УХВАЛА

15 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/18540/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І. В. (головуючої), Бенедисюка І. М. та Малашенкової Т. М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Українсько-турецького товариства з обмеженою відповідальністю "УЗАЙ" (далі - Товариство)

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2024 та

постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025

за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до: 1) Товариства;

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЯЛ ХАУЗ ГРУП"

про стягнення 43 045 923,95 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство 25.11.2025 (через систему "Електронний суд") звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського міста Києва від 03.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 з підстав, визначених пунктами 1, 3 та 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України, Кодекс), а справу №910/18540/23 направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

На виконання вимог пункту 5 частини другої статті 290 ГПК України скаржник у касаційній скарзі, обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на неврахування висновків Верховного Суду щодо застосування статті 129 Конституції України та статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у подібних правовідносинах, викладених у постановах, про які скаржник зазначає у касаційній скарзі;

обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема статей 81, 112, 233 ГПК України за відсутності висновків Верховного Суду щодо застосування вказаних норм у подібних правовідносинах;

обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження судових рішень, передбачену пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник посилається на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору та підлягають скасуванню на підставі пункту 3 частини третьої статті 310 ГПК України, оскільки суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження доказів у справі.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) між суддями від 05.12.2025 для розгляду цієї справи визначено колегію суддів у складі: Булгакова І.В. (головуюча), Бенедисюк І.М. та Малашенкова Т.М.

Перевіривши матеріали поданої касаційної скарги Суд, враховуючи, що остання подана в межах строків, встановлених частиною першою статті 288 ГПК України та відповідає вимогам статті 290 ГПК України, дійшов висновку що подані матеріали достатні для відкриття касаційного провадження з підстав, наведених у скарзі.

Водночас у касаційній скарзі Товариство заявило клопотання про зупинення виконання оскаржуваної постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 у цій справі, яке мотивоване, зокрема таким:

- залишення в силі несправедливого оскаржуваного рішення про стягнення значної суми грошових коштів призведе до виникнення у скаржника надмірного тягаря та зупинення виконання його господарських, податкових зобов`язань, а примусове виконання рішення суду призведе, крім стягнення суми понад 20 млн гривень, до стягнення виконавчого збору у розмірі 2 млн гривень, що є також значною сумою і впливає на фінансову спроможність виконувати зобов`язання перед бюджетом, зокрема сплачувати орендну плату за землю, на якій здійснюється будівництво житлового комплексу, неможливість сплати якої, у свою чергу, спричинить ненадходження значних коштів до бюджету міста Києва, що є надважливим особливо в умовах воєнного стану, та невиконання зобов`язань за договором оренди земельної ділянки, наслідком чого може бути його розірвання та подальше скасування дозволів про початок будівництва, за якими здійснюється будівництво житлових будинків;

- подальше скасування незаконних судових рішень призведе до тривалого процесу повернення надлишку стягнутих грошових коштів з бюджетних рахунків, що зазвичай вимагає значних зусиль на часу.

Розглянувши заявлене клопотання скаржника, Верховний Суд вважає за необхідне зазначити таке.

Положення статті 332 ГПК України надають суду касаційної інстанції право зупинити виконання (дію) оскаржуваних судових рішень до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Водночас, застосування відповідних повноважень має бути обґрунтованим, а підстави - вагомими, оскільки у такому випадку інша сторона у справі (учасники справи), на користь якої постановлено рішення, буде обмежена у праві на задоволення своїх вимог.

Заява (клопотання) про зупинення виконання (дії) судових рішень повинна містити не лише посилання на правові норми, що надають суду можливість здійснити таку процесуальну дію, насамперед вона має бути обґрунтованою посиланням на конкретні обставини, які у даному випадку можуть утруднити поворот виконання судового рішення і наявністю доказів на підтвердження таких обставин.

Суд, вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або зупинення його дії, враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо.

Суд має право зупинити виконання (дію) судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Разом з тим в ухвалі про зупинення виконання (дії) судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Однак саме лише посилання скаржника на потенційну можливість настання для нього негативних наслідків без подання відповідних доказів, які підтверджували б необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, не є тією безумовною підставою для зупинення виконання (дії) судового рішення, а право скаржника на касаційне оскарження судового рішення саме по собі також не може бути причиною зупинення виконання (дії) рішень суду першої та апеляційної інстанцій, що набрали законної сили і є обов`язковими до виконання (стаття 1291 Конституції України, стаття 326 ГПК України).

Крім того, необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Разом з тим скаржником не доведено, що захист прав скаржника, його свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Отже, враховуючи, що зупинення виконання судового рішення в силу статті 332 ГПК України є правом, а не обов`язком суду та беручи до уваги, що однією із засад (принципів) господарського судочинства є обов`язковість судового рішення і з огляду на відсутність у суду касаційної інстанції підстав для висновку про необхідність зупинення виконання оскаржуваного судового рішення, оскільки на доведення таких підстав не наведено документально обґрунтованих обставин, у Суду й відсутні підстави для задоволення зазначеного клопотання.

Керуючись статтями 234, 294, 332 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Українсько-турецького товариства з обмеженою відповідальністю "УЗАЙ" на рішення Господарського міста Києва від 03.06.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 зі справи № 910/18540/23.

2. Призначити розгляд касаційної скарги у відкритому судовому засіданні Касаційного господарського суду на 29 січня 2026 року о 12:00 у приміщенні суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, кімн. 302.

3. Надати учасникам справи строк для подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу до 31 грудня 2025 року.

4. У задоволенні клопотання Українсько-турецького товариства з обмеженою відповідальністю "УЗАЙ" про зупинення постанови Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 зі справи № 910/18540/23 відмовити.

5. Витребувати матеріали справи №910/18540/23 Господарського суду міста Києва за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) до Українсько-турецького товариства з обмеженою відповідальністю "УЗАЙ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "РОЯЛ ХАУЗ ГРУП" про стягнення коштів.

6. Копію ухвали надіслати Господарському суду міста Києва та Північному апеляційному господарському суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Т. Малашенкова