ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

"15" грудня 2025 р. Справа № 916/4979/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Петрова В.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 (вх. 2-1952/25 від 12.12.2025) про забезпечення позову у справі № 916/4979/25 за позовом ОСОБА_1 до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Співучий фонтан на Фонтанській дорозі 30-32 про визнання незаконним рішення загальних зборів акціонерів, поновлення в правах члена кооперативу та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Співучий фонтан на Фонтанській дорозі 30-32, в якій просить:

- визнати незаконним рішенням загальних зборів членів кооперативу від 12 жовтня 2025 року, яке оформлено протоколом загальних зборів № 02/25 від 07 листопада 2025 року, щодо виключення ОСОБА_1 з членів кооперативу;

- поновити ОСОБА_1 у правах члена кооперативу;

- зобов`язати відповідача надати доступ до рішення загальних зборів членів кооперативу від 12 жовтня 2025 року, яке оформлено протоколом загальних зборів № 02/25 від 07 листопада 2025 року та усіма додатками до нього і статуту кооперативу ОК Житлово-будівельний кооператив Співучий фонтан на Фонтанській дорозі 30-32.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що на підставі персонального Меморандуму члена кооперативу, укладеного 13 травня 2025 року за № 551-482-15-ПП, набув право члена кооперативу на участь у будівництві багатоповерхового житлового будинку з об`єктами торгівельно-розважальної та ринкової інфраструктури за адресою: м. Одеса Фонтанська дорога, буд. 30-32. Також позивач зазначає, що 13.05.2025 подав заяву про вступ до кооперативу та сплатив вступний внесок у розмірі 10000,00 грн., при цьому об`єктом інвестування є машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 15 кв.м, яке розташоване на 0 поверсі секції Паркінг, об`єкта будівництва. Крім того, позивач зауважує, що відповідно до графіку оплати паю останній сплачено у повному обсязі, проте рішенням загальних зборів членів кооперативу від 12 жовтня 2025 року, яке оформлено протоколом загальних зборів № 02/25 від 07 листопада 2025 року, ОСОБА_1 з невідомих підстав виключено з членів кооперативу. Так, позивач посилається на недотримання відповідачем процедури повідомлення позивача, порушення статуту кооперативу, відсутність обґрунтованих причин для виключення та обмеження доступу до інформації.

Також 12.12.2025 р. ОСОБА_1 разом із позовною заявою подано до господарського суду заяву про забезпечення позову в порядку ст. 136 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме: заборонити Обслуговуючому кооперативу Житлово-будівельний кооператив Співучий фонтан на Фонтанській дорозі 30-32 відчужувати у будь-якій спосіб машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 15 кв.м, яке розташоване на 0 поверсі секції Паркінг, об`єкта будівництва - у житловому комплексі Співучий Фонтан на Фонтанській дорозі 30-32 у м. Одесі.

В обґрунтування вказаної заяви про забезпечення позову заявник зазначає, що згідно з умовами Персонального меморандуму члена кооперативу, укладеного з головою кооперативу 13 травня 2025 року за № 551-482-15-ПП, та заяви про вступ до членів кооперативу, сторони домовилися, що об`єктом інвестування є машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 15 кв.м, яке розташоване на 0 поверсі секції Паркінг об`єкта будівництва. В той же час позивач зауважує, що відповідно до пункту 17 Меморандуму у випадку виходу зі складу членів кооперативу відповідач має право реалізувати закріплений за відповідачем об`єкт інвестування і протягом 30 днів повернути внесену ним суму паю, що значно менше, ніж вартість об`єкту інвестування за ринковими цінами.

Крім того, позивач вказує, що після виключення його з членів кооперативу відповідач намагається реалізувати (продати) третім особам об`єкт інвестування - машиномісце № 37 загальною площею 15 кв.м. Відтак, позивач наголошує, що внаслідок таких незаконних дій у разі позитивного вирішення спору щодо визнання незаконним рішення про виключення з членів кооперативу, буде неможливим або утруднено поновити права позивача і виконати рішення суду.

Розглянувши вказану заяву позивача про забезпечення позову в порядку ст. 136-140 ГПК України та матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, господарський суд дійшов наступних висновків.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Статтею 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В силу приписів ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку;

6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту;

7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 140 ГПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Приймаючи до уваги положення статті 140 ГПК України, враховуючи відсутність необхідності призначення судового засідання для розгляду заяви про забезпечення позову, суд вважає за необхідне здійснити її розгляд без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому судових рішень і задоволених вимог позивача.

Водночас забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Аналогічні правові висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/19256/16, від 14.05.2018 у справі № 910/20479/17, від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 23.06.2018 у справі № 916/2026/17, від 16.08.2018 у справі № 910/5916/18, від 11.09.2018 у справі № 922/1605/18, від 14.01.2019 у справі № 909/526/18, від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачу вчиняти певні дії.

Крім того, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Господарський суд зазначає, що обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення з заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

Водночас, для встановлення наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову та вжиття відповідних заходів має значення правильне визначення предмета спору.

Разом з цим, при дослідженні наявності або відсутності підстав для забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Під забезпеченням позову необхідно розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є припущення, що майно (у тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Предметом спору у даній справі є вимоги про визнання незаконним рішення загальних зборів членів Обслуговуючого кооперативу Житлово-будівельний кооператив Співучий фонтан на Фонтанській дорозі 30-32, яке оформлене протоколом № 02/25 від 07.11.2025 року, про поновлення ОСОБА_1 у правах члена кооперативу та про зобов`язання відповідача надати доступ до рішення загальних зборів членів кооперативу від 12 жовтня 2025 року, яке оформлено протоколом загальних зборів № 02/25 від 07 листопада 2025 року та усіма додатками до нього і статуту кооперативу ОК Житлово-будівельний кооператив Співучий фонтан на Фонтанській дорозі 30-32.

Отже, господарський суд враховує, що у даній справі позивач звернувся до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, а відтак у даному випадку така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не підлягає дослідженню, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У немайнових спорах має досліджуватися чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Як вбачається з матеріалів справи, 13.05.2025 року між Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив Співучий фонтан на Фонтанській дорозі 30-32 та ОСОБА_1 укладено персональний меморандум члена кооперативу № 551-482-15-ПП, відповідно до п. 9.1 якого загальний розмір паю члена кооперативу в грошовій формі відповідає сумі коштів у розмірі 73390,00 грн. При цьому за умовами п. 9.3 меморандуму зазначений пай підлягає поверненню кооперативом члену кооперативу у майновій формі, як об`єкт нерухомості, відповідно до акту приймання-передачі, у вигляді: машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 15,00 кв.м, розташоване на 0 поверсі секції Паркінг, об`єкта будівництва вартістю 73390,00 грн.

При цьому пунктом 17 Персонального меморандуму від 13.05.2025 року сторонами погоджено, що особі, яка вийшла зі складу членів, кооператив зобов`язаний протягом 30 днів після реалізації закріпленого за ним об`єкту інвестування паю повернути суму паю, фактично сплачену цією особою. Вступний внесок та додатковий пай не повертаються.

Відтак, заявник стверджує, що рішенням загальних зборів членів кооперативу від 12 жовтня 2025 року, яке оформлено протоколом загальних зборів № 02/25 від 07 листопада 2025 року, ОСОБА_1 незаконно з невідомих підстав виключено з членів кооперативу, при цьому позивач посилається на недотримання відповідачем процедури повідомлення членів кооперативу, порушення статуту кооперативу, відсутність обґрунтованих причин для виключення та обмеження доступу до інформації, з огляду на що предметом позову у даній справі № 916/4979/25 є визнання незаконним рішення загальних зборів членів кооперативу від 12.10.2025 року, яке оформлене протоколом загальних зборів щодо виключення ОСОБА_1 з членів кооперативу, поновлення в правах члена кооперативу та зобов`язання надати доступ до рішення загальних зборів, статуту кооперативу.

Разом з тим позивач просить забезпечити позов шляхом заборони відповідачу відчужувати нерухоме майно об`єкт інвестування, а саме машиномісце № НОМЕР_1 , загальною площею 15 кв.м., яке розташоване на 0 поверсі секції Паркінг в житловому комплексі Співучий фонтан на Фонтанській дорозі 30-32.

На переконання суду, обрання належного, відповідного до предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення у разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.01.2024 у справі № 50/155 (910/1455/23).

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в постанові № 201/9686/23 від 21.02.2024 р.

Враховуючи характер правовідносин, що склалися між сторонами, предмет позову, на забезпечення якого заявником подано дану заяву, господарський суд зазначає, що виконання у майбутньому судового рішення у справі за позовом про визнання незаконним рішення загальних зборів, поновлення у правах члена кооперативу та зобов`язання надати доступ до рішення загальних зборів, статуту кооперативу не потребує здійснення будь-яких реєстраційних дій та не наділяє позивача будь-якими речовими правами, пов`язаним з машиномісцем № 37, про заборону відчуження якого просить заявник, відтак, безпосередньо не пов`язане із предметом позову.

При цьому господарський суд зазначає, що вжиття таких заходів забезпечення позову як заборона відчужувати нерухоме майно не забезпечить реальне виконання судового рішення у разі задоволення позову, оскільки такий спосіб не відповідає заявленим вимогам, на забезпечення яких він направлений, та не впливає на поновлення ОСОБА_1 в правах члена кооперативу, а відтак не здатне ефективно захистити та поновити порушені права заявника. Більш того, вказаний вид забезпечення позову не співвідноситься із позовною вимогою заявника про визнання рішення загальних зборів кооперативу незаконним, поновлення в правах та зобов`язання вчинити дії. Тобто, визначені заявником заходи не є тією мірою забезпечення позову, що зможе запобігти порушенню прав заявника.

Таким чином, наразі суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову у даній справі шляхом заборони відчужувати у будь-який спосіб машиномісце № НОМЕР_1 , заявлене ОСОБА_1 , не відповідає вимогам процесуального законодавства щодо розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, доведеності обставин щодо ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду у разі невжиття таких заходів.

Більш того, позивачем не доведено, яким чином невжиття запропонованих ним заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду про визнання незаконним рішення загальних зборів Обслуговуючим кооперативом Житлово-будівельний кооператив Співучий фонтан на Фонтанській дорозі 30-32, яке оформлене протоколом № 02/25 від 07.11.2025 року, у разі задоволення позову, поновлення в правах члена кооперативу.

Згідно зі ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі Пантелеєнко проти України зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі Дорани проти Ірландії Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття ефективний засіб передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у цій справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи Каіч та інші проти Хорватії (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

Відтак, враховуючи вищенаведені обставини, суд доходить висновку, що запропоновані позивачем заходи забезпечення позову не відповідають процесуальним нормам, що регулюють спірні правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом майбутніх позовних вимог.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, господарський суд вважає заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову необґрунтованою, у зв`язку з чим така заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову (вх. 2-1952/25 від 12.12.2025) у справі № 916/4979/25 відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Суддя В.С. Петров