УХВАЛА

17 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 911/2753/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Вронської Г. О., Губенко Н. М.,

розглянув касаційну скаргу Заступника керівника Київської обласної прокуратури

на рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025

(суддя Рябцева О. О.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025

(головуюча - Сітайло Л. Г., судді: Коробенко Г. П., Буравльов С. І.)

у справі за позовом Керівника Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави, в особі Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метра Буд"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Комунальне підприємство "Святопетрівське" Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Фізична особа-підприємець Волошин Олександр Васильович

про стягнення 537 990,59 грн.

ВСТАНОВИВ:

1. Керівник Києво-Святошинської окружної прокуратури Київської області (далі - прокурор) в інтересах держави, в особі Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (далі - позивач) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Метра Буд" (далі - ТОВ "Метра Буд") про стягнення збитків у розмірі 537 990,59 грн.

2. Позов обґрунтовано тим, що Комунальне підприємство "Святопетрівське" Білогородської сільської ради Бучанського району Київської області (далі - КП "Святопетрівське") на виконання договору від 23.05.2023 №2/23/05/23 "Поточний ремонт підвального приміщення: споруди цивільного захисту (укриття) за адресою: вул. Володимирська, 2, село Святопетрівське Бучанського району Київської області", укладеного між КП "Святопетрівське" та ТОВ "Метра Буд", перерахувало останньому 3 878 866,01 грн. Прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні за №0000008 від 26.05.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частиною першою статті 366, частиною четвертою статті 191 Кримінального кодексу України, проведено комплексну будівельно-технічну експертизу, за результатами якої встановлено, що фактичний обсяг та вартість виконаних робіт за вказаним договором частково не відповідає обсягам та вартості, зазначеним у звітній документації. Враховуючи викладене, прокурор, посилаючись на приписи статей 22, 623 Цивільного кодексу України, просить стягнути з ТОВ "Метра Буд" на користь Білогородської сільської ради 537 990,59 грн збитків, завданих неналежним виконанням умов договору.

3. 03.04.2025 Господарський суд Київської області ухвалив рішення, яке залишене без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

4. Місцевий господарський суд виходив з того, що інших доказів, окрім висновку експертів від 06.03.2024 № 24-22/СЕСЕ, який судом відхилено, на підтвердження доводів щодо фактичного обсягу та вартості виконаних робіт за договором, невідповідності обсягам та вартості, зазначеним в акті від 31.08.2023 №1, прокурором не надано, тому при зверненні з цим позовом про відшкодування збитків за неналежне виконання договірного зобов`язання прокурор не довів жодної складової цивільного правопорушення. Суд зазначив, що КП "Святопетрівське" не повідомляло ТОВ "Метра Буд" про наявність недоліків та не запрошувало його для складання відповідного акта з визначенням в ньому термінів усунення виявлених недоліків (вад), крім того, матеріали справи не містять доказів усунення КП "Святопетрівське" недоліків самостійно, шляхом залучення іншого виконавця. Також суд першої інстанції зазначив, що оскільки відповідно до акта №1 (форма №КБ-2в) приймання виконаних будівельних робіт, роботи прийняті замовником 31.08.2023, то гарантійний строк на час звернення прокурором з позовом до суду не сплив, а тому навіть у випадку доведення прокурором наявності недоліків у виконаних роботах, які фактично виявлені в межах гарантійного строку, встановленого договором, вартість робіт з недоліками не є збитками, оскільки відповідно до умов договору вказані недоліки можуть бути виправлені ТОВ "Метра Буд" безоплатно або шляхом відшкодування витрат по усуненню недоліків іншим виконавцем. На переконання місцевого господарського суду, вимога прокурора про стягнення з відповідача 537 990,59 грн збитків є недоведеною та такою, що не ґрунтується на законі, з огляду на що позов задоволенню не підлягає.

5. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та зазначив, що у разі доведення прокурором таких складових цивільного правопорушення як вина відповідача (неналежне виконання умов договору) та наявність збитків, особою, яка мала би правові підстави на відшкодування збитків, у разі дотримання нею вимог закону та договору, є замовник - КП "Святопетрівське", а не Білогородська сільська рада. Крім того, суд зазначив, що посилаючись на вказаний висновок комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи, який виконано у рамках кримінального провадження від 26.05.2023 №0000008, прокурор не надає жодних інших процесуальних документів з кримінального провадження, за допомогою дослідження яких суд міг би встановити правомірність призначення експертизи. А також, прокурором взагалі не повідомлено суд, чому у кримінальному провадженні, яке відкрито 26.05.2023, тобто через три дні після укладення договору від 23.05.2023 №2/23/05/23 та до виконання підрядником робіт за вказаним договором, оскільки акт №1 приймання виконаних будівельних робіт датований 31.08.2023, досліджувалося питання належного виконання робіт ТОВ "Метра Буд".

6. Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що висновок експертів від 06.03.2024 №24-22/СЕСЕ за результатами проведення комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи є неповним, частково необґрунтованим, а певні факти, встановлені у висновку, спростовуються матеріалами справи, а тому суд першої інстанції правомірно відхилив вказаний висновок. При цьому, суд зазначив, що оскільки інших доказів, окрім висновку експертів від 06.03.2024 №24-22/СЕСЕ, на підтвердження доводів щодо того, що фактичний обсяг та вартість виконаних робіт за договором частково не відповідає обсягам та вартості, зазначеним в акті від 31.08.2023 №1, прокурором не надано, то суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився суд апеляційної інстанції, що прокурором не доведено факт неналежного виконання ТОВ "Метра Буд" робіт за спірним договором.

7. 24.11.2025 Заступник керівника Київської обласної прокуратури надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій й передати справу на новий розгляд до Господарського суду Київської області.

8. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

9. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

10. Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

11. Позов у зазначеній справі подано у 2024 році. При цьому, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2021 встановлено у розмірі 3 028,00 грн.

12. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

13. Предметом позову у цій справі є стягнення 537 990,59 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 3 028,00 грн = 1 514 000, 00 грн) станом на час звернення з позовною заявою.

14. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

15. Отже, у касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом.

16. Зокрема, за загальним правилом судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, не підлягають касаційному оскарженню (пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України), і лише у визначених законом випадках такі рішення підлягають касаційному оскарженню, а саме:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

17. За підпунктом "с" пункту 7 Рекомендації № R(95)5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо введення в дію й поліпшення функціонування систем і процедур оскарження в цивільних і торговельних справах, ухваленої на його 528-му засіданні 7 лютого 1995 року, скарги до суду третьої інстанції мають подавати щодо тих справ, третій судовий розгляд яких доцільний, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону; вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають загальне суспільне значення; від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування підстав, за яких розгляд її справи сприятиме досягненню таких цілей.

18. Скаржник посилається на те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт "а" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України), а також справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для держави (підпункт "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України).

19. Наявність фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики скаржник обґрунтовує тим, що упродовж минулого та поточного років лише по Київській області пред`явлено до суду більше десяти позовів про стягнення збитків за невиконання та неналежне виконання умов укладених договорів підряду. Натомість, під час вирішення вказаних спорів простежується тенденція неоднакового застосування судами відповідних норм законодавства та усталеної судової практики Верховного Суду, у зв`язку з чим поряд із відхиленням доводів прокурора шляхом відмови у позові (оскаржувана справа № 911/2753/24), з цих же підстав позови задовольняються (справа № 911/3044/23 до цього ж відповідача ТОВ "Метра Буд", рішення у якій набуло законної сили). За таких обставин має місце порушення принципу рівності всіх перед законом при неоднаковому застосуванні судами одних і тих самих норм права, а також принципу правової визначеності; виключається розумна передбачуваність судового рішення, і єдиним способом виправлення такої ситуації, на думку прокурора, є перегляд Верховним Судом оскаржуваних судових рішень у справі № 911/2753/24 з метою однакового застосування норм права.

20. Прокурор зазначає, що рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025 та постанова Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025 є незаконними, оскільки постановлені з порушенням норм процесуального права через не дослідження зібраних у справі доказів та встановлення обставин, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права та неврахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду.

21. Прокурор зазначає, що враховуючи актуальність вказаного питання, позиція суду касаційної інстанції в таких спорах однозначно становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для держави, оскільки в провадженні судів перебували і продовжують перебувати аналогічні позови прокурорів, заявлені на захист державних інтересів з метою стягнення збитків, понесених учасниками бюджетних відносин внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договорів підряду недобросовісними підрядниками. З огляду на ігнорування судами першої та апеляційної інстанцій правових висновків Верховного Суду, сформованих у релевантних правовідносинах, вкрай важливою є позиція суду касаційної інстанції задля належного захисту державних інтересів органами прокуратури, настання господарсько-правової відповідальності для недобросовісних учасників бюджетних відносин, а також відновлення порушених інтересів держави шляхом стягнення збитків, заподіяних бюджету за кожним таким фактом. Скаржник зазначає, що за аналогічних підстав Верховним Судом відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою прокурора у малозначній справі № 927/375/19, за результатами перегляду якої надано правовий висновок, про який вказується у цій касаційній скарзі як джерело правозастосування до спірних правовідносин у справі № 911/2753/24.

22. Прокурор також зазначає, що справа має виняткове значення для учасника справи, адже стосується захисту інтересів держави в умовах військового стану і наявним дефіцитом бюджетів усіх рівнів, спричиненого відкритою збройною агресією рф, а протиправне використання бюджетних коштів та можливість стягнення збитків внаслідок неналежного виконання договірних зобов`язань однозначно становить значний суспільний інтерес.

23. Верховний Суд вивчив доводи скаржника щодо наявності підстав для оскарження судових рішень у справі за підпунктами "а" та "в" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України та вважає їх необґрунтованими з огляду на таке.

24. Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду у визначенні правового питання як такого, що має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, потрібно виходити з того, що таке правове питання має бути головним або основним питанням правозастосовчої практики на сучасному етапі її розвитку та становлення, воно повинно мати одночасно винятково актуальне значення для її формування. Такі ознаки визначаються предметом спору, значущістю для держави і суспільства у цілому правового питання, що постало перед практикою його застосування.

25. Фундаментальне значення для формування правозастосовчої практики означає, що скаржник у своїй касаційній скарзі ставить на вирішення суду касаційної інстанції проблему, яка у випадку відкриття касаційного провадження Верховним Судом впливатиме на широку масу спорів, створюючи тривалий у часі, відмінний від минулого підхід до вирішення актуальної правової проблеми./

26. Велика Палата Верховного Суду зазначає, що виключна правова проблема як така має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників.

27. Кількісний показник означає, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з урахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

28. З точки зору якісного критерію про виключність правової проблеми можуть свідчити такі обставини: з касаційної скарги вбачається, що суди допустили істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; суди допустили явну й грубу помилку в застосуванні норм процесуального права, у тому числі свавільне розпорядження повноваженнями, й перегляд справи Великою Палатою Верховного Суду потрібен з метою унеможливлення її повторення у подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанції таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.

29. Твердження скаржника, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики зводяться до висловлення незгоди з прийнятими судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, викладення власного бачення у питанні застосування правових норм, є проханням про повторний перегляд справи, переоцінку встановлених судами обставин та доказів (зокрема, висновок експертизи), на підставі яких було ухвалено оскаржувані судові рішення, що виходить за межі повноважень Верховного Суду в силу статті 300 ГПК України, а тому не можуть бути підставою для відкриття касаційного провадження.

30. У поданій касаційній скарзі відсутні посилання на конкретні справи або їх кількісні показники, які б свідчили про те, що судами сформовано різні правові позиції при вирішенні справ з аналогічними обставинами справи, а посилання скаржника на справу № 911/3044/23 фактично вказує не про наявність різних сформованих судами правових висновків, а на різну оцінку судами наявних у справах доказів (судової експертизи, проведеної у кримінальному провадженні).

31. Отже, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, оскільки скаржник належним чином не обґрунтував існування зазначених якісних та кількісних показників щодо наявності виключної правової проблеми.

32. Вжите законодавцем словосполучення "значний суспільний інтерес", зокрема, слід розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства.

33. Стосовно "виняткового значення" справи для учасника, то в даному випадку оцінка судом такої "винятковості" може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення. Винятковість значення справи для учасника справи можна оцінити тільки з урахуванням особистої оцінки справи таким учасником. Відтак, особа, яка подає касаційну скаргу має обґрунтувати наявність відповідних обставин у касаційній скарзі.

34. Власне твердження скаржника про те, що справа має виняткове значення для скаржника без відповідного обґрунтування, не може бути визнано судом автоматичною підставою, на яку поширюється дія положення підпункту "в" пункту 2 частини статті 287 ГПК України.

35. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

36. За оцінкою Верховного Суду касаційна скарга разом з правовими обґрунтуваннями не містить переконливих аргументів, які б свідчили про її значний суспільний інтерес та виняткове значення для скаржника, оскільки незгода з ухваленими рішеннями суду попередніх інстанцій не свідчить про їх незаконність, як і не може вказувати на таку обставину, як негативні наслідки для скаржника внаслідок прийняття цих рішень, оскільки настання таких наслідків у випадку прийняття судового рішення не на користь заявника є звичайним передбачуваним процесом.

37. Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст оскаржуваних судових рішень, однак Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішень судів тільки через те, що такі рішення скаржник вважає незаконними.

38. При цьому, Суд зазначає, що відкриття Верховним Судом касаційного провадження в іншій малозначній справі № 927/375/19, на яку посилається скаржник, не входить до переліку випадків для відкриття касаційного провадження, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, а також не може свідчити про наявність підстав для оскарження судових рішень за підпунктом "в" зазначеної норми, саме у цій справі.

39. Використання оціночних чинників, як-то: "винятковість значення справи для скаржника", "суспільний інтерес", "значення для формування єдиної правозастосовчої практики" тощо не повинні викликати думку про наявність певних ризиків, адже, виходячи із статусу Верховного Суду, у деяких випадках вирішення питання про можливість касаційного оскарження має відноситися до його дискреційних повноважень, оскільки розгляд скарг касаційним судом покликаний забезпечувати сталість судової практики, а не можливість проведення "розгляду заради розгляду".

40. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є виключенням із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, аргументованих обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

41. Верховний Суд під час аналізу доводів та аргументів касаційної скарги також взяв до уваги: предмет позову, правову природу спірних правовідносин, складність справи, факт розгляду цієї справи судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію та врахував межі, порядок, повноваження судів щодо розгляду справи.

42. Відповідно до статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезна-ходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

43. Відповідно до частини першої статті 46 цього Кодексу сторони користуються рівними процесуальними правами.

44. На підставі наведеного, надання стороні будь-яких переваг, зважаючи на сферу її діяльності, правовий статус, предмет спірних відносин, призведе до порушення одної з основних засад господарського судочинства - рівності учасників судового процесу перед законом і судом.

45. Отже, Верховний Суд вважає, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

46. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

47. Зважаючи на конкретні обставини цієї справи та відсутність обґрунтованих підстав, що підпадають під дію виключень з пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, суд касаційної інстанції дійшов висновку щодо відмови у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокуратури згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 911/2753/24 за касаційною скаргою Заступника керівника Київської обласної прокуратури на рішення Господарського суду Київської області від 03.04.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 29.10.2025.

2. Касаційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами направити скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча І. Кондратова

Судді Г. Вронська

Н. Губенко