РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2025Справа № 910/13036/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Приватного акціонерного товариства "Провагроінвест" до Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" про стягнення 49 576,55 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У жовтні 2025 року Приватне акціонерне товариство "Провагроінвест" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" (далі - Компанія) заборгованості з відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, у розмірі 49 576,55 грн, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідач, як страховик винної в ДТП особи, всупереч вимогам Закону України № 1961-IV "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який був чинний на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), не відшкодував позивачу шкоду, завдану страхувальником відповідача внаслідок ДТП.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22 жовтня 2025 року було відкрито провадження у справі № 910/13036/25 та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання).

4 листопада 2025 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив від цієї ж дати, у якому Компанія заперечувала проти задоволення позовних вимог та зазначала, що заявлена до стягнення позивачем сума страхового відшкодування є необґрунтованою. Зокрема, наданий позивачем на підтвердження суми відновлювального ремонту пошкодженого майна рахунок № 75 датований 1 лютого 2021 року, тоді як спірна ДТП сталася 2 лютого 2021 року. У свою чергу, зазначені в рахунку від 5 лютого 2021 року № 48 роботи не відповідають характеру пошкоджень майна, завданих останньому внаслідок спірної ДТП. Позивачем не надано фото- чи відеоматеріалів, з яких можливо встановити характер завданих пошкоджень майна (автозаправної газової колонки). Заявлена до стягнення сума страхового відшкодування розрахована без урахування коефіцієнта фізичного зносу. При цьому, позивачем порушено порядок визначення розміру шкоди, передбачений нормами чинного законодавства, оскільки ним не надано звіт про оцінку шкоди, завданої майну. Також ні позивач, ні власник пошкодженого майна не зверталися до Компанії із заявою про виплату страхового відшкодування. Відтак, на думку Компанії, позивач пропустив установлений пунктом 37.1.4 статті 37 Закону присічний річний строк на звернення до страховика про виплату страхового відшкодування.

11 листопада 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від 10 листопада 2025 року, у якій позивач навів свої доводи на спростування аргументів відповідача та зазначив, що при оформленні рахунку № 75 була допущена описка, у зв`язку з чим останній було помилково датовано 1 лютого 2021 року замість 2 лютого 2021 року. Крім того, зазначені в рахунку від 5 лютого 2021 року № 48 роботи обумовлені необхідністю дотримання правил безпеки газопостачання, з огляду на функціональне призначення пошкодженого майна. Також із долученої до позову відповіді Компанії від 23 травня 2025 року (вх. № 12/3523) вбачається, що остання підтвердила факт отримання нею відповідної заяви Товариства про виплату страхового відшкодування у визначений Законом строк. При цьому відповідач не надав жодних належних доказів на спростування розрахованої позивачем суми страхового відшкодування.

Жодних інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

2 лютого 2021 року о 03 годині 46 хвилин по Немирівському шосе, 8А у місті Вінниця ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки "BMW 545 І", державний номерний знак НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не вжив заходів щодо зупинки перед перешкодою та здійснив наїзд на газову колонку, чим завдав останній механічних пошкоджень та матеріальних збитків.

Зазначені обставини були встановлені постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 2 березня 2021 року у справі № 127/3907/21, якою водія автомобіля марки "BMW 545 І", державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (копія постанови наявна в матеріалах справи).

Вказані обставини ДТП також відповідають інформації, зазначеній у довідці Вінницького районного управління поліції ГУ НП у Вінницькій області від 19 лютого 2021 року № 425871 (вих. № 3471/200/2071), копія якої міститься в матеріалах справи. У довідці зафіксовано факт наїзду ОСОБА_1 на перешкоду за адресою: місто Вінниця, Немирівське шосе, 8А, та порушення ним пунктів 2.3.б, 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено майно - автогазороздавальну колонку для АЗС ВМР4024OED (інвентарний номер 098), яка на момент спірної ДТП була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Провідна" (яке вподальшому змінило своє найменування на Товариство) на підставі договору добровільного страхування майна, що використовується в підприємницьких (комерційних) цілях, "Провідна Бізнес "Майно" від 1 вересня 2020 року № 11/1186683/9069/20. Копія цього правочину наявна в матеріалах справи.

З матеріалів справи також вбачається, що власником спірного майна, яке перебуває у складі автозаправного комплексу з пунктом сервісного обслуговування водіїв та пасажирів і АГЗП за адресою: місто Вінниця, Немирівське шосе, 8-А (код КОАТУУ ), є Товариство з обмеженою відповідальністю "Кепітал-Він", яке на підставі договору оренди майна від 17 серпня 2020 року № 01/2020 передало зазначене майно у строкове володіння та користування (оренду) Приватному підприємству "Укрпалетсистем" (страхувальнику та вигодонабувачу за укладеним із позивачем договором добровільного страхування майна). Копії відповідного договору оренди автозаправного комплексу № 121 та акта приймання-передачі майна від 17 серпня 2020 року містяться в матеріалах справи.

З додатку № 1 до договору добровільного страхування майна вбачається, що вартість і страхова сума автогазороздавальної колонки становила 584 507,00 грн.

Відповідно до пунктів 5.14, 5.14.5 договору добровільного страхування майна страховим випадком є пошкодження, знищення та/або втрата майна внаслідок визначених у цій угоді страхових ризиків, зокрема наїзду транспортного засобу, що сталося в період дії цього договору та у зв`язку з чим Товариство зобов`язується здійснити на користь вигодонабувача страхову виплату.

У зв`язку з наведеними обставинами 2 лютого 2021 року страхувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування від цієї ж дати № (копія заяви наявна в матеріалах справи).

Судом встановлено, що на підставі: акта огляду пошкодженого майна від 3 лютого 2021 року, складеного за участю уповноважених представників страхувальника та позивача; бухгалтерської довідки ПП "Укрпалетсистем" від 22 лютого 2021 року № 14; рахунків на оплату: від 1 лютого 2021 року № 75 на суму 4 944,00 грн, виставленого фізичною особою - підприємцем Москальчуком Анатолієм Степановичем, від 5 лютого 2021 року № 48 на суму 46 632,55 грн, виставленого ТОВ "Білл-АПС"; а також платіжного доручення від 22 лютого 2021 року № 93541 на суму 46 632,55 грн про оплату ПП "Укрпалетсистем" на користь ТОВ "Білл-АПС" зазначеної суми з призначенням платежу: "оплата за комплекс робіт зг. рах № 48 від 05.02.2021 р., у т. ч. ПДВ 7 772,09 грн", - позивачем було складено страховий акт від 13 травня 2021 року № на суму 51 576,55 грн (належні копії вказаних документів містяться в матеріалах справи).

З матеріалів справи також вбачається, що сума страхового відшкодування у розмірі 51 576,55 грн була перерахована позивачем на рахунок страхувальника та вигодонабувача за відповідним договором добровільного страхування майна - ПП "Укрпалетсистем", що підтверджується копією платіжної інструкції в національній валюті від 17 травня 2021 року № 020608.

Статтею 27 Закону України "Про страхування" та статтею 993 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, до позивача у зв`язку зі здійсненою страховою виплатою за вищевказаною ДТП перейшло право вимоги на зазначену суму.

З матеріалів справи вбачається, що на час скоєння вищевказаної ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 , як особи, що на законних підставах експлуатувала автомобіль марки "BMW 545 І", державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована відповідачем на підставі договору (полісу) серії АР № 007448880 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, - 130 000,00 грн, франшиза - 2 000,00 грн).

Отже, Компанія є особою, на яку вказаним полісом покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації зазначеного автомобіля "BMW 545 І" на момент ДТП.

Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до пункту 12.1 статті 12 Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Аналогічна норма міститься у статті 9 Закону України "Про страхування".

Враховуючи вищезазначені обставини, умови полісу АР № 007448880, а також положення статей 12, 22 Закону, статей 9, 27 Закону України "Про страхування" та статей 993, 1192 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі суми, право на вимогу якої перейшло до останньої.

Слід зазначити, що за пунктом 36.2 статті 36 Закону страховик (МТСБУ) зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову в його здійсненні протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування.

Заперечуючи проти позову, відповідач вказував про те, що позивач не звертався до Компанії із заявою про сплату суми виплаченого за даним страховим випадком відшкодування або з відповідною претензією у визначений підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону строк.

Згідно з підпунктом 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Закріплене в положеннях підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону право страховика за договором (полісом) відмовити у здійсненні виплати страхового відшкодування у випадку пропуску встановленого строку на звернення до нього із заявою про виплату страхового відшкодування не залежить від суб`єкта звернення з відповідною заявою, тобто підлягає застосуванню, в тому числі у випадку, коли з такою заявою звертається не безпосередньо потерпілий, а особа, яка здійснила відшкодування потерпілому завданого внаслідок пошкодження належного йому транспортного збитку.

При цьому зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону строк є присічним і поновленню не підлягає.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року в справі № 910/7449/17, у постановах Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду: від 6 березня 2019 року в справі № 465/6315/16-ц, від 1 червня 2022 року в справі № 577/5482/19.

Разом із цим, з наявної в матеріалах справи копії листа-відповіді Компанії від 23 травня 2025 року № 12/3523 вбачається, що остання підтвердила факт отримання від позивача ще 22 червня 2021 року заяви від 17 червня 2021 року вих. № про виплату страхового відшкодування на суму 51 576,55 грн за полісом АР № 007448880 у зв`язку з ДТП, яка сталася 2 лютого 2021 року в місті Вінниця на АЗК № 121. У цьому ж листі Компанія повідомила уповноваженого представника позивача у відповідь на його адвокатський запит від 19 травня 2025 року № про те, що: "станом на 22 травня 2025 року справа є врегульованою та переданою до архіву".

Відтак, посилання відповідача на факт пропуску позивачем установленого Законом річного строку на звернення із заявою про виплату страхового відшкодування є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи належними доказами.

При цьому, відсутність доданих до акта огляду пошкодженого майна від 3 лютого 2021 року фото- та відеоматеріалів не є автоматичною підставою для визнання зазначених у такому акті відомостей про пошкодження майна недійсними чи недостовірними. Обов`язковість долучення фото- та відеоматеріалів до акта огляду пошкодженого майна жодною нормою чинного законодавства не встановлена.

Разом із цим, відповідно до пунктів 34.1. та 34.2. статті 34 Закону страховик зобов`язаний протягом 2-х робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10-ти робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Тобто, саме на Компанію, як страховика винної в ДТП особи, після отримання нею заяви на регламенту виплату покладається обов`язок здійснити передбачені статтею 34 Закону дії. У той же час відповідач не звертався до позивача із запитами на отримання додаткових документів, фото тощо для з`ясування даних, необхідних для оцінки розміру завданої шкоди. Доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Суд також звертає увагу на те, що відповідно до статті 35 Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Вказана норма Закону встановлює вичерпний перелік документів, які додаються до заяви про виплату страхового відшкодування. Обов`язковість надання страхувальником (у даному випадку - страховиком пошкодженого майна) інших документів до вищевказаної заяви чинним законодавством не передбачена.

У свою чергу, відповідач рішення про відмову у виплаті регламентної виплати Товариству в порядку статті 36 Закону не надав. Таке рішення в матеріалах даної справи відсутнє.

Беручи до уваги підтверджену матеріалами справи суму сплаченого позивачем на користь страхувальника страхового відшкодування у розмірі 51 576,55 грн, а також враховуючи встановлений полісом серії АР № 007448880 ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, у розмірі 130 000,00 грн та франшизу - 2 000,00 грн, суд дійшов висновку про те, що у відповідача в зв`язку з настанням ДТП виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в розмірі 49 576,55 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач суму страхового відшкодування у розмірі 49 576,55 грн на користь позивача не сплатив. Матеріали справи не місять доказів протилежного.

При цьому суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо необґрунтованості розрахованої суми завданих збитків застрахованому майну (автогазозаправній колонці), у зв`язку з відсутністю у позивача звіту (акту) про оцінку майна для визначення матеріального збитку при настанні страхового випадку, оскільки такий звіт - це лише попередній оціночний документ, у якому зазначається про можливу, але не кінцеву суму, що витрачена на відновлення пошкодженого майна до його попереднього стану. Реальним підтвердженням виплати страхового відшкодування страхувальнику є платіжний документ про здійснення такої виплати.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду: від 6 липня 2018 року в справі № 924/675/17, від 13 березня 2018 року в справі № 910/9396/17, від 28 січня 2020 року в справі № 917/500/18, від 21 грудня 2020 року в справі № 911/286/20 та від 4 березня 2021 року в справі № 910/4720/20.

У свою чергу, норма частини 1 статті 22 Закону, яка передбачає відшкодування страховиком саме оціненої шкоди, не встановлює імперативного обов`язку щодо проведення такої оцінки саме суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", а отже, така оцінка може бути здійснена на підставі відповідного рахунку чи акта виконаних робіт.

Необґрунтованими є і доводи відповідача щодо наявності підстав для застосування коефіцієнта фізичного зносу.

Зокрема, статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Відповідно до пункту 32.7 статті 32 Закону в зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Пунктом 1.6. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика), визначено, що фізичний знос КТЗ (його складників) - це утрата вартості КТЗ (його складників), яка зумовлена частковою або повною втратою первісних технічних та технологічних якостей КТЗ (його складників) порівняно з вартістю нового подібного КТЗ (його складників).

Тобто вимога Закону щодо врахування коефіцієнта фізичного зносу при розрахунку страхового відшкодування застосовується виключно до оцінки вартості пошкоджень колісного транспортного засобу, тоді як у даній справі пошкодженим майном є автогазороздавальна колонка.

Щодо посилань відповідача на невідповідність зазначеної в рахунку ФОП Москальчук А.С. № 75 дати (1 лютого 2021 року) моменту скоєння спірної ДТП (2 лютого 2021 року), а також доводів позивача, викладених у відповіді на відзив, щодо допущеної описки при оформленні спірного рахунку, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11 вересня 2020 року в справі № 910/16505/19.

У цьому контексті суд вважає цілком вірогідним факт допущення описки суб`єктом підприємницької діяльності, який здійснював відновлювальний ремонт пошкодженого майна, під час оформлення спірного рахунку, враховуючи обсяг зазначених у ньому робіт, зокрема: діагностики пошкодження, аварійного усунення витоку газу, зняття/встановлення захисного кожуха з`єднання, зняття/встановлення труби технології, встановлення заглушки, перевірки герметичності з`єднань колонки, дегазації труби технології, транспортних витрат, та час скоєння спірної ДТП - 03 години 35 хвилин 2 лютого 2021 року.

Крім того, судом враховано, що зазначений у спірному рахунку від 1 лютого 2021 року перелік робіт вказує на наявність пошкоджень автогазозаправної колонки, характер яких міг бути спричинений саме внаслідок наїзду транспортного засобу.

У свою чергу, відповідачем до матеріалів справи не було надано будь-яких доказів того, що спірні пошкодження застрахованого позивачем майна були спричинені внаслідок іншої ДТП чи інших обставин, не пов`язаних із ДТП, що сталася 2 лютого 2021 року за участю застрахованого Компанією транспортного засобу - "BMW 545 І", державний номерний знак НОМЕР_1 .

При цьому ремонтні роботи, зазначені в рахунку на оплату від 1 лютого 2021 року № 75 та рахунку на оплату від 5 лютого 2021 року № 48, складені за результатами ремонту пошкодженого майна, узгоджуються з пошкодженнями, зазначеними в акті огляду такого майна від 3 лютого 2021 року.

Також відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування встановленої позивачем вартості відновлювального ремонту застрахованого майна внаслідок його пошкодження в ДТП. Компанією не спростовано й розраховану позивачем суму страхового відшкодування.

Враховуючи викладене, вимога позивача про стягнення з відповідача страхового відшкодування у розмірі 49 576,55 грн підлягає задоволенню.

Інші доводи, на які посилалися сторони під час розгляду даної справи, залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позов Товариства підлягає задоволенню.

Судові витрати, які складаються зі сплаченої Товариством суми судового збору, відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 86, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Страхової компанії "Альфа-Гарант" (01133, місто Київ, бульвар Лесі України, будинок 26; ідентифікаційний код 32382598) на користь Приватного акціонерного товариства "Провагроінвест" (03049, місто Київ, проспект Повітряних Сил, будинок 25; ідентифікаційний код 23510137) 49 576 (сорок дев`ять тисяч п`ятсот сімдесят шість) грн 55 коп. страхового відшкодування та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 17 грудня 2025 року.

Суддя Є.В. Павленко