ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

18.12.2025 Справа № 917/1585/25

Суддя Тимощенко О.М., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Акціонерного товариства "Полтаваобленерго", вул. Старий Поділ, 5, м. Полтава, 36022

до відповідача Фізичної особи-підприємця Гриценка Володимира Івановича, АДРЕСА_1

про стягнення 145 188,51 грн

встановив:

14.08.2025 до Господарського суду Полтавської області через систему "Електронний суд" надійшла позовна заява Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" до Фізичної особи-підприємця Гриценка Володимира Івановича про стягнення 122 739,67 грн інфляційних та 22 448,84 грн 3% річних.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи № 917/1585/25 між суддями справу передано на розгляд судді Погрібній С.В.

Розпорядженням керівника апарату суду від 01.12.2025 №153 на підставі п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл справи № 917/1585/25 у зв`язку із відбуттям судді у довготривале відрядження до іншого суду.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.12.2025 справу № 917/1585/25 розподілено судді Тимощенко О.М.

Ухвалою від 03.12.2025 року суд прийняв справу № 917/1585/25 до свого провадження, призначив судове засідання при розгляді справи по суті на 18.12.2025 року на 11:00 год.

17.12.2025 року від відповідача надійшла заява про відвід судді Тимощенко О.М. від розгляду справи № 917/1585/25 (вх. №16377).

У заяві про відвід ФО-П Гриценко В. І. вказав, що позовні вимоги АТ "Полтаваобленерго" про стягнення 122 739,67 грн інфляційних та 22 448,84 грн 3% річних пов`язані з рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.04.2025 у справі №917/889/23, яким ухвалено стягнути з ФОП Гриценка Володимира Івановича на користь АТ "Полтаваобленерго" 197061,72 грн заборгованості за необліковану активну електричну енергію, 2955,93 грн відшкодування витрат з оплати судового збору. Ухвалою від 03.10.2023 року у справі №917/889/23 було зупинено розгляд справи до набрання законної сили рішенням в справі №917/1780/23 (предметом розгляду у справі №917/1780/23 було скасування рішення, оформленого протоколом № 00003385 від 14.05.2021, стягнення за яким є предметом розгляду в справі 917/889/23).

Розгляд справи №917/1780/23 здійснювала суддя Тимощенко О.М. за позовною заявою фізичної особи-підприємця Гриценка Володимира Івановича до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" про скасування рішення засідання комісії Лубенської філії Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" по розгляду акта про порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії, оформлене протоколом № 00003385 від 10.09.2021 року (вх. №1901/23). Рішенням судді Тимощенко О.М. від 14.05.2024 в справі №917/1780/23 в задоволенні позовних ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Полтаваобленерго" відмовлено.

Таким чином позовні вимоги АТ "Полтаваобленерго" в справі №917/1585/25 мають безпосередній причинно-наслідковий зв`язок з справою №917/1780/23.

Також у заяві про відвід заявник як на підставу відводу вказав " На даний час маються докази протилежного, які підтверджують упереджене ставлення судді Коновода О. до мене у зв`язку з чим вій не може приймати подальшу участь у розгляді вказаної справи".

При розгляді заяви про відвід суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, другої ст. 48 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтями 35, 36 ГПК України.

Так, відповідно до частини першої статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суд зазначає, що вичерпний перелік обставин, зазначених у пункті 5 частини першої статті 35 ГПК України, чинним законодавством не визначено і тому вирішення питання про визнання певних обставин тими обставинами, про які йдеться в наведеній вище нормі цього Кодексу, належить саме до повноважень суду.

Відповідно до положень частин другої та третьої статті 38 ГПК України з підстав, зазначених у статтях 35 і 36 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи. Відвід повинен бути вмотивованим.

Водночас відповідно до частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не можуть бути підставою для відводу.

Частиною 4 статті 11 ГПК України та статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" визначено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення ЄСПЛ у справі "Хаушильд проти Данії").

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49 рішення ЄСПЛ у справі "Білуха проти України").

Європейський суд з прав людини зазначив, що "безсторонність", в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Булут проти Австрії» від 22.02.1996, у справі "Томан проти Швейцарії" від 10.06.1996). Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення.

При цьому, особиста безсторонність суду, як суб`єктивний критерій, презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" від 09.11.2006).

У контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункти 29, 31 рішення Європейського суду з прав людини "Газета "Україна-центр" проти України" від 15.07.2010).

Істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена за вказаною обставиною саме заявником, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних та фактичних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Таким чином, щодо суб`єктивної складової безсторонності суду заявнику необхідно подати докази фактичної наявності упередженості судді для відводу його від справи, оскільки презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного. І тільки якщо з`являються об`єктивні сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, або його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на свою усталену практику зазначає, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. За суб`єктивним критерієм беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У пункті 52 цього ж рішення щодо об`єктивного критерію зазначено, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Отже, при вирішенні питання про відвід судді (складу суду) необхідно перевірити додержання як об`єктивного, так і суб`єктивного критеріїв безсторонності суду, а саме формування суду (колегії суддів) для розгляду конкретної справи (об`єктивний критерій) у встановлений законом спосіб, та надати оцінку доводам заявника на предмет недодержання вимог щодо особистої безсторонності суду (суб`єктивний критерій).

При цьому неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких позивача не влаштовує (ухвала Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №761/16124/15-ц).

У заяві про відвід заявник вказує, що "на даний час маються докази протилежного, які підтверджують упереджене ставлення судді Коновода О. до мене у зв`язку з чим вій не може приймати подальшу участь у розгляді вказаної справи".

Суд звертає увагу відповідача, що розгляд справи № 917/1585/25 здійснює суддя Тимощенко О.М., а не суддя Коновод О.

Жодних доказів упередженості судді Тимощенко О.М. заявник не надав.

Розглянувши заяву фізичної особи-підприємця Гриценка В. І. про відвід судді Тимощенко О. М. від розгляду справи № 917/1585/25 (вх. №16377), суд вважає її повністю безпідставною та необґрунтованою і зазначає, що вона не містить належного обґрунтування та доказів, які б свідчили або могли свідчити про наявність обставин, передбачених, зокрема, статтями 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, або будь-яких інших обставин, які викликають сумніви у неупередженості або необ`єктивності суддів, чи свідчать про будь-яку заінтересованість суддів в результатах розгляду справи.

Суд звертає увагу, що даний склад суду був сформований після повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі Розпорядження керівника апарату суду від 01.12.2025 №153 відповідно до п. 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу у зв`язку із відбуттям судді у довготривале відрядження до іншого суду.

У заяві про відвід ФО-П Гриценко В. І. вказав, що позовні вимоги АТ "Полтаваобленерго" про стягнення 122 739,67 грн інфляційних та 22 448,84 грн 3% річних пов`язані з рішенням Господарського суду Полтавської області від 21.04.2025 у справі №917/889/23, яким ухвалено стягнути з ФОП Гриценка Володимира Івановича на користь АТ "Полтаваобленерго" 197061,72 грн заборгованості за необліковану активну електричну енергію, 2955,93 грн відшкодування витрат з оплати судового збору.

Ухвалою від 03.10.2023 року у справі №917/889/23 було зупинено розгляд справи до набрання законної сили рішенням в справі №917/1780/23 (предметом розгляду у справі №917/1780/23 було скасування рішення, оформленого протоколом № 00003385 від 14.05.2021, стягнення за яким є предметом розгляду в справі 917/889/23).

Розгляд справи №917/1780/23 здійснювала суддя Тимощенко О.М. за позовною заявою ФО-П Гриценка В. І. до АТ "Полтаваобленерго" про скасування рішення засідання комісії Лубенської філії АТ "Полтаваобленерго" по розгляду акта про порушення споживачем правил роздрібного ринку електричної енергії, оформлене протоколом № 00003385 від 10.09.2021 року. Рішенням судді Тимощенко О.М. від 14.05.2024 в справі №917/1780/23 в задоволенні позовних вимог відмовлено. Таким чином позовні вимоги АТ "Полтаваобленерго" в справі №917/1585/25 мають безпосередній причинно-наслідковий зв`язок з справою №917/1780/23.

Отже, ФО-П Гриценко В. І. в обґрунтування заяви про відвід зазначає лише на причинно-наслідковий зв`язок справи №917/1585/25 зі справою 917/1780/23.

При цьому суд зазначає, що рішення у справі №917/1780/23 від 14.05.2024 року, (яким відмовлено в задоволенні позовних вимог) залишено без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 14.10.2024 року. Відповідно до ухвали Верховного Суду від 17.12.2024 року касаційне провадження за касаційною скаргою Фізичної особи підприємця Гриценка Володимира Івановича на рішення Господарського суду Полтавської області від 14.05.2024 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 14.10.2024 у справі №917/1780/23 було закрито.

Отже, з огляду на те, що "особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного", а заявником не надано жодних доказів, які б підтверджували, що суд прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи, або/та/чи існують переконливі факти, які могли би викликати сумніви щодо його безсторонності або/та/чи існування наявності фактів, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судді, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді та/чи суддів не може бути підставою для відводу, та не є і не може викликати сумніви щодо безсторонності та неупередженості судді/суддів, і не свідчать, що у цьому контексті за цими доводами та обставинами, є питанням довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі, а також для того, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача виникли сумніви у неупередженості складу суду.

Для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність зазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

В той час, суд вважає за необхідне звернути увагу, що приписами статті 43 Господарського процесуального кодексу України закріплюють, що учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Таким чином, з огляду на викладене вище, наведені у заяві фізичної особи - підприємця Гриценка В. І. обставини та додані до неї документи, не свідчать про наявність підстав, передбачених приписами ст. 35, 36 Господарського процесуального кодексу України, з якими обумовлюється можливість відводу судді від розгляду справи, а містять лише припущення, а отже, не можуть бути прийняті судом до уваги. У зв`язку з чим, подана заява визнається необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Враховуючи те, що заява ФО-П Гриценка В. І. про відвід судді Тимощенко О. М. від розгляду справи №917/1585/25, сформована в системі Електронний суд 17.12.2025 та одержана судом 17.12.2025, що підтверджується вхідним штампом канцелярії суду, тобто менше, ніж за три робочі дні до наступного судового засідання, яке призначено на 18.12.2025, суд приходить до висновку, що на підставі абзацу 2 частини 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Керуючись ст. 32, 35, 36, 38, 39, 234, 235, 281 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви фізичної особи - підприємця Гриценка В. І. про відвід судді Господарського суду Полтавської області Тимощенко О.М. від розгляду справи № 917/1585/25 (вх. №16377 від 17.12.2025 року).

2. Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, відповідно до ст. 235 ГПК України та не підлягає оскарженню окремо від судового рішення.

Ухвалу складено та підписано 18.12.2025 року.

Суддя О. М. Тимощенко