткове повернення грошових коштів; визнання відповідачем невиконання своїх зобов`язань; інтереси позивача захищено можливістю нарахування пені у визначених законодавством межах, відсотків річних та інфляційних втрат до моменту повного повернення суми основного боргу; сукупний розмір правомірно нарахованої пені та штрафу становить 62,52% від суми основного боргу, що істотно перевищує ціну користування грошовими коштами за відсотковими ставками фінансових установ.

З огляду на викладене, суд вказав, що зазначене у своїй сукупності є достатніми обставинами та підставою для застосування положення ст.551 ЦК України, ст.233 ГК України, як наслідок зменшення пені, а тому з урахуванням засад добросовісності, справедливості, пропорційності та розсудливості, дійшов висновку про наявність достатніх правових підстав для зменшення суми нарахованого штрафу на 60% та стягнення штрафу лише в сумі 273600,01 грн.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, відповідач звернувся з апеляційною скаргою до Північно-західного апеляційного господарського суду, в якій просить оскаржуване рішення в частині стягнення 273 600,01 грн штрафу скасувати та ухвалити нове, яким стягнути з відповідача 50 000 грн штрафу. У решті оскаржуване рішення просить залишити без змін.

Апелянт, зокрема, зауважує, що у п.4.2 договору конкретна сума може бути визначена лише на основі видаткових накладних, які у даному випадку сторонами не підписувались. Договором не передбачено можливості нарахування штрафу на основі виставленого рахунку.

Враховуючи визначену сторонами у п. 6.7 договору підставу нарахування штрафу, "у разі не поставки або несвоєчасної поставки товару", а також вимогу про невиконання саме грошового зобов`язання, вважає, що обчислення штрафу є завищеним.

Крім того, зазначає, що господарський суд, вирішуючи питання про зменшення розміру штрафу, залишив поза увагою той факт, що СФГ "Струмок." на даний час має певні кадрові проблеми, пов`язані як з проведенням мобілізаційних заходів у державі, внаслідок чого відповідачеві складно залучити до певних робіт працівників на найманій основі в силу їх відсутності, а також зі смертю заступника голови СФГ "Струмок.", який фактично займався основними питаннями, пов`язаними з господарською діяльністю фермерського господарства, у тому числі організацією обробітку займаних посівних площ, ремонтом техніки, організацією укладення і виконання господарських угод тощо.

Також, на думку відповідача, судом першої інстанції не повною мірою оцінено той факт, що ТОВ "Чесне ХПП" заявлено вимоги про 684 000,03 грн штрафу, тобто сум, які складають більше половини від розміру основного зобов`язання.

Скаржник просить врахувати, що задоволення позовних вимог ТОВ "Чесне ХПП" в частині заявленого розміру штрафу фактично призведе до блокування роботи усього фермерського господарства, порушить баланс інтересів між кредитором й боржником, а також принцип добросовісності, як імперативної норми щодо дій учасників господарських правовідносин.

У відповідності до ст.263 ГПК України позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому, зокрема, звертає увагу суду на ту обставину, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині розміру штрафу, який стягується з відповідача. Правові підстави для нарахування договірної неустойки у вигляді штрафу та обґрунтованість нарахування штрафу скаржником не оспорюються і ним визнаються.

Щодо підстав зменшення розміру штрафу, зазначених відповідачем, вказує, що на момент укладення 19.03.2025 року договору поставки с/г продукції скаржнику вже було достеменно відомо про воєнний стан у державі, як і про проведення мобілізаційних заходів, однак, знаючи про це, йому не завадило отримати попередню оплату у повному розмірі і не здійснити жодної поставки товару, діючи вкрай недобросовісно по відношенню саме до позивача.

Також безпідставним вважає посилання в апеляційній скарзі на факт смерті заступника голови СФГ як на підставу для зменшення штрафу, адже вказані факти могли б слугувати підставами для неможливості з тих чи інших причин поставити товар у визначений строк, а не зменшувати розмір штрафу.

Позивач зазначає, що оскаржуване рішення прийняте із застосуванням положень ст.551 ЦК України і ст. 233 ГК України та у межах дискреційних повноважень суду першої інстанції, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує, що ТОВ "Чесне ХПП" понесено судові витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а тому просить стягнути з відповідача 50000,00 грн вказаних витрат.

У судове засідання, що відбулося 16.12.2025 року, відповідач не забезпечив явку повноважного представника, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю його представника.

Розглядаючи подане клопотання, колегія суддів зазначає, що за змістом ч.1 ст.202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.202 ГПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Колегія суддів звертає увагу, що норми чинного законодавства не обмежують представництво сторін конкретними особами, відтак, у відповідача була можливість забезпечити участь іншого представника, для захисту своїх прав, при розгляді даної справи.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У п.35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" ("Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 вказано, що право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження.

З огляду на вказане, зважаючи, що судом вжито необхідних заходів для завчасного повідомлення сторін про час і місце розгляду справи, приймаючи до уваги ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, враховуючи, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а також те, що правова позиція відповідача викладена в апеляційній скарзі і про її зміну апелянт будь-яких заяв або клопотань не подавав, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання СФГ "Струмок." про відкладення розгляду справи та відповідно можливість розгляду апеляційної скарги за відсутності представника відповідача за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, відзив на апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 19.03.2025 року між Селянським фермерським господарством "Струмок." (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Чесне ХПП" (покупець) укладено договір купівлі-продажу №1903/20 (а.с.9-11), згідно з п.1.1. якого продавець зобов`язується передати у власність покупця товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і своєчасно здійснити його оплату.

Відповідно до п.1.2. договору, найменування, кількість, ціна вказується у рахунку-фактурах та/або видаткових накладних до цього договору, які є його невід`ємною частиною.

За умовами п.2.1., 2.1.1. договору, найменування товару соя (код УКТЗЕД ). Товар поставляється партіями. Партією вважається кількість товару, відвантаженого за одною видатковою накладною. Покупець при прийманні товару зобов`язаний перевірити кількість товару, його вагу, цілісність тари (пакування),, зовнішні ознаки якості товару, переконатися у відсутності явних ознак ушкодження товару та/або його упаковки. Приймання товарів за кількістю проводиться покупцем відповідно до вимог Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання за кількістю, затвердженої Постановою Держарбітражу СРСР від 15.06.1965 №П-6.

Загальна кількість товару, що поставляється по цьому договору, визначається на підставі сумарної вартості товару, зазначеної у видаткових накладних, згідно яких здійснюється поставка товару протягом терміну його дії (п. 2.2. договору).

Пунктом 3.1 договору сторони погодили, що місцем передачі товару може бути: склад продавця, що знаходиться за адресою 24200, Вінницька обл., Томашпільський р-н, смт.Томашпіль, вул. Ігоря Гаврилюка буд.35; склад покупця, що знаходиться за адресою: 23252, Вінницька обл., Вінницький р-н, смт.Вороновиця, а/д Стрий-Тернопіль-Кіровоград-Знам`япка, 412 км+308 м, б/н.

Згідно з п.3.2., 3.3. договору, строки передачі покупцю товару в термін до 10 календарних днів. Датою поставки товару є дата передачі товару покупцю. Підтвердженням факту отримання товару є підпис уповноваженого представника покупця на товарно-транспортній та/або видаткової накладних, завірена печаткою покупця (за наявності). Постачальник не перевіряє справжність підписів на товарно-транспортній та видатковій накладних. Поставлення підпису вважається належною особою, якщо вона завірена печаткою покупця.

У відповідності до п.4.1., 4.2. договору, ціна товару вказується у видатковій (их) накладній (их) або рахунку-фактурі (ах). Загальна вартість товару, що поставляється по цьому договору (ціна договору), визначається на підставі сумарної вартості товару, зазначеної у видаткових накладних, згідно яких здійснюються поставка товару протягом терміну його дії.

За умовами п.4.4., 4.5. договору, покупець здійснює 86% оплати за товар в українських гривнях шляхом банківського переведення на розрахунковий рахунок продавця протягом трьох робочих днів з моменту отримання рахунку на оплату поставленого товару. Кінцева оплата 14% за відповідну партію поставленого товару здійснюється протягом 3 робочих днів з моменту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до першої події у встановленому законом порядку. Покупець звільняється від сплати кінцевої оплати, визначеної цим пунктом, у разі не проведення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до першої події.

У разі непоставки або несвоєчасної поставки товару за тоговором продавець також несе відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного продавцем зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення зобов`язання щодо поставки товару понад 10 днів, продавець, окрім договірної санкції, сплачує також штраф у розмірі 50% від суми, що визначена п. 4.2. договору (п. 6.7 договору).

Відповідно п. 7.1 договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01 липня 2025 року, а в частині зобов`язань за договором, які є невиконаними на вказану дату, - до повного виконання сторонами цих зобов`язань за договором.

На виконання умов договору відповідачем виставлено позивачеві рахунок №19031 від 19.03.2025 року на суму 1 200 0000,05 грн та ПДВ в розмірі 168 000,01 грн. Загальна сума становить 1 368 000,06 грн (а.с.12).

Згідно з платіжною інструкцією №142 від 19.03.2025 року (а.с.13), позивачем здійснено оплату товару на загальну суму 1 200 000,05 грн.

У зв`язку із нездійсненням поставки товару продавцем, 13.05.2025 року позивачем на адресу відповідача надіслано претензію з вимогою повернути кошти у розмірі 1200000,05 грн за непоставлений товар (а.с. 14-15).

Враховуючи невиконання умов договору продавцем щодо поставки товару, а також неповернення коштів за непоставлений товар у добровільному порядку, ТОВ "Чесне ХПП" звернулось з даним позовом до суду.

Аналізуючи встановлені обставини справи та надаючи їм оцінку в процесі апеляційного перегляду справи по суті заявлених позовних вимог, колегія суддів враховує, що відповідач оскаржує рішення Господарського суду Вінницької області від 02.10.2025 у даній справі лише в частині стягнення з останнього штрафу.

Відтак, з урахуванням положень ст. 269 ГПК України щодо меж перегляду справи в суді апеляційної інстанції, приймаючи до уваги доводи та вимоги апеляційної скарги відповідача, рішення суду першої інстанції в частині стягнення основного боргу та пені судом не переглядається.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги СФГ "Струмок.", що розмір штрафу, який підлягає стягненню з відповідача є завищеним, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст.610, 611 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За приписами ч.1 ст.546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч.1, 2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Пунктом 6.7. договору передбачено, що у разі непоставки або несвоєчасної поставки товару за договором продавець також несе відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного продавцем зобов`язання за кожний день прострочення, а за прострочення зобов`язання щодо поставки товару понад 10 днів, продавець, окрім договірної санкції, сплачує також штраф у розмірі 50% від суми, що визначена п. 4.2. договору.

За умовами п.4.2. договору, загальна вартість товару, що поставляється по цьому договору (ціна договору), визначається на підставі сумарної вартості товару, зазначеної у видаткових накладних, згідно яких здійснюються поставка товару протягом терміну його дії.

Із аналізу положень п. 6.7 договору вбачається, що сторони передбачили два різні види відповідальності постачальника залежно від характеру порушення зобов`язання, а саме пеню та/або штраф.

Так, підставою для нарахування пені за договором є несвоєчасна поставка товару та непоставка товару взагалі. Водночас, штраф у розмірі 50 % від суми, визначеної п.4.2 договору, підлягає застосуванню виключно у разі прострочення поставки товару понад 10 днів.

При цьому, оцінюючи зміст п.6.7. договору, апеляційний суд приймає до уваги також і те, що його застосування нерозривно пов`язане з положеннями п.4.2. договору, якими визначено порядок розрахунку загальної вартості товару, поставка якого фактично відбулася, але з порушенням строків.

Таким чином, сторони узгодили, що єдиним доказом фактичної поставки товару та та визначення його обсягу і вартості є видаткова накладна, яка відповідно до положень Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є первинним обліковим документом і підтверджує факт здійснення господарської операції, зокрема, передачу товару від продавця до покупця.

Сторони договору не узгодили будь-якого іншого порядку обрахунку суми штрафу, окрім того, що визначений п.6.7. договору.

Отже, у разі повної непоставки товару та за відсутності видаткових накладних як доказів здійснення господарської операції відсутні правові підстави для нарахування штрафу, а відповідальність постачальника за таких умов може наставати виключно у формі пені.

Тому, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про можливість стягнення штрафу за непоставку товару без урахування змісту та умов договору, у зв`язку з чим неправильно застосував положення ч.2 ст.551 та п.3 ч.1 ст.611 ЦК України, якими визначено правові наслідки порушення зобов`язання у межах та спосіб, установлені договором, та як наслідок суперечить закріпленим у ст. 6, 204, 626-629 ЦК України принципам свободи договору, обов`язковості договору та презумпції правомірності правочину.

Згідно з ч.4 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

За положеннями п.4 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи викладене, в тому числі приписи ч.4 ст.269 ГПК України, та приймаючи до уваги встановлений апеляційним судом факт неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення штрафу у повному обсязі та як наслідок скасування рішення Господарського суду Вінницької області від 02.10.2025 у вказаній частині.

Зважаючи на те, що апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в позові в частині стягнення штрафу, колегія суддів не вважає за необхідне давати відповідь на кожен аргумент апеляційної скарги, в тому числі щодо наявності підстав для зменшення розміру штрафу.

При цьому, посилаючись на висновки Європейського суду з прав людини у справах "Проніна проти України" та "Руїз Торіха проти Іспанії", слід зазначити, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не слід тлумачити як вимогу надавати детальну відповідь на кожен окремий аргумент.

Враховуючи приписи п.2 ч.1 та п.3 ч.4 ст.129 ГПК України, апеляційним судом, з огляду на часткове скасування судового рішення, здійснено перерозподіл судових витрат щодо сплати судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, понесених під час розгляду справи в суді першої інстанції, пропорційно до задоволених вимог.

З огляду на відмову у задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу в повному обсязі, судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на позивача.

Крім того, оскільки апеляційна скарга стосувалася лише оскарження рішення суду першої інстанції в частині стягнення штрафу, а суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову в цій частині, клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 000,00 грн задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Селянського фермерського господарства "Струмок." на рішення Господарського суду Вінницької області від 02.10.2025 у справі №902/763/25 задоволити частково.

2. Рішення Господарського суду Вінницької області від 02.10.2025 у справі №902/763/25 в частині стягнення штрафу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

3. У задоволенні позову в частині стягнення 273600,01 штрафу відмовити.

4. Рішення Господарського суду Вінницької області від 02.10.2025 у справі №902/763/25 в частині судових витрат змінити та викласти п.п.3, 5-7 його резолютивної частини в наступній редакції:

"3. Стягнути з Селянського фермерського господарства "СТРУМОК." (вул. Ігоря Гаврилюка, буд. 35, смт. Томашпіль, Тульчинський район, Вінницька область, 24200, код - 32716517) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕСНЕ ХПП" (вул. Уварова, 189, м. Балта, Одеська область, 66101, код - 41209731) 9768,64 грн - судових витрат зі сплати судового збору, 32412,95 грн - судових витрат на професійну правничу допомогу.

5. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову в сумі 10305,86 грн та судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 17587,05 грн залишити за позивачем.

6. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕСНЕ ХПП" (вул. Уварова, 189, м. Балта, Одеська область, 66101, код 41209731) з Державного бюджету України 9225,06 грн судових витрат зі сплати судового збору за подачу позову, сплачених згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів №2074 від 04.06.2025 року.

7. Засвідчений гербовою печаткою суду примірник судового рішення, після набрання законної сили, є підставою для повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "ЧЕСНЕ ХПП" (вул. Уварова, 189, м. Балта, Одеська область, 66101, код 41209731) з Державного бюджету України 9225,06 грн.".

5. У решті рішення Господарського суду Вінницької області від 02.10.2025 у справі №902/763/25 залишити без змін.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЧЕСНЕ ХПП" (вул.Уварова, 189, м. Балта, Одеська область, 66101, код - 41209731) на користь Селянського фермерського господарства "СТРУМОК." (вул. Ігоря Гаврилюка, буд. 35, смт. Томашпіль, Тульчинський район, Вінницька область, 24200, код - 32716517) 4924,80 грн судового збору за розгляд апеляційної скарги.

7. Господарському суду Вінницької області видати судові накази.

8. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена "19" грудня 2025 р.

Головуючий суддя Мельник О.В.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.