ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2025 р. Справа № 921/256/24

Західний апеляційний господарський суд, в складі колегії:

Головуючого (судді-доповідача) Якімець Г.Г.,

Суддів: Бойко С.М., Бонк Т.Б.,

за участю секретаря судового засідання Кришталь М.Б.,

та представників:

від позивача Краснокутська Н.М. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду)

від відповідача (скаржника) Юсипів Р.В.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат Тернопільський» від 02 січня 2025 року

на рішення Господарського суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року (повний текст підписано 16.12.2024), суддя Шумський І.П.

у справі № 921/256/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віджи Продакшн», м. Канів, Черкаська область

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат Тернопільський», с. Острів, Тернопільська область

про стягнення 2 302 273,50 грн

встановив:

24 квітня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Віджи Продакшн» звернулося до Господарського суду Тернопільської області з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат Тернопільський» про стягнення 2 302 273,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано реалізацією позивачем, як покупцем, права на відмову від договору купівлі-продажу товару відповідно до пункту 1 частини другої статті 678 ЦК України, що є підставою для повернення відповідачем сплаченої позивачем за товар грошової суми протягом його гарантійного терміну, у зв`язку з виявленими недоліками товару, поставленого відповідачем.

Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року у справі № 921/256/24 позов задоволено в повному обсязі: присуджено до стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат Тернопільський» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віджи Продакшн» 2 302 273,50 грн. Здійснено розподіл судових витрат.

Місцевий господарський суд, врахувавши презумпцію вини виробника, зафіксовані недоліки продукції, акти про їх виявлення, відсутність заперечень з боку відповідача щодо умов зберігання, а також непослідовність його дій, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат Тернопільський» звернувся до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року у справі № 921/256/24 та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. Зокрема, зазначає, що під час приймання товару і до 28.11.2023 (понад пів року) у покупця (позивача) не виникло жодних зауважень щодо якості товару. Відповідачем належним чином виконано умови договору щодо підтвердження якості продукції. Недоліки у вигляді неякісного маркування, забрудненої тари, корозії на банці, деформованої тари, брак нанесення етикетки, пересорт по датах могли бути виявлені під час приймання товару навіть візуально, а тому не є по суті скритими недоліками. У вимозі від 29.02.2024 та актах про виявлені скриті недоліки від 28.11.2023 та від 13.02.2024 позивачем не зазначено про дотримання ним умов зберігання продукції задекларованої продавцем.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Зокрема, зазначає, що в акті зафіксовано виявлення продукції у кількості 1508 шт., яка не підлягає подальшій реалізації, у зв`язку з невідповідністю ДСТУ 4607:2006 "Консерви м`ясо-рослинні. Каші з м`ясом. Загальні технічні вимоги", невідповідним товарним видом та наявністю істотних порушень вимог щодо якості товару. Також, звертає увагу на те, що дефектування товарів по актах від 28.11.2023 та від 13.02.2024, тобто виявлення недоліків товару та пред`явлення вимоги № 29/02/2024-П2 від 29.02.2024, відбулось в межах гарантійного терміну (строку придатності), тому, саме відповідач повинен спростувати свою вину в недоліках виробленої ним продукції.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 04 березня 2025 року у справі № 921/256/24 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволені позову відмовлено. Здійснено новий розподіл судових витрат.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що в даному випадку позивачем не доведено належними та допустимими доказами, що недоліки товару, які були виявлені при прийманні за якістю 28.11.2023 та 13.02.2024, мають характер прихованих та не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці. Апеляційний суд зазначив, що акти від 28.11.2023 та 13.02.2024 про виявлені скриті дефекти не можуть братися судом до уваги, як належні та допустимі докази постачання відповідачем неякісної продукції, оскільки такі не відображають повну та достовірну інформацію, що такі дефекти виникли з вини відповідача, а тому у даному випадку позивач не дотримався процедури фіксації поставки відповідачем товару неналежної якості, чому суд першої інстанції не надав належної правової оцінки.

Постановою Верховного Суду від 29 липня 2025 року у справі № 921/256/24 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Віджи Продакшн" задоволено частково; постанову Західного апеляційного господарського суду від 04 березня 2025 року скасовано, а справу № 921/256/24 передано на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Верховний Суд погодився з висновком апеляційного господарського суду про те, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин положення ч.2 ст.679 ЦК України в контексті визначення суб`єкта, який має доводити обставини неналежної якості товару та безпідставно переклав обов`язок з доказування у даній справі на відповідача. Водночас за висновками Верховного Суду, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що саме на позивача покладається обов`язок доведення того, що недоліки товару, що були виявлені при прийманні за якістю 28.11.2023 та 13.02.2024, мають характер прихованих та не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці. Підстави для застосування до спірних правовідносин сторін у даній справі норм ч.2 ст.679 ЦК України щодо відповідальності продавця за недоліки товару, на який надано гарантії щодо якості - відсутні. Водночас правові наслідки передачі товару неналежної якості (товару, який містить недоліки) передбачено ст.678 ЦК України, яка підлягає застосуванню незалежно від того, чи встановлений для товару гарантійний строк або строк придатності. Відповідно до п.1 ч.2 ст.678 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право, зокрема, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Однак, покупець, який вимагає повернення коштів за товар неналежної якості, повинен повернути такий товар продавцю. Це загальне правило, яке випливає зі змісту ч.2 ст.678 ЦК України, яка передбачає альтернативне право покупця або вимагати заміни товару, або повернення сплаченої за товар суми коштів. Оскільки продавець повертає гроші за товар, який він вже не має у своєму розпорядженні, повернення покупцем товару є обов`язковою умовою для повернення продавцем сплаченої за товар грошової суми. При цьому покупець повинен повернути товар у тому стані, в якому він його отримав, за винятком недоліків, через які відбувається повернення. Як зазначив Верховний Суд, судами установлено, що позивач повідомив відповідача про відмову від договору від 10.11.2022 № 2/10.11.2022 в частині поставленого товару в кількості 48695 штук на загальну суму 2 302 273,50 грн та просив повернути йому вартість поставленого товару. Проте обставини повернення позивачем товару в кількості 48695 штук на загальну суму 2 302 273,50 грн, як передумови для застосування положень пункту 1 частини другої статті 678 ЦК України, апеляційний суд не досліджував та не встановлював, обмежившись посиланням лише на те, що акти від 28.11.2023 та від 13.02.2024 про виявлені скриті дефекти не є належними та допустимими доказами постачання відповідачем неякісної продукції. Водночас Верховний Суд зазначив, що достовірне з`ясування фактичних обставин, що мають значення для вирішення спору виходить за межі повноважень касаційної інстанції, передбачених статтею 300 ГПК України, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Судові засідання під час нового розгляду справи апеляційним судом, за клопотанням позивача та на підставі відповідних ухвал суду, проводились в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Представник відповідача (скаржника) в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав, просив такі задоволити в повному обсязі: скасувати рішення Господарського суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року у справі № 921/256/24 та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову, з підстав, наведених в апеляційній скарзі. Поряд з тим, представник відповідача підтвердив факт повернення позивачем частини товару в кількості 1 508 штук на загальну суму 71 328,40 грн. Водночас представник відповідача підтвердив, що останнім не повернено позивачу кошти за такий товар (в сумі 71 328,40 грн).

Представник позивача в судовому засіданні проти вимог апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, з підстав, наведених у відзиві на апеляційну скаргу.

Західний апеляційний господарський суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши наявні докази по справі, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 10.11.2022 між ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" (в тексті договору - постачальник) та ТОВ "Віджи Продакшн" (в тексті договору - покупець) укладено договір поставки № 2/10.11.2022 (з протоколом розбіжностей від 14.11.2022), за умовами п.1.1 якого постачальник відповідно до умов цього договору зобов`язався виготовити та поставити товар покупцю, а покупець - прийняти та оплатити товар у кількості, найменуваннях і цінах, зазначених у видаткових накладних (товарно-транспортних накладних), що виписуються на кожну партію товару.

Відповідно до п.п.2.1, 2.2 Договору ціна по кожному найменуванню і на кожну партію товару визначається на підставі прайс-листів постачальника та вказується у видаткових накладних (товаро-транспортних накладних) на кожну партію товару. Ціна на товар та вартість партії товару, що вказана у видатковій накладній, вважається узгодженою з моменту підписання сторонами видаткової накладної на партію товару.

Згідно з п.2.3 Договору (з урахуванням протоколу розбіжностей) якщо сторони не домовилися про інше, покупець зобов`язаний здійснити оплату товару на умові 100% попередньої оплати партії товару, що підлягає поставці.

Товар поставляється партіям згідно до наданих замовлень покупця, в яких зазначається асортимент, кількість товару, строк та умови його поставки (п.3.1 Договору з урахуванням протоколу розбіжностей).

У п.3.2 Договору сторони погодили, що датою поставки вважається дата, вказана у відповідній видатковій накладній (товарно-транспортній накладній). Сторони погодилися, що особи, які підписали видаткову накладну (товарно-транспортну накладну) з прикладанням печатки або штампу (за наявності останнього у покупця), є уповноваженими особами на підписання даних документів та їхні підписи свідчать про приймання покупцем партії товару та відсутності претензій стосовно кількості, асортименту та якості товару.

Відповідно до п.3.3 Договору при передачі товару постачальник зобов`язаний передати всю необхідну документацію на партію товару, а покупець зобов`язаний прийняти партію товару і підписати видаткову накладну (товарно-транспортну накладну).

Згідно з п.3.7 Договору процедура приймання товарів проводиться (здійснюється) на умовах даного договору. Не врегульовані даним договором правила приймання товару по кількості та якості врегульовуються нормами чинного законодавства України, зокрема Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народного споживання по кількості (затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 15.06.1965 № П-6 із змінами і доповненнями) та Інструкції про порядок приймання продукції виробничо-технічного призначення та товарів народною споживання по якості (затверджена постановою Держарбітражу при Раді Міністрів СРСР від 25.04.1966 № П-7 із змінами і доповненнями) в частині, що не суперечить умовам даного договору.

Під час проведення процедури приймання товару покупець зобов`язаний здійснити усі необхідні дії, спрямовані на встановлення відповідності товару умовам даного договору, домовленостям сторін та вимогам чинного законодавства України, зокрема: перевірити кількість та асортимент поставленого товару кількості та асортименту, що вказані у видатковій накладній; перевірити товар на будь-які видимі недоліки товару (забруднення, пошкодження, невідповідність розмірів тощо); штрихового кодування та маркування; строків придатності товару; перевірити наявність та належне оформлення усіх необхідних товаросупровідних документів, зокрема, видаткову накладну, документ, що посвідчують якість товару тощо (п.3.8 Договору).

Відповідно до п.4.3 Договору постачальник зобов`язався, зокрема: передати товар належної якості в асортименті та кількості на підставі погодженого сторонами замовлення; надати покупцю товаросупровідну документацію, а у випадках, передбачених чинним законодавством України, інші необхідні документи у порядку передбаченому цим договором та/або чинним законодавством України.

Згідно з п.4.4 Договору покупець зобов`язався, зокрема: належним чином забезпечувати приймання товару; забезпечувати розвантаження товару на своїй території у відповідності з товаросупровідною документацією на поставку товару; у момент фактичного приймання товару здійснити його перевірку за кількістю, якістю та асортиментом, підписати належним чином та завірити товаросупровідну документацію на товар, що засвідчують факт отримання покупцем товару.

У п.5.3 Договору з урахуванням протоколу розбіжностей сторони погодили, що у випадку поставки товару неналежної якості та/або некомплектного товару, постачальник зобов`язаний здійснити заміну товару на протязі 7 днів.

Постачальник не несе відповідальності за псування товару, що виникло внаслідок недотримання покупцем правил зберігання та реалізації товару, за зберігання товару на складі покупця, а також за товар, термін придатності якого закінчився (п.5.7 Договору).

На виконання умов договору упродовж січня-квітня 2023 року відповідачем здійснювались неодноразові поставки товару. Зокрема, відповідачем поставлено, а позивачем прийнято товар - консерви "Каша гречана з яловичиною" (ж/б) 0,325, у кількості 48 695 штук, вартістю 47,30 грн кожна, згідно з видатковими накладними від 30.01.2023 № 2034, від 30.01.2023 № 2035, від 30.01.2023 № 2036, від 31.01.2023 № 2122.

Загальна вартість поставленого товару в кількості 48 695 штук склала 2 303 273,50 грн. Місце поставки товару: м. Вінниця, 2-й пров. Індустріальний, буд. 8.

Факт поставки товару відповідачем у вказаній кількості та його оплата позивачем не заперечується сторонами у справі та підтверджується наявними у матеріалах справи платіжними інструкціями за період листопад 2022 року - березень 2023 року та видатковими накладними.

ТОВ "Віджи Продакшн" у поясненнях від 16.07.2024 (вх. №5686 від 17.07.2024) зазначило, що товар поставлявся двома партіями, які виробником позначено: L 10.01.2023 та L 12.01.2023. Партія ідентифікована датою виробництва. У товаросупроводжуючих документах - деклараціях виробника зазначені дати виробництва 10.01.2023 та 12.01.2023. Доставку однієї партії товару здійснено кількома автопоставками, у зв`язку з чим оформлено кількома видатковими накладними.

Так, партія L 10.01.2023 у загальній кількості 82 500 банок поставлена згідно з видатковими накладними: від 30.01.2023 № 2034 (декларація МКТ00002034 від 30.01.2023, кількість банок 50 000); від 30.01.2023 № 2035 (декларація МКТ00002035 від 30.01.2023, кількість банок 32 500).

У свою чергу, партія L 12.01.2023 у загальній кількості 82 500 банок поставлена згідно з видатковими накладними: від 30.01.2023 № 2035 (декларація МКТ00002035 від 30.01.2023, кількість банок 17 500); від 30.01.2023 № 2036 (декларація МКТ00002036 від 30.01.2023, кількість банок 50 000); від 31.01.2023 № 2122 (декларація МКТ00002122 від 31.01.2023, кількість банок 15 000).

28 листопада 2023 року складено акт про виявлені скриті дефекти, складений за адресою: Черкаська область, с. Червона Слобода, вул. Берегова Промислова, буд. 20, за участю уповноважених представників обох сторін, у якому зафіксовано виявлення продукції у кількості 1 508 штук, що не підлягає подальшій реалізації у зв`язку із: невідповідністю ДСТУ 4607:2006 "Консерви м`ясорослинні. Каші з м`ясом. Загальні технічні вимоги" та невідповідним товарним видом і наявністю істотних порушень вимог щодо якості товару. Такими недоліками є: бомбажна продукція; жирна тара; неякісне маркування/етикетування.

Як вбачається з вказаного акта, такий товар поставлено згідно з видатковими накладними за період січень-квітень 2023 року, виготовлений 12.01.2023, 16.02.2023, 18.02.2023, строк придатності якого складає 2 роки. Документами, які засвідчують якість цього товару, є Декларації виробника: № МКТ00002122 від 31.01.2023, № МКТ00002036 від 30.01.2023, № МКТ00008333 від 11.04.2023, № MKT00007865 від 06.04.2023, № МКТ00008953 від 20.04.2023, № МКТ00008460 від 12.04.2023 та Експертні висновки № 000370п/23 від 27.02.2023, № 000369п/23 від 27.02.2023, №000077п/23 від 19.01.2023. Партії поставки: L 12.01.2023; L 16.02.2023; L 18.02.2023.

Після складання акта від 28.11.2023 позивач повернув відповідачу товар у кількості 1 508 штук на загальну суму 71 328,40 грн згідно з накладною на повернення від 23.01.2024 № 285.

Обидві сторони підтвердили, що кошти в сумі 71 328,40 грн відповідач позивачу не повернув.

В матеріалах справи також міститься акт від 13.02.2024 про виявлені скриті дефекти, складений за адресою: Черкаська область, с. Червона Слобода, вул. Берегова Промислова, буд. 20, за участі уповноважених представників обох сторін. У вказаному акті зазначено про виявлення продукції у кількості 47 187 штук, яка не підлягає подальшій реалізації, у зв`язку з невідповідністю ДСТУ 4607:2006 "Консерви м`ясорослинні. Каші з м`ясом. Загальні технічні вимоги" та невідповідним товарним видом і наявністю істотних порушень вимог щодо якості товару, а саме: невідповідного товару у партіях L 10.01.2023, L 12.01.2023, серед якого: неякісне маркування 12 633 штук; забруднена тара 13 023 штук; корозія на банці 11 978 штук; деформована тара (виявлено у плашках) 1 340 штук; потенційний бомбаж 1 748 шт.; фактичний бомбаж, забруднення тари внаслідок бомбажу 1 968 штук; недовага 17 шт.; брак нанесення етикетки (невідповідне розміщення до тари) 796 штук; пересорт по датах (дві дати в плашці) 3 684 штук. Такі недоліки продукції зазначено, як істотні порушення якості товару.

Вказаний товар, поставлено згідно з видатковими накладними за період січень-квітень 2023 року, виготовлений 10.01.2023, 12.01.2023, строк його придатності складає 2 роки. Документами, що засвідчують якість товару є Декларації виробника № МКТ00002035 від 30.01.2023, № МКТ00002122 від 31.01.2023, № МКТ00002036 від 30.01.2023 та Експертні висновки № 000076п/23 від 19.01.2023, № 000077п/23 від 19.01.2023. Партії поставки: L 12.01.2023; L 10.01.2023.

23.02.2024 ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" звернулося до ТОВ "Віджи Продакшн" з листом № 19, у якому повідомив про те, що: - неякісне маркування/етикетування 12 633 банок, забруднена тара 13 023 штук поставленої продукції згідно з договором, дійсно могло виникнути з вини постачальника. У зв`язку з цим ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" повністю погоджується з даними скритими дефектами; - наявність бомбажної продукції у кількості 1 968 штук, корозія на банці у кількості 11 978 штук, потенційний бомбаж 1 748 штук могло виникнути внаслідок недотримання або порушення умов зберігання, які прописані як на етикетці, так і в декларації виробника; - деформована тара у кількості 1 340 штук могла виникнути при транспортуванні продукції.

Також у вказаному листі відповідач звернув увагу на те, що під час приймання продукції згідно з умовами договору у покупця не виникало жодних зауважень стосовно якості, кількості, відповідності вимогам ДСТУ зовнішнього вигляду, етикетки та маркування продукції. Посилаючись на умови пукну 5.7 договору ним також зазначено, що постачальник не несе відповідальності за псування товару, що виникло внаслідок недотримання покупцем правил зберігання та реалізації товару, за зберігання товару на складі покупця.

Водночас у вказаному листі відповідач гарантував позивачу заміну 47 187 штук консерв, щодо яких у останнього були зауваження, зазначені в акті від 13.02.2024.

04.03.2024 позивачем надіслано на адресу відповідача вимогу від 29.02.2024 № 29/02/2024-П2, у якій, посилаючись на зміст актів від 28.11.2023 та від 13.02.2024, а також пункт 1 частини другої статті 678 ЦК України, позивач повідомив відповідача про відмову від договору від 10.11.2022 №2/10.11.2022 в частині поставленого товару в кількості 48 695 штук, вартістю 47,30 грн кожна, на загальну суму 2 302 273,50 грн. При цьому, повідомлено реквізити рахунка, на який необхідно здійснити перерахування коштів.

Листом від 18.03.2024 № 54 ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" повністю заперечило проти виконання вимоги про повернення коштів в сумі 2 302 273,50 грн, посилаючись на відсутність зауважень щодо якості товару у позивача під час приймання товару, можливе виникнення недоліків товару через недотримання позивачем умов зберігання товару та через можливе транспортування товару.

24 квітня 2024 року ТОВ «Віджи Продакшн» звернулося до суду з цим позовом про стягнення з ТОВ «М`ясокомбінат Тернопільський» 2 302 273,50 грн у повернення сплаченої за товар грошової суми.

Як зазначено вище, судом першої інстанції задоволено позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на складені сторонами акти від 28.11.2023 і від 13.02.2024 про недоліки продукції відповідача, а також встановлену частиною другою ст.679 ЦК України презумпцію вини виробника (відповідача) у існуючих недоліках щодо якості товару протягом встановленого на нього гарантійного строку, якої ТОВ "М`ясокомбінат Тернопільський" належним чином не спростовано (зокрема, щодо бомбажу, деформації тари та корозії).

Однак, колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується з огляду на таке:

Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини.

Відповідно до ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, а у відповідності до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.673 ЦК України продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

Частиною 2 ст.673 ЦК України визначено, що у разі відсутності в договорі купівлі-продажу умов щодо якості товару, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, придатний для мети, з якою товар такого роду звичайно використовується.

Норми статей 675, 678, 679, 680 ЦК України передбачають, зокрема, що товар, який продавець передає або зобов`язаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості у момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

Разом з цим, статтею 678 ЦК України передбачено правові наслідки передання товару неналежної якості.

При цьому в силу положень частини першої статті 679 ЦК України продавець відповідає за недоліки товару, якщо покупець доведе, що вони виникли до передання товару покупцеві, або з причин, які існували до цього моменту.

У свою чергу, якщо продавцем надані гарантії щодо якості товару, продавець відповідає за його недоліки, якщо він не доведе, що вони виникли після його передання покупцеві внаслідок порушення покупцем правил користування чи зберігання товару, дій третіх осіб, випадку або непереборної сили (частина друга статті 679 ЦК України).

Відповідно до сталої та послідовної позиції Верховного Суду (щодо застосування положень частини другої статті 679 ЦК України) у випадку встановлення недоліків товару, на який надана гарантія щодо якості (встановлено гарантійний строк експлуатації), існує презумпція вини постачальника (виробника). У такому випадку для звільнення себе від відповідальності саме постачальник (виробник) повинен довести, що дефекти виникли внаслідок порушення покупцем (споживачем) правил експлуатації або зберігання виробу. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.01.2022 у справі № 910/18335/20, від 02.07.2024 у справі № 910/9544/23, від 07.07.2021 у справі № 591/2641/20.

Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки у консервах визначений строк придатності товару - 2 роки з дати виготовлення, то у силу приписів статті 679 ЦК України щодо товару з встановленим строком придатності, саме на продавця покладається обов`язок доведення, що недоліки товару виникли після його передання покупцеві.

Водночас, з таким висновком не погодився касаційний суд у цій справі, оскільки сторонами не погоджувався гарантійний строк щодо якості спірного товару (гарантійний строк експлуатації).

Згідно з ч.2 ст.677 ЦК України строк придатності товару визначається періодом часу, який обчислюється з дня його виготовлення і протягом якого товар є придатним для використання, або терміном (датою), до настання якого товар є придатним для використання.

У свою чергу, згідно зі ст.675 ЦК України гарантійний строк, тобто строк протягом якого продавець гарантує якість товару, окремо встановлюється договором або законом.

Таким чином, гарантійний строк експлуатації (гарантії щодо якості товар) є додатковими зобов`язаннями/гарантіями продавця/виробника щодо якості товару під час його експлуатації споживачем/покупцем.

Так, Верховний Суд у цій справі виснував, що позивач та місцевий господарський суд помилково ототожнили поняття "строк придатності товару" з "гарантійним строком експлуатації", що за своєю правовою суттю та юридичним змістом є різними поняттями. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 911/1249/22.

При цьому відсутні також підстави для ототожнення поняття "строк придатності товару" (строк, зі спливом якого товар вважається непридатним для використання за призначенням) з "гарантійним строком" (строк протягом якого продавець гарантує якість товару), адже передбачений статтею 677 ЦК України строк придатності та зберігання товару не є одним з видів гарантії щодо якості товару в розумінні статті 675 УК України.

Ключовою відмінністю у наведених поняттях є те, що гарантійний строк пов`язаний з якістю та функціональністю товару, а термін придатності з його споживчою придатністю та безпекою споживання. Термін придатності визначає протягом якого періоду часу товар (продукт) зберігає свої споживчі властивості, тоді як гарантійний строк це період, протягом якого виробник гарантує стабільність показників якості та зобов`язується безкоштовно ремонтувати або замінювати дефектний товар.

З огляду на наведене, судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин положення частини другої статті 679 ЦК України в контексті визначення суб`єкта, який має доводити обставини неналежної якості товару та безпідставно переклав обов`язок з доказування у даній справі на відповідача.

Підстави для застосування до спірних правовідносин сторін у цій справі норм частини другої статті 679 ЦК України щодо відповідальності продавця за недоліки товару, на який надано гарантії щодо якості, відсутні.

У спірному випадку саме на позивача, як покупця, покладається обов`язок доведення того, що недоліки товару, які були виявлені при прийманні за якістю 28.11.2023 та 13.02.2024, мають характер прихованих та не могли бути виявлені при звичайній для даного виду продукції перевірці.

Так, згідно з п.1 ч.2 ст.678 ЦК України, на яку посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог, у разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов`язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з`явилися знову після їх усунення) покупець має право, зокрема, відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Однак, покупець, який вимагає повернення коштів за товар неналежної якості, повинен повернути такий товар продавцю. Це загальне правило, яке випливає зі змісту частини другої статті 678 ЦК України, яка передбачає альтернативне право покупця або вимагати заміни товару, або повернення сплаченої за товар суми коштів. Оскільки продавець повертає гроші за товар, який він вже не має у своєму розпорядженні, повернення покупцем товару є обов`язковою умовою для повернення продавцем сплаченої за товар грошової суми. При цьому покупець повинен повернути товар у тому стані, в якому він його отримав, за винятком недоліків, через які відбувається повернення.

Судом встановлено, що позивач повідомив відповідача про відмову від договору № 2/10.11.2022 від 10.11.2022 в частині поставленого товару в кількості 48 695 штук на загальну суму 2 302 273,50 грн та просив повернути йому вартість поставленого товару.

Водночас, судом встановлено, що після складання акта від 28.11.2023 позивач повернув відповідачу товар у кількості 1 508 штук на загальну суму 71 328,40 грн згідно з накладною на повернення від 23.01.2024 № 285, що не заперечувалося сторонами.

Разом з тим, обидві сторони підтвердили, що кошти в сумі 71 328,40 грн відповідач позивачу не повернув, незважаючи на прийняття поверненого товару.

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що позивач не повернув відповідачу решту товару в кількості 47 187 штук на загальну суму 2 231 945,10 грн, що свідчить про відсутність обов`язкової передумови для застосування положень п.1 ч.2 ст.678 ЦК України. Вказане підтверджено представниками сторін. Докази протилежного у матеріалах справи відсутні та сторонами суду не надані.

Неповернення покупцем товару продавцеві унеможливлює повернення продавцем сплаченої за такий товар грошової суми покупцю.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Беручи до уваги все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 71 328,40 грн у повернення коштів за неякісний товар в кількості 1 508 штук, який був повернутий відповідачу 23 січня 2024 року. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2 230 945,10 грн відсутні, оскільки товар на вказану суму не був повернутий продавцю.

Наведеного вище місцевий господарський суд не врахував, у зв`язку з чим ухвалив помилкове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Відповідно до ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Статтею 275 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Згідно з ч.1 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на все наведене вище, колегія суддів дійшла висновку про: часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого господарського суду повністю (оскільки суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні посилається на норми права, які не підлягали застосуванню до спірних правовідносин) та ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 71 328,40 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Поряд з тим, враховуючи положення ст.129 ГПК України, з позивача на користь скаржника слід стягнути 40 157,01 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.129, 236, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат Тернопільський» задоволити частково.

Рішення Господарського суду Тернопільської області від 05 грудня 2024 року у справі № 921/256/24 скасувати.

Ухвалити нове рішення. Позов задоволити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат Тернопільський» (47728, Тернопільська область, Тернопільський район, село Острів, вулиця Промислова, будинок 1; ідентифікаційний код 44674486) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Віджи Продакшн» (19000, Черкаська область, Черкаський район, місто Канів, вулиця Дорошенка Михайла Гетьмана, будинок 1; ідентифікаційний код 42602802) 71 328,40 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Віджи Продакшн» (19000, Черкаська область, Черкаський район, місто Канів, вулиця Дорошенка Михайла Гетьмана, будинок 1; ідентифікаційний код 42602802) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «М`ясокомбінат Тернопільський» (47728, Тернопільська область, Тернопільський район, село Острів, вулиця Промислова, будинок 1; ідентифікаційний код 44674486) 40 157,01 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

На виконання постанови місцевому господарському суду видати накази.

Матеріали справи № 921/256/24 повернути до Господарського суду Тернопільської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку у відповідності до вимог ст.ст.286-291 ГПК України.

Повну постанову складено 08 грудня 2025 року

Головуючий (суддя-доповідач) Якімець Г.Г.

Суддя Бойко С.М.

Суддя Бонк Т.Б.