УХВАЛА

17 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 915/1509/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Студенця В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Миколаївської області

(суддя - Коваль С.М.)

від 24.04.2025

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Богатир К.В., судді: Поліщук Л.В., Таран С.В.)

від 12.11.2025

у справі № 915/1509/24

за позовом ОСОБА_2

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА", ОСОБА_3 ,

третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову, на стороні відповідачів: ОСОБА_1

про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства та скасування реєстраційних записів у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відновити на посаді директора; визначити розмір статутного капіталу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 у справі №915/1509/24 позовні вимоги задоволено у повному обсязі. Визнано повністю недійсними рішення загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА", оформлених протоколом №1 від 19.11.2024, яким було вирішено: виключити зі складу учасників Товариства ОСОБА_2 ; здійснити дії необхідні для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в порядку визначеному законодавством. Визнано повністю недійсним рішення №2 загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА" від 19.11.2024, згідно з яким прийнято рішення про зменшення статутного капіталу Товариства до 2 040000,00 грн, 100% розміру якого належить ОСОБА_3 та затвердити його; вирішено здійснити дії необхідні для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в порядку визначеному законодавством. Визнано повністю недійсним Рішення учасника №1/2024 Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА" від 21.11.2024, згідно з яким вирішено: відкликати, припинити повноваження та звільнити з посади директора Товариства ОСОБА_2 з 21.11.2024; обрати та призначити директором Товариства ОСОБА_3 з 22.11.2024; уповноважити ОСОБА_3 на вчинення дій необхідних для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в порядку визначеному законодавством. Скасовано повністю реєстраційні дії/записи стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА", що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме:

- "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 20.11.2024 15:32:52, , Зміна складу засновників (учасників) або зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи., ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Южненської міської ради Одеського району Одеської області";

- "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 21.11.2024 09:52:13, 010001137, Зміна розміру статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) юридичної особи., ОСОБА_4 , Виконавчий комітет Южненської міської ради Одеського району Одеської області";

- "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 22.11.2024 16:41:56, 011001137, Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна структури власності., ОСОБА_5 . Приватний нотаріус Боненко Т.Л.".

Відновлено ОСОБА_2 на посаді директора Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА". Визначено розмір Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА" у сумі 5100000,00 грн, та визначено розмір часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА", а саме:

- Частка ОСОБА_2 становить 3060000, 00 грн, що складає 60% Статутного капіталу Товариства;

- Частка ОСОБА_3 становить 2040000, 00 грн, що складає 40% Статутного капіталу Товариства.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 у справі №915/1509/24 скасовано. Прийнято нове рішення, яким позов задоволено частково. Визнано повністю недійсним Рішення учасника №1/2024 Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА" від 21.11.2024, згідно з яким вирішено: відкликати, припинити повноваження та звільнити з посади директора Товариства ОСОБА_2 з 21.11.2024; обрати та призначити директором Товариства ОСОБА_3 з 22.11.2024; уповноважити ОСОБА_3 на вчинення дій необхідних для проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, в порядку визначеному законодавством. Скасовано повністю реєстраційну дію/запис стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА", що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб - підприємців та громадських формувань, а саме: "Державна реєстрація змін до відомостей про юридичну особу, 22.11.2024 16:41:56, 011001137, Зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника. Зміна керівника або відомостей про керівника юридичної особи. Зміна структури власності., ОСОБА_5 . Приватний нотаріус Боненко Т.Л.". Визначено розмір Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА" у сумі 5100000,00 грн, та визначено розмір часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА", а саме: Частка ОСОБА_2 становить 3060000,00 грн, що складає 60% Статутного капіталу Товариства; Частка ОСОБА_3 становить 2040000,00 грн, що складає 40 % Статутного капіталу Товариства. В іншій частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 та постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі №915/1509/24 в частині задоволення позовних вимог, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій також клопоче про зупинення виконання (дії) оскаржуваних судових рішень.

Крім того, від ОСОБА_2 надійшло заперечення проти відкриття касаційного провадження у даній справі, в якому просить відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі №915/1509/24.

Перевіривши матеріали касаційної скарги ОСОБА_1 , судом встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Пунктом 2 частини 4 статті 290 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір".

Відповідно до підпункту 7 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду встановлюється у розмірі - 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Згідно з підпунктами 1, 2 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру судовий збір справляється у розмірі 1 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 6 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлено у розмірі 3028, 00 грн.

При цьому згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0.8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Касаційну скаргу подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду в електронній формі з використанням системи «Електронний суд», тому при поданні касаційної скарги має застосовуватись коефіцієнт 0.8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій в частині задоволення позовних вимог про:

- визнання недійсним Рішення учасника №1/2024 та про скасування реєстраційної дії/запису стосовно Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА" (2 вимоги немайнового характеру);

- визначення розміру Статутного капіталу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА" у сумі 5100000,00 грн та визначення розміру часток учасників Товариства з обмеженою відповідальністю "ТОКА", а саме: частка ОСОБА_2 становить 3060000,00 грн, що складає 60% Статутного капіталу Товариства; частка ОСОБА_3 становить 2040000,00 грн, що складає 40 % Статутного капіталу Товариства.

Пунктом 3 частини третьої статті 162 та пунктами 1, 2, 3 частини першої статті 163 ГПК України встановлено, що позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Отже, будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього. Натомість до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 907/9/17, провадження № 12-76гс18).

У постанові Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 910/4277/21, викладено правовий висновок, про те, що позовна вимога про визначення розміру статутного капіталу та стягнення (витребування з володіння) частки (частини частки) у статутному капіталі має вартісне грошове вираження щодо розміру статутного капіталу та щодо частки позивача. Така вимога є вимогою майнового характеру.

Такої правової позиції дотримується Верховний Суд, зокрема, в постановах від 27.01.2025 у справі № 903/968/23, від 06.02.2025 у справі № 911/804/20, ухвалах від 01.05.2023 у справі № 921/124/18, від 17.07.2024 у справі № 914/3386/23, від 21.01.2025 у справі № 908/2343/23.

Отже, позовні вимоги у цій справі - про визначення розміру Статутного капіталу Товариства у сумі 5100000,00 грн та визначення розміру часток у часників у статутному капіталі мають вартісну оцінку та носять майновий характер.

З огляду на наведене та з урахуванням коефіцієнту 0.8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання касаційної скарги, складає, 132 089, 60 грн, а саме: ((5100000,00 грн*1,5%)+(3028*2))*200% = 165 112, 00 грн*0,8, де 1,5 - ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, 2 - кількість вимог немайнового характеру, 200% - ставка судового збору за подання касаційної скарги.

Разом з тим до касаційної скарги у якості доказу сплати судового збору додано платіжну інструкцію від 08.12.2025 про сплату 14 534, 40 грн, отже недоплачена сума судового збору складає 117 555, 20 грн.

Крім того, згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Крім того заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Як вбачається зі змісту касаційної скарги, ОСОБА_1 однією з підстав касаційного оскарження зазначає п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, скільки вважає, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду від 22.10.2019 у справі № 923/876/16, від 17.12.2019 у справі № 927/97/19, від 18.03.2020 у справі № 466/6221/16-а, від 01.04.2020 у справі № 813/1056/18, від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц, від 20.06.2018 у справі №308/3162/15-ц, від 21.11.2018 у справі № 127/93/17-ц, від 17.04.2018 у справі №815/6956/15.

Проте скаржник не наводить щодо застосування яких саме конкретних, чітко визначених норм матеріального або процесуального права (пункт, абзац, частина тощо якої статті та якого нормативно-правового акту, і в першу чергу Кодексу чи Закону України) викладено висновки у наведених вище постановах Верховного Суду, на які він посилається, та не застосовано судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення. Тобто скаржнику треба зазначити норми права, які не враховано судом апеляційної інстанції у кожній з наведених постанов окремо, а не загальними фразами.

Лише посилання скаржника, як на підставу для відкриття касаційного провадження, на порушення норм процесуального та матеріального права, неврахування висновків Верховного Суду, без зазначення конкретних норм права (пункт, частина, стаття), які, на думку скаржника, неправильно чи з порушенням застосовано судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, не можна вважати таким, що відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на викладене, оскільки до касаційної скарги не додано документа, що підтверджує сплату судового збору у встановленому законом розмірі та у касаційній скарзі не наведено щодо застосування яких саме конкретних, чітко визначених норм матеріального або процесуального права (пункт, абзац, частина тощо якої статті та якого нормативно-правового акту, і в першу чергу Кодексу чи Закону України) викладено висновок у постановах Верховного Суду, на які він посилається, та не застосовано судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення, то така касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частин 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд касаційної скарги зазначає, що клопотання про зупинення виконання (дії) оскаржуваних судових рішень буде розглянуто після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Миколаївської області від 24.04.2025 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.11.2025 у справі №915/1509/24 залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

2. ОСОБА_1 усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- надати суду оригінал документа, що підтверджує доплату судового збору у розмірі 117 555, 20 грн за подання касаційної скарги у даній справі;

- навести, щодо застосування яких саме конкретних, чітко визначених норм матеріального або процесуального права (пункт, абзац, частина тощо якої статті та якого нормативно-правового акту, і в першу чергу Кодексу чи Закону України) викладено висновки у кожній окремій з постанов Верховного Суду, на які посилається скаржник, та не застосовано судом апеляційної інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішень.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач В. Студенець