ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/3508/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" (42001, Сумська обл., м. Ромни, бульвар Європейський, буд. 29)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сан Ойл" (61058, м. Харків, вул. Роллана Ромена, буд. 12)
про стягнення 144488,40 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Комунальне некомерційне підприємство Сумської обласної ради "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сан Ойл" про стягнення заборгованості у розмірі 144488,40 грн. та судові витрати.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача взятих на себе зобов`язань за договором про закупівлю №19-Т від 12.06.2023 в частині здійснення повної поставки оплаченого товару.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 06.10.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк у п`ять днів з дня отримання копії ухвали про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви.

08.10.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано заяву про усунення недоліків (вх. №23424) разом із доданими до неї документами, яку досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.10.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Беручи до уваги, що поданий позов за своїми ознаками є малозначним в розумінні частини 5 статті 12 ГПК України, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного з`ясування обставин справи, з метою економії процесуального часу учасників справи та виконання завдань господарського судочинства, визначених у статті 2 ГПК України, судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на підставі частини 5 статті 252 ГПК України та встановлено сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України від учасників справи на адресу суду не надходило.

Суд зазначає, що 18.10.2023 введено в дію зміни, що внесені в Господарський процесуальний кодекс України Законом України №3200-IX від 29.06.2023 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документам".

Відповідно до частини 6 статті 6 ГПК України усі юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в ЄСІТС або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Враховуючи зазначене, сторони зобов`язані мати зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС.

Відповідно до пункту 17 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

Таким чином, процесуальним законодавством передбачено способи належного повідомлення сторін про розгляд справи - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет".

Правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/6322/21, від 29.06.2022 у справі №906/184/21.

Матеріали справи свідчать, що учасники справи зареєстрували Електронний кабінет в підсистемі Електронний суд ЄСІТС, а тому копії ухвали про відкриття провадження у справі було надіслано до їх зареєстрованих Електронних кабінетів, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази.

Також, ухвала Господарського суду Харківської області від 13.10.2025 по справі №922/3508/25 оприлюднено в електронному вигляді в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.

28.10.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано відзив на позовну заяву (вх. №25044), в якому просить суд відмовити позивачу у стягненні заборгованості у розмірі 144488,40 грн. за договором поставки №19-Т від 12.06.2022, який досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначено про те, що факт отримання талонів на суму 746672,00 грн. разом із видатковими накладними відповідно до пункту 5.6 договору №19-Т позивачем визнається у позовній заяві. Замовник зазначив у позовній заяві, що здійснив оплату товару платіжними інструкціями №647 від 19.06.2023 року на суму 182222,00 грн., №2 від 27.06.2023 року на суму 50882,00 грн., №1024 від 18.08.2023 року на суму 473561,60 грн., №7 від 30.08.2023 року на суму 40006,40 грн. на загальну суму 746672,00 грн. Таким чином, відповідач стверджує, що свої зобов`язання за договором №19-Т сторони виконали. Позивач у позові зазначає, що має нереалізовані талони на суму 144488,40 грн. Втім, до цього часу з вказаного питання до відповідача не звернувся, нереалізовані талони відповідачу не повернув, за даними бухгалтерського обліку постачальника відсутня заборгованість перед замовником, що підтверджується Актом звірки взаємних розрахунків, підписані з боку постачальника, примірники якого направлені замовнику для проведення звірки взаємних розрахунків. За таких умов, відповідач позовні вимоги не визнає та вважає звернення позивача до суду передчасним. Вказує, що відповідач не може надати до відзиву копію Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.06.2023 - 22.10.2025, який може довести обставини, на які відповідач посилається як на підставу своїх заперечень, що за даними бухгалтерського обліку постачальника відсутня будь-яка заборгованість перед замовником, оскільки цей документ на адресу постачальника до цього часу підписаним з боку замовника не повернувся.

28.10.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача зареєстровано клопотання про витребування доказів (вх. №25046), в якому просить суд витребувати від позивача засвідчену копію Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.06.2023 - 22.10.2025, підписаного з обох сторін.

В обґрунтування клопотання зазначено, що під час підготовки відзиву на позов відповідачем вживались заходи для отримання доказів на підтвердження безпідставності вимог позивача, а саме направлені адвокатські запити до позивача про витребування копій первинних документів, які не повернулись підписаними на адресу відповідача, а також Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.06.2023 - 22.10.2025, який було направлено позивачу листом №22/10-25/1 від 22.10.2025 р. у двох примірниках з проханням повернути один підписаний примірник на адресу відповідача, але примірник відповідачу не повернуто.

Зазначає, що Акт звірки взаємних розрахунків за період 01.06.2023 - 22.10.2025 може довести обставини, на які відповідач посилається у відзиві на позов як на підставу своїх заперечень, а саме, що зобов`язання за укладеним договором сторони виконали і відповідно до даних бухгалтерського обліку будь-яка заборгованість між сторонами відсутня. До цього часу примірник Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.06.2023 - 22.10.2025 від позивача ще не отриманий. Таким чином, копія документу не може бути подана до суду з причин її відсутності у відповідача.

03.11.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано відповідь на відзив (вх. №25382, №25383), в якій просить прийняти відповідь на відзив до розгляду та стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 144488,40 грн. та судові витрати.

В обґрунтування вказаної заяви по суті справи зазначено, що замовником було придбано товар: бензин А-95 - 7000 літрів, дизельне пальне - 5000 літрів, нафтовий газ скраплений - 5000 літрів. Вказане паливо загальною вартістю 746672,00 грн., було оплачене згідно платіжних інструкцій №647 від 19.06.2023 р. на суму 182222,00 грн., №2 від 27.06.2023 р. на суму 50822,00 грн., №1024 від 18.08.2023 р. на суму 473561,60 грн., №7 від 30.08.2023 р. на суму 40006,40 грн. Згідно видаткових накладних постачальник передав замовнику паливні талони на обумовлену в договорі кількість палива. Після отримання скретч-карток позивачем було лише частково фактично отримано оплачений товар, а саме: бензин А-95 - 7000 літрів, дизельне пальне - 3200 літрів, нафтовий газ скраплений - 3090 літрів.

Зазначає, що обумовлений договором та повністю оплачений позивачем товар на суму 144488,40 грн. отриманий не був, а саме: дизельне пальне у кількості 1800 літрів за ціною 52,64 грн./літр на суму 94752,00 грн. нафтовий газ скраплений у кількості 1910 літрів за ціною 26,04 грн./літр на суму 49736,40 грн. через відсутність даного виду палива на заправних станціях мережі АЗС "АNР АВІАС" та на заправках-партнерах.

Пунктом 5.3. договору визначено, що талон документ встановленої форми, на підставі якого здійснюється відпуск Товару на АЗС. Талон надає замовнику лише право отримати товар. Враховуючи вказане, зазначає, що талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання сторонами видаткової накладної не свідчить про передання постачальником покупцеві товару за договором, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому. Тому твердження відповідача, що фактична передача ним позивачу за видатковими накладними талонів на пальне свідчить про повне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором, не відповідає дійсності.

Зазначає, що передача талонів на пальне (скретч-картки), які підтверджують право на отримання товару (а не сам факт його отримання), не звільняє відповідача від обов`язку передати позивачу придбаний ним згідно договору товар. Позивачем до позовної заяви долучено перелік талонів (скретч карток), які передані постачальником замовнику та не відпущені на станціях АЗС із зазначенням літражу кожної, приналежності до фірми, штрих коду. На кожній скретч картці позначено вид та марку палива, номінал картки та штрих код (кожна скретч-картка має власний код). Відповідачем не спростовано, що останнім не передано позивачу замовлений та оплачений товар на загальну суму 144488,40 грн., яка є предметом даного спору.

Вказує, що підписання Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.06.2023 - 22.10.2025, направленого 24.10.2025 р. постачальником замовнику, є неможливим, оскільки надіслана форма Акту звірки складена так, що не передбачає можливості замовнику внести до Акту розбіжності за даними свого бухгалтерського обліку. Наданий на підпис Акт передбачає безальтернативне визнання замовником факту відсутності заборгованості перед постачальником за договором про закупівлю №19-Т від 12.06.2023 р., що не відповідає дійсності, а тому спір про стягнення заборгованості за спірним договором є предметом розгляду справи №922/3508/25, що розглядається Господарським судом Харківської області.

07.11.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано заперечення на відповідь на відзив (вх. №25989), в яких просить суд відмовити позивачу у стягненні 144488,40 грн. заборгованості за договором поставки №19-Т від 12.06.2023.

В обґрунтування вказаної заяви по суті справи, зокрема, зазначено, що у зв`язку з тим, що товар, який є предметом договору №19-Т, може бути переданий тільки за його місцезнаходженням, яким є АЗС Сумської області, визначені у Додатку №1 до цього договору, постачальник надав у розпорядження замовника товар, визначений у видаткових накладних, шляхом передачі замовнику відповідних видаткових накладних. Разом із товаром замовнику було передано талони для можливості отримання товару. Товар був готовий до передання замовнику, адже постачальник зобов`язався забезпечити безперебійний та повний відпуск товару на всіх АЗС, зазначених в Додатку №1 до Договору, відповідно режиму їх роботи (п. 6.2. договору №19-Т). Замовник був проінформований про це, адже факт отримання видаткових накладних на товар та талонів на його отримання ним не заперечується, і копії вказаних документів власноручно додані до матеріалів справи.

Надані до матеріалів справи видаткові накладні у стовпчику "товар" містять чітке найменування товару, і це не талони, а пальне, оскільки предметом договору є пальне, а не талони. Відповідно до п. 5.7. договору право власності на товар, що є предметом цього договору, переходить до замовника з моменту підписання представником замовника видаткової накладної, що свідчить про отримання товару. Ризик випадкового знищення (псування) товару та інші ризики переходять від постачальника до замовника з моменту отримання останнім товару на АЗС (іншими словами, товар зберігається на АЗС, але є власністю замовника).

Про факт отримання товару за договором свідчать підписані з боку позивача видаткові накладні від 16.08.2023 №10380 на суму 473561,60 грн.; від 16.08.2023 №10381 на суму 40006,40 грн., які надаються до заперечень. Решта видаткових накладних на суму 233104,00 грн. підписаними з боку позивача не повернулась, але товар на суму 233104,00 грн. позивач також отримав у власність, адже позивач визнає отримання талонів та не заперечує факт отримання видаткових накладних, копії яких він власноруч додає до матеріалів справи.

Вказує, що на користь твердження відповідача про передачу товару у власність позивачеві також свідчить п. 4.1. договору, яким передбачено, що розрахунки за поставлений товар проводяться за фактом постачання шляхом оплати замовником пiсля пред`явлення постачальником рахунку та видаткової накладної на оплатy товару, оформленi належним чином (завiренi печаткою, пiдписом тощо) протягом 10 банкiвських днiв. За даним пунктом оплата має здійснюватись за фактом постачання Товару (пального).

Згідно з Актом звірки взаємних розрахунків, постачання товару у власність замовника відбулось 15.06.2023 р. на суму 182222,00 грн., 19.06.2023 р. на суму 50882,00 грн., 16.08.2023 р. на суму 473561,60 грн., 16.08.2023 р. на суму 40006,40 грн. на загальну суму 746672,00 грн. Замовник здійснив оплату товару платіжними інструкціями від 19.06.2023 року на суму 182222,00 грн., від 27.06.2023 року на суму 50882,00 грн., від 18.08.2023 року на суму 473561,60 грн., від 30.08.2023 року на суму 40006,40 грн. на загальну суму 746672,00 грн.

Відповідач зазначає, що замовник отримав у власність оплачений товар. Натомість постачальник отримав оплату за переданий товар, а не попередню оплату товару. При цьому доказів повернення товару постачальнику до матеріалів справи не надано, тож будь-яка заборгованість у постачальника перед замовником відсутня, тому звернення з даним позовом до суду є передчасним.

Крім того, позивач зазначає, що має нереалізовані талони на суму 144488,40 грн. При цьому, надані ним до матеріалів справи копії талонів не містять ні ціни, ні вартості. Жодного пояснення, яким чином розрахована так звана "заборгованість" за договором або обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються, передбаченого п.п.3) п. 3 ст.162 ГПК України, відшукати не вдалось. За таких умов ціна позову відповідачем не доведена.

Позивачем до матеріалів справ додано начебто неотоварені талони. Оскільки талони надано не в оригіналах, існує вірогідність, що частина з них або всі вони вже отоварені, а до матеріалів справи надано попередньо зроблену з них копію. Перевірити це відповідачу не вбачається за можливе, адже емітентом талонів був не відповідач.

Окрім того, відповідно до частини 3 статті 80 ГПК України відповідач повинен подати суду докази разом з поданням відзиву. Але разом із відзивом відповідачем не було подано видаткові накладні від 16.08.2023 №10380 на суму 473561,60 грн.; від 16.08.2023 №10381 на суму 40006,40 грн., які містять підпис та печатку позивача, тож вони надаються разом із цими запереченнями. Таким чином, вказані вище документи не могли бути подані разом з поданням відзиву з причин їх відсутності у відповідача на момент подання відзиву. Отже, вказані докази не були подані разом з поданням відзиву з причин, які не залежали від відповідача. Відтак, просить визнати поважними причини неподання відповідачем доказів у встановлений законом строк, встановити додатковий строк для подання вказаних доказів та прийняти видаткові накладні від 16.08.2023 №10380 на суму 473561,60 грн.; від 16.08.2023 №10381 на суму 40006,40 грн., які містять підпис та печатку позивача до розгляду.

Щодо клопотання відповідача про витребування доказів, суд вказує наступне.

Відповідності до частини 1 статті 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з частиною 2 статті 81 ГПК України у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Враховуючи, що клопотання про витребування доказів, а саме засвідчену копію Акту звірки взаємних розрахунків за період 01.06.2023 - 22.10.2025, підписаного з обох сторін з посиланням на те, що вказаний акт може довести обставини, на які відповідач посилається у відзиві на позов як на підставу своїх заперечень, а саме, що свої зобов`язання за укладеним договором сторони виконали і відповідно до даних бухгалтерського обліку будь-яка заборгованість між сторонами відсутня, суперечить наведеним вище положенням статті 81 ГПК України, основним засадам (принципам) господарського судочинства, що передбачені статтею 2 ГПК України, зокрема, принципу рівності та змагальності сторін, зводиться до необхідності вчинення судом дій щодо збирання на користь відповідача доказів в підтримку його заперечень, що суперечить положенням частини 1 статті 74 ГПК України, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів слід відмовити.

Щодо клопотання відповідача про прийняття до розгляду доказів, поданих поза межами встановлених строків, дослідивши матеріали справи, наведені у клопотанні обґрунтування, з метою з`ясування усіх обставин справи, керуючись положеннями статті 42, частини 1 статті 73, частини 3, 5, 8 статті 80 ГПК України, суд вважає за необхідне вказане клопотання задовольнити та долучити заперечення на відповідь на відзив разом із доданими до них документами до матеріалів справи.

Отже, матеріали справи свідчать, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи. Водночас судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень.

Положеннями частини 4 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши наявні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

12.06.2023 між Комунальним некомерційним підприємством Сумської обласної ради "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" (надалі - позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сан Ойл" (далі - постачальник, відповідач) укладено договір про закупівлю №19-Т (надалі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується у 2023 році поставити замовнику бензин А-95, дизельне паливо нафтовий газ скраплений (по талонах, скретч-картках), код 021:00-9 Нафта і дистиляти, далі - "товар", а замовник зобов`язується прийняти та оплатити вказаний товар в порядку та на умовах, визначених договором: бензин А-95 у кількості 7000 літр., ціна з урахуванням ПДВ - 49,40 грн., вартість з урахуванням ПДВ - 345800,00 грн.; дизельне пальне у кількості 5000 літр., ціна з урахуванням ПДВ - 49,61 грн., вартість з урахуванням ПДВ - 248050,00 грн.; нафтовий газ скраплений у кількості 5000 літр., ціна з урахуванням ПДВ 25,00 грн., вартість з урахуванням ПДВ - 125000,00 грн. Разом - 718850,00 грн. з ПДВ.

Відповідно до пункту 2.4. договору постачальник забезпечує протягом всього терміну дії договору заправку транспортних засобів замовника на АЗС, розташованих у місті Ромни, Сумської області.

Відповідно до пункту 2.5. договору постачальник забезпечує заправку: бензин А-95, якість якого відповідає діючим державним стандартам ДСТУ 7687:2015 (ДСТУ 4839:2007); дизельне паливо, якість якого відповідає діючим державним стандартам ДСТУ 7688:2015; нафтовий газ скраплений, якість якого відповідає діючим державним стандартам ДСТУ 4047:2001, ДСТУ EN589:2017 "Палива автомобільні" Газ нафтовий зріджений".

Згідно з пунктом 2.8. договору постачальник забезпечує передачу пального замовнику через мережу власних, орендованих або на умовах партнерсько-договорних відносин АЗС, яка/які розташована/ні на території м. Ромни, Сумської області в наступному режимі - безперервно та цілодобово, згідно кількості та номенклатури пального необхідного замовнику. Порушення постачальником умов п. 2.8. є підставою для одностороннього розірвання договору з боку замовника та застосування фінансових санкцій, визначених розділом VIII цього договору. Перелік АЗС на яких здійснюється передача пального замовнику відображена у Додатку №1 до дійсного договору та є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 2.8. договору передача пального здійснюватиметься на умовах DDP (Інкотермс 2010) на АЗС постачальника, окремими партіями, відповідно до потреб замовника, з використанням талонів, скретч-карток.

Згідно з умовами пункту 2.9. договору талони - спеціальний документ, що має встановлену постачальником форму, зміст, ступінь захисту, серійний/порядковий номери, тощо, який містить інформацію про найменування, марку та кількість товару. Талони повинні мати термін дії не менше одного року з моменту їх отримання замовником та гарантованим продовженням їх терміну до одного року, повинні діяти по Україні на всіх АЗС, що зазначені у довідці про наявність мережі АЗС.

Згідно з пунктом 3.1. договору ціна договору становить 718850,00 грн., у тому числі ПДВ - 47027,57 грн. у тому числі: - за рахунок місцевого бюджету 90967,00 грн.; за рахунок власного бюджету (кошти від господарської діяльності підприємства) 627883,00 грн.

Пунктом 4.1. договору передбачено, що розрахунки за поставлений товар проводяться за фактом постачання шляхом оплати замовником після пред`явлення постачальником рахунку та видаткової накладної на оплату товару, оформлені належним чином (завірені печаткою, підписом тощо) протягом 10 банківських днів. Засобом платежів є національна валюта України - гривня.

Відповідно до пункту 5.1. договору поставка товару здійснюється протягом 2023 року за заявками замовника.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що учасник здійснює передачу товару у власність замовника на підставі талонів/скретч-карток на його отримання в мережі автозаправних станцій учасника.

Згідно з умовами пунктом 5.3. договору талон - документ, встановлений форми на підставі якого здійснюється відпуск товару на АЗС. Талон надає замовнику лише право отримати товар. Талон не є платіжним документом, що підтверджує оплату товару. Замовник після отримання талонів від учасника самостійно визначає умови їх обліку, зберігання та використання. Ризики втрати талонів (шляхом їх пошкодження, знищення чи викрадення) після їх отримання несе замовник. У разі завершення строку дії невикористаних замовником після завершення дії договору талонів, постачальник, за зявою замовника, має право проводити їх обмін на нові за тим же номіналом або продовжити їх термін дії.

Згідно з умовами пункту 5.6. договору датою передачі талонів у повному обсязі відповідно до заявки замовника вважається дата отримання талонів замовником відповідно до видаткової накладної підписаної уповноваженими представниками сторін.

Умовами пункту 5.7. договору передбачено, що право власності на товар, що є предметом цього договору, переходить до замовника з моменту підписання представником замовника видаткової накладної, що свідчить про отримання товару. Ризик випадкового знищення (псування) товару та інші ризики переходять від постачальника до замовника з моменту отримання останнім товару на автозаправних станціях.

Пунктом 6.1. договору передбачено, що відпуск товару здійснюється у мережі автозаправних станцій постачальника зазначених у переліку автозаправних станцій (Додаток 1 до Договору).

Згідно з умовами пункту 6.2. договору постачальник зобов`язаний забезпечити безперебійний та повний відпуск товару на усіх АЗС, зазначених в Переліку (Додатку 1 Договору), відповідно до режиму (розкладу) їх роботи. Вибір автозаправних станцій визначених у Переліку (Додаток 1 Договору) для отримання товару в кожному конкретному випадку здійснюється замовником (уповноваженим ним особам) на власний розсуд. Поставка товару здійснюється постачальником не пізніше 2 календарних днів після надання заявки замовником шляхом подання її на електронну адресу постачальника або в телефонному режимі.

Згідно з пунктом 6.3. договору відпуск товару в кожному конкретному випадку здійснюється на підставі талону/скретч-карти на отримання товару в асортименті та кількості, вказаних в цьому талоні.

Пунктом 6.4. договору передбачено, що відпуск товару здійснюється особі, яка пред`явила талон/скретч-карту на отримання товару (уповноважена замовником особа). Наявність талона/скретч-карти в особи, звернулась до однієї із автозаправних станцій, вказаній у Додатку 1 до даного договору, є підтвердженням повноважень такої особи на отримання товару за договором).

Згідно з пунктом 6.5. договору передбачено, що ризик випадкового знищення (псування) товару до моменту їх фактичного отримання за талонами/скретч-картами представниками замовника на автозаправних станціях постачальника у будь-якому випадку несе постачальник.

Відповідно до пункту 6.7. договору приймання-передача товару по кількості і якості проводиться постачальником відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Мінпаливенерго України, Мінекономіки України, Мінтранспорту та зв`язку України, Держкомітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 року №281/171/578/155

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2023 р., а в частині виконання зобов`язань - до повного їх виконання Сторонами (п. 12.1 договору).

Додатком №1 до договору є Перелік автозаправних станцій постачальника, в якому зазначено, що автозаправними станціями постачальника є ANP з адресами розташування: 1) Сумська область, м. Ромни, вул. Горького, 55; 2) Сумська область, м. Ромни, вул. Київська, 27; 3) Сумська область, м. Ромни, вул. Конотопська, 190; 4) Сумська область, м. Ромни, вул. Полтавська, буд. 91.

10.08.2023 між замовником та постачальником було укладено Додаткову угоду №1 до договору про закупівлю №19-Т від 12.06.2023 за умовами якої, сторони дійшли згоди змінити суму договору та змінити ціну за одиницю товару, визначену в п. 1.1. договору - пропорційно до зміни ставок оподаткування. Викладено п. 1.1. договору в наступній редакції: "1.1. Постачальник зобов`язується у 2023 році поставити замовнику бензин А-95, дизельне паливо, нафтовий газ скраплений (по талонах, скретч-картах), код ДК 021:20-9 Нафта і дистиляти, (далі - товар), а саме: бензин А-95 в кількості 1600 літрів за ціною 49,40 грн./літр, вартістю 79040,00 грн. з ПДВ; дизельне пальне в кількості 2400 літрів за ціною 49,61 грн./літр, вартістю 119064,00 грн. з ПДВ; нафтовий газ скраплений в кількості 1400 літрів за ціною 25,00 грн./літр, вартістю 35000,00 грн. з ПДВ; бензин А-95 в кількості 5400 літрів за ціною 52,40 грн./літр, вартістю 282960,00 грн. з ПДВ; дизельне пальне в кількості 2600 літрів за ціною 52,64 грн./літр у кількості 136864,00 грн. з ПДВ; нафтовий газ скраплений в кількості 3600 літрів за ціною 26,04 грн./літр, вартістю 93744,00 грн. з ПДВ. Разом - 746672,00 грн. з ПДВ. Викладено пункт 3.1. договору в наступній редакції: "3.1. Ціна договору становить 746672,00 грн., у тому числі ПДВ 100844,46 грн. у тому числі: за рахунок місцевого бюджету 90967,00 грн.; за рахунок власного бюджету (кошти від господарської діяльності підприємства 655705,00 грн.).

Як зазначено у позовній заяві, позивачем було придбано товар: бензин А-95 7000 літрів, дизельне пальне 5000 літрів, нафтовий газ скраплений 5000 літрів. Вказане паливо загальною вартістю 746672,00 грн., було оплачене згідно платіжних інструкцій №647 від 19.06.2023 року на суму 182222,00 грн., №2 від 27.06.2023 року на суму 50882,00 грн., №1024 від 18.08.2023 року на суму 473561,60 грн., №7 від 30.08.2023 року на суму 40006,40 грн.

Відповідно до видаткових накладних за договором про закупівлю №19-Т від 12.06.2023, а саме: №10338 від 15.06.2023 на суму 233104,00 грн., №10380 від 16.08.2023 на суму 473561,60 грн., №10381 від 16.08.2023 на суму 40006,40 грн. відповідач на центральному складі талонів (Харків) передав позивачу паливні талони на обумовлену в договорі кількість палива та їх вартість у розмірі 746672,00 грн.

Позивачем зазначено, що обумовлений договором про закупівлю №19-Т від 12.06.2023 та повністю оплачений товар на суму 144488,40 грн. отриманий не був, а саме: дизельне пальне у кількості 1800 літрів за ціною 52,64 грн./літр на суму 94752,00 грн.; нафтовий газ скраплений у кількості 1910 літрів за ціною 26,04 грн./літр на суму 49736,40 грн. через відсутність даного виду палива на заправних станціях мережі АЗС "АNР-АВІАС" та на заправках-партнерах. Позивач неодноразово звертався з відповідача з метою роз`яснення подальшого використання талонів на АЗС АNР, або їх заміни на інші АЗС, де є в наявності дизельне паливо, але відповіді не надано. Заправні станції мережі АЗС "АNР-АВІАС" не працюють.

Позивачем було оформлено на адресу відповідача лист вих. №01-55/458 від 14.01.2025, в якому інформовано, що станом на 14 січня 2025 року залишаються не використані талони дизельного палива в кількості 1800 літрів, нафтового газу скрапленого в кількості 1910 літрів, придбані згідно договору №19-Т від 12 червня 2023 року з ТОВ "Торговий дім "Сан Ойл". Разом з тим, через значне зменшення кількості автотранспорту та неможливістю використання талонів пов`язаного з відсутністю заправок у місті, просив повернути кошти або запропонувати інший варіант вирішення питання. Довідка про наявність талонів з номерними знаками, кількістю літрів та номіналом додається.

Звертає увагу, що відповідно до публічно доступної інформації, мережа АЗС "АNР-АВІАС" наразі не здійснює господарської діяльності, зокрема, не забезпечує відпуск пального споживачам. Ця інформація є загальновідомою та підтверджується численними повідомленнями у ЗМІ, скаргами споживачів, а також фактичними обставинами справи - неможливістю використання паливних карток або отримання оплаченого товару (пального) на будь-якій з АЗС, що діяли під брендом "АNР-АВІАС". На сьогоднішній день позивач зіткнувся з критичною ситуацією: телефони пунктів продажу, а також гаряча лінія компанії "АNР-АВІАС" не відповідають, що унеможливлює використання раніше придбаних скретч-карток у ТОВ "Торговий дім "Сан Ойл", внаслідок чого позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до положень статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Аналіз наведених норм права свідчить, що договір поставки за своєю правовою природою відноситься до двосторонніх, консенсуальних, оплатних договорів, укладення якого зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. У таких правовідносинах обов`язку продавця (постачальника) з передачі у власність (поставки) покупцю товару відповідає обов`язок покупця з прийняття та оплати цього товару.

Окрім того, Верховний Суд у постанові від 06.11.2019 у справі №909/51/19 вказав, що ключовою рисою цивільного права є автономія волі сторін, яка знаходить своє втілення у принципі свободи договору. Свобода договору, закріплена у якості однієї із засад цивільного законодавства, сформульована у статтях 6 та 627 ЦК України, у відповідності до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Матеріали справи свідчать, що укладаючи та підписуючи договір про закупівлю №19-Т від 12.06.2023, а також додаткові угоди до нього, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

Беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означеного договору, а також додаткових угод до нього, суд вважає його належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України підставою для виникнення обумовлених таким договором кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

Згідно частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5.1. договору поставка товару здійснюється протягом 2023 року за заявками замовника.

Даний договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31 грудня 2023 р., а в частині виконання зобов`язань - до повного їх виконання Сторонами (п. 12.1 договору).

Матеріали справи свідчать, що позивачем було придбано товар: бензин А-95 7000 літрів, дизельне пальне 5000 літрів, нафтовий газ скраплений 5000 літрів. Вказане паливо загальною вартістю 746672,00 грн., було оплачене згідно платіжних інструкцій №647 від 19.06.2023 року на суму 182222,00 грн., №2 від 27.06.2023 року на суму 50882,00 грн., №1024 від 18.08.2023 року на суму 473561,60 грн., №7 від 30.08.2023 року на суму 40006,40 грн., що відповідачем не заперечується.

Відповідно до видаткових накладних за договором про закупівлю №19-Т від 12.06.2023, а саме: №10338 від 15.06.2023 на суму 233104,00 грн., №10380 від 16.08.2023 на суму 473561,60 грн., №10381 від 16.08.2023 на суму 40006,40 грн. відповідач на центральному складі талонів (Харків) передав позивачу паливні талони на обумовлену в договорі найменування, марку, кількість палива та їх вартість у розмірі 746672,00 грн.

Відповідно до пункту 2.4. договору постачальник забезпечує протягом всього терміну дії договору заправку транспортних засобів замовника на АЗС, розташованих у місті Ромни, Сумської області.

Пунктом 5.2. договору передбачено, що учасник здійснює передачу товару у власність замовника на підставі талонів/скретч-карток на його отримання в мережі автозаправних станцій учасника.

Згідно з умовами пункту 5.3. договору талон - документ, встановлений форми на підставі якого здійснюється відпуск товару на АЗС. Талон надає замовнику лише право отримати товар. Талон не є платіжним документом, що підтверджує оплату товару. Замовник після отримання талонів від учасника самостійно визначає умови їх обліку, зберігання та використання. Ризики втрати талонів (шляхом їх пошкодження, знищення чи викрадення) після їх отримання несе замовник. У разі завершення строку дії невикористаних замовником після завершення дії договору талонів, постачальник, за заявою замовника, має право проводити їх обмін на нові за тим же номіналом або продовжити їх термін дії.

Згідно з пунктом 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Відповідно до пункту 2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України №281/171/578/155 від 20.05.2008 визначено, що талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Відповідно до пункту 3 Інструкції талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

У пунктах 10.3.3.1, 10.3.3.2 Інструкції визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Як зазначено вище та погоджено умовами пункту 5.1., 5.2. договору поставка товару здійснюється протягом 2023 року за заявками замовника. Учасник здійснює передачу товару у власність замовника на підставі талонів/скретч-карток на його отримання в мережі автозаправних станцій учасника. При цьому умовами пункту 5.3. договору погоджено, що талон надає замовнику лише право отримати товар.

Враховуючи вказане, талон є документом, який засвідчує право його власника отримати пальне на АЗС, а тому підписання видаткової накладної з зазначенням центрального складу талонів (Харків), не свідчить про передання постачальником покупцеві товару (палива) за договором, а лише підтверджує факт передачі талонів, які надавали право покупцеві на отримання відповідної кількості товару (палива) за договором в майбутньому.

З огляду на встановлені обставини справи та погоджені між сторонами умови договору, твердження відповідача, що фактична передача позивачу за видатковими накладними талонів на пальне свідчить про повне виконання відповідачем своїх зобов`язань відхиляється судом як безпідставне.

Відповідно до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Положеннями статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Матеріали справи свідчать та відповідачем не спростовано, що обумовлений договором про закупівлю №19-Т від 12.06.2023 та повністю оплачений товар на суму 144488,40 грн. позивачем отриманий не був, а саме: дизельне пальне у кількості 1800 літрів за ціною 52,64 грн./літр на суму 94752,00 грн.; нафтовий газ скраплений у кількості 1910 літрів за ціною 26,04 грн./літр на суму 49736,40 грн. через відсутність даного виду палива на заправних станціях мережі АЗС "АNРАВІАС".

При цьому як погоджено пунктом 2.4. договору постачальник забезпечує протягом всього терміну дії договору заправку транспортних засобів замовника на АЗС, розташованих у місті Ромни Сумської області.

Згідно з умовами пункту 6.2. договору постачальник зобов`язаний забезпечити безперебійний та повний відпуск товару на усіх АЗС, зазначених в Переліку (Додатку 1 Договору), відповідно до режиму (розкладу) їх роботи.

Пунктом 7.2. договору передбачено, що замовник має право отримати товар у відповідності до мов укладеного договору та чинного законодавства України (п.п. 7.2.2.).

Згідно з умовами пункту 7.3. договору постачальник зобов`язаний забезпечити поставку товару (талонів, скретч-карток) у строки, встановлені договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам цього договору (п.п. 7.3.1., 7.3.2.).

Матеріали справи свідчать, що передача талонів на пальне (скретч-картки), які підтверджують лише право на отримання товару, а саме пального через мережу АЗС постачальника, як це передбачено умовами договору, не звільняє відповідача від обов`язку передати позивачу придбаний згідно договору, але не отриманий товар.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач в повному обсязі поставив позивачу товар, за який було проведено оплату, а саме передбаченого умовами договору пального через мережу АЗС постачальника, а також відсутні докази повернення грошових коштів позивачу.

Позивачем до позовної заяви долучено перелік талонів (скретч карток), які передані постачальником замовнику та всупереч умовам договору не відпущені на станціях АЗС із зазначенням літражу кожної, приналежності до фірми, штрих коду. На кожній скретч картці позначено вид та марку палива, номінал картки та штрих код. При цьому з огляду на положення статті 91 ГПК України, які передбачають, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, суд зазначає, що копії вказаних доказів є належним чином засвідченими з дотриманням вимог законодавства, а тому є належним доказами у справі у розумінні вимог статті 76 ГПК України у зв`язку із чим заперечення відповідача у відповідній частині також є необгрунтованими.

Суд враховує, що факт неможливості виконання своїх договірних зобов`язань, що передбачені умовами пункту 2.4., 6.2. договору, а саме припинення діяльності автозаправних станцій відповідача на обумовленій умовами договору території також не заперечується відповідачем, а тому позивач втратив можливість отримати товар в розмірі та на умовах, погоджених сторонами у договорі у зв`язку із чим, твердження відповідача про виконання договірних зобов`язань у повному обсязі є безпідставним.

Водночас твердження відповідача про те, що жодного пояснення, яким чином розрахована заборгованість за договором або обґрунтованого розрахунку сум, що стягуються чи оспорюються відшукати не вдалось, а тому, ціна позову не доведена, відхиляється судом як необґрунтоване, спростовується матеріалами справи, які підтверджують здійснення детального розрахунку позовних вимог, їх обґрунтованість та правомірність.

Згідно з частиною 1 статті 670 ЦК України передбачено, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. Разом з тим, у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця.

Оскільки положеннями статті 670 ЦК України передбачено право покупця діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми, при цьому законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, позивач може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (правова позиція у постановах Верховного Суду від 15.02.2024 у справі № 910/3611/23, від 09.02.2023 у справі №910/5041/22).

Разом з тим, суд відхиляє посилання відповідача на те, що з вказаного питання щодо повернення сплачених коштів позивач до відповідача не звернувся, оскільки обмеження заявників у праві на судовий захист з вимогами, оформленими в інший спосіб, ніж позов, фактично буде призводити до порушення принципів верховенства права, доступності судового захисту.

Суд звертає увагу на той факт, що станом на момент звернення з позовом до суду, строк поставки за договором закінчився. При цьому обов`язок з забезпечення поставки товару на умовах, погоджених сторонами у договорі був покладений саме на відповідача, що останнім не заперечується.

Також суд звертає увагу, що і після пред`явлення позивачем позову до суду, відповідач не повернув кошти, отримані останнім за непоставлений товар.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням всіх обставин справи, заперечення відповідача про передчасність звернення позивача з позовом до суду та не настання строку виконання зобов`язань за договором відхиляється судом як безпідставне.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначено як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з статтею 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами, згідно приписів статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Приписами статті 525 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладене, оскільки відповідач не виконав передбаченого умовами договору зобов`язання щодо забезпечення заправки транспортних засобів замовника в повному обсязі, за який було проведено оплату, а також відсутні докази повернення коштів позивачу у розмірі 144488,40 грн., що суперечить положенням законодавства та погодженим умовам спірного договору, суд дійшов висновку, що відповідачем порушено права та законні інтереси позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частини 1 статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вказані вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

З огляду на встановлені фактичні обставини справи судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а тому оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, а тому враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідача.

Разом з тим, суд зазначає, що пунктом 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що згідно частин 1, 4 статті 6 ГПК України у господарських судах функціонує Єдина судова інформаційно-комунікаційна система. Єдина судова інформаційно комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу, а також фіксування судового процесу і участь учасників судового процесу у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

За змістом частин 5, 6 статті 42 ГПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 по справі №916/228/22 виснувала, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір".

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява надійшла до господарського суду в електронній формі через систему "Електронний суд", а тому враховуючи положення частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за звернення з позовною заявою до суду підлягав сплаті судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Водночас матеріали справи свідчать, що за звернення з позовною заявою до суду було сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн. згідно платіжної інструкції №1669 від 25.09.2025, тобто в більшому розмірі, ніж встановлено законом, а тому розподіл судових витрат зі сплати судового збору здійснюється з урахуванням суми судового збору, яка підлягала сплаті у розмірі 2422,40 грн.

При цьому пунктом 1 частини 1 та частини 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено можливість реалізації позивачем права сплачену суму судового збору повернути за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Сан Ойл" (61058, м. Харків, вул. Роллана Ромена, буд. 12, ) на користь Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради "Обласна клінічна спеціалізована лікарня" (42001, Сумська обл., м. Ромни, бул. Європейський, буд. 29, ) заборгованості у розмірі 144488,40 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "16" грудня 2025 р.

Суддя Г.І. Сальнікова