ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2025 р. Справа№ 925/1362/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача Цветкова О.О. (ордер серія АР №1276149 від 11.11.2025 (в режимі відеоконференції):

від відповідача: Пікалов Д.В. (довіреність від 09.10.2024 б/н в режимі відеоконференції) ,

розглянувши матеріали апеляційної скарги приватного підприємства "Мадеса"

на ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.11.2025 про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

за заявою приватного підприємства "Мадеса" про забезпечення позову у справі

у справі №925/1362/25 (суддя Зоя ЗАРІЧАНСЬКА)

за позовом приватного підприємства "Мадеса"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат"

про стягнення 3 641 461, 02 грн,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 приватне підприємство «Мадеса» (позивач) звернувся до господарського суду Черкаської області з позовними вимогами до товариства з обмеженою відповідальністю "Черкаський м`ясокомбінат" (відповідач) про стягнення 3 641 461,02 грн, основного боргу.

Одночасно разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про вжиття заходів щодо забезпечення позову, у якій позивач просив накласти арешт на грошові кошти у розмірі 3 641 461,02 грн, що знаходиться на всіх відкритих та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських або інших фінансових кредитних установах розрахункових (поточних) рахунках ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат» в межах ціни позову.

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 05.11.2025 відмовлено у задоволенні заяви ПП «Мадеса» про забезпечення позову.

Мотивуючи ухвалу суд першої інстанції зазначив, що доводи позивача не є такими, які переконливо свідчать про фактичне встановлення достатньо обґрунтованого припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути або зменшитися за кількістю на момент виконання рішення (в разі задоволення позову), а в розумінні положень статей 136, 137 ГПК України саме таке припущення є умовою застосування заходів забезпечення позову в спорі майнового характеру.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.11.2025 у справі №925/1362/25, ухвалити нове судове рішення, яким заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову у справі №925/1362/25 задовольнити, та накласти арешт на грошові кошти у розмірі 3 641 461,02 грн, що знаходиться на всіх відкритих та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських або інших фінансових кредитних установах розрахункових (поточних) рахунках ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат» .

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що разом із позовною заявою він надав суду копію претензії, яка була направлена засобами поштового зв`язку на адресу відповідача з метою досудового врегулювання спору, проте жодної відповіді на дану претензію ним отримано не було, що свідчить про недобросовісну поведінку ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат", як учасника господарського обороту та викликає обґрунтовані сумніви щодо належного виконання ним зобов`язання.

Крім того, позивач зауважує, що відповідач вже неодноразово демонстрував недобросовісну поведінку у відносинах із іншими контрагентами, про що свідчить роздруківка із відкритих даних Автоматизованої системи виконавчого провадження та даних судової влади України, з яких вбачається наявність відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат", як з боржника, заборгованості та значної кількості відкритих проти відповідача судових справ.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 апеляційну скаргу у справі №925/1362/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.11.2025 відкрито апеляційне провадження, призначено судове засідання на 09.12.2025. Витребувано у господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/1362/25.

27.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив доводи апеляційної скарги та просив залишити оскаржувану ухвалу без змін .

У судовому засіданні 09.12.2025 представник позивача підтримав вимоги своєї апеляційної скарги, просив її задовольнити, ухвалу скасувати, заяву про забезпечення позову задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти вимог апеляційної скарги, просив її залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції без змін.

Дослідивши матеріали апеляційної скарги та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з урахуванням правил ст.ст. 269, 270 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права, колегія суддів встановила наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, позивач звернувся з позовними вимогами до господарського суду Черкаської області про стягнення з відповідача 3 641 461,02 грн заборгованості в зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору поставки №3 від 15.01.2025 в частині повної оплати отриманого товару.

03.11.2025 від позивача ПП «Мадеса» надійшла заява про вжиття заходів щодо забезпечення позову, у якій позивач просив накласти арешт на грошові кошти у розмірі 3 641 461,02 грн, що знаходиться на всіх відкритих та на тих, які будуть відкриті після винесення ухвали, у всіх банківських або інших фінансових кредитних установах розрахункових (поточних) рахунках ТОВ «Черкаський м`ясокомбінат» в межах ціни позову.

Заяву обґрунтовано тим, що позивач разом із позовною заявою надав суду копію претензії, яка була направлена засобами поштового зв`язку на адресу відповідача з метою досудового врегулювання спору, проте жодної відповіді на дану претензію ним отримано не було, що свідчить про недобросовісну поведінку ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат", як учасника господарського обороту та викликає обґрунтовані сумніви щодо належного виконання ним зобов`язання.

Також, позивач зазначає, що відповідач вже неодноразово демонстрував недобросовісну поведінку у відносинах із іншими контрагентами, про що свідчить роздруківка із відкритих даних Автоматизованої системи виконавчого провадження та даних Судової влади України, з яких вбачається наявність відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат", як з боржника, заборгованості та значної кількості відкритих проти відповідача судових справ.

За наслідками розгляду заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, оскільки заявником до заяви про забезпечення позову не надано доказів на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду з боку відповідача у разі задоволення позовних вимог, ухиляння відповідача від виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а доводи позивача зводяться виключно до припущень про таку можливість, які ґрунтуються на порушенні відповідачем строків оплати товару та наявності інших судових спорів, що само по собі не може свідчити про ухилення відповідача від сплати коштів у випадку задоволення позову, враховуючи те, що, як зазначив сам заявник у заяві про забезпечення позову, відповідач не заперечує проти наявності суми основного боргу, що підтверджується актом звірки розрахунків, і відповідачем здійснювались дії по проведенню оплати вартості отриманого товару

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Отже, з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 73 ГПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

За приписами ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Як вже зазначалось вище, заходи забезпечення позову повинні відповідати принципу адекватності, оскільки обрання належного, відповідно до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти: збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить накласти арешт на грошові кошти, які знаходяться на рахунках ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат" в межах ціни позову - 3 641 461,02 грн, що становить заявлену позивачем до стягнення суму основного боргу за договором поставки № 3 від 15.01.2025 з посиланням на невиконання відповідачем зобов`язань за договором та наявність відкритих виконавчих проваджень щодо стягнення з ТОВ "Черкаський м`ясокомбінат", як з боржника, заборгованості та значної кількості відкритих проти відповідача судових справ.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що заявником до заяви про забезпечення позову не надано доказів на підтвердження реальних, існуючих обставин, які вказують на ймовірну складність або неможливість виконання рішення суду з боку відповідача у разі задоволення позовних вимог, ухиляння відповідача від виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а доводи позивача зводяться виключно до припущень про таку можливість, які ґрунтуються на порушенні відповідачем строків оплати товару та наявності інших судових спорів, що само по собі не може свідчити про ухилення відповідача від сплати коштів у випадку задоволення позову, враховуючи те, що як зазначив сам заявник у заяві про забезпечення позову та підтвердив в судовому засіданні представник відповідача, відповідач не заперечує проти наявності суми основного боргу, що підтверджується актом звірки розрахунків, і останнім здійснювались дії по проведенню оплати вартості отриманого товару.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Колегія суддів вважає, що доводи позивача не є такими, які переконливо свідчать про фактичне встановлення достатньо обґрунтованого припущення, що грошові кошти, які є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, можуть зникнути або зменшитися за кількістю на момент виконання рішення (в разі задоволення позову), а в розумінні положень статей 136, 137 ГПК України саме таке припущення є умовою застосування заходів забезпечення позову в спорі майнового характеру.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07.11.2024 у справі № 925/740/24 в якій з`ясовувалась головна умова застосування заходів забезпечення позову в спорі майнового характеру - існування припущення, що грошові кошти відповідача можуть зникнути або зменшитися за кількістю на момент виконання рішення.

Окрім того, як було зазначено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, за умовами договору відповідач є постачальником продуктів харчування до військових частин - підрозділів Збройних Сил України відповідно до укладених договорів.

Таким чином накладення арешту на грошові кошти відповідача може суттєво ускладнити його господарську діяльність, що з великою імовірністю призведе до затримок постачання продуктів харчування на задоволення державних (та насамперед військових) потреб. За таких обставин, потенційна шкода, що може бути спричинена втручанням у господарську діяльність відповідача через вжиття заходів забезпечення позову, більш імовірна ніж очікувана користь від вжиття таких заходів.

При цьому, сам по собі факт порушення відповідачем своїх грошових зобов`язань перед позивачем у розумінні приписів ГПК України не є підставою для застосування заходів забезпечення позову, оскільки такі заходи застосовуються не в залежності від наявності у відповідача заборгованості, а в залежності від наявності належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Невиконання відповідачем зобов`язань за договором стало підставою для звернення позивача до суду з позовом і саме ці вимоги є предметом розгляду суду у даній справі.

Окрім того, наявність виконавчих проваджень про стягнення з відповідача заборгованості, не є підтвердженням ухилення від виконання зобов`язань у правовідносинах з позивачем, наявність арешту не може змінювати черговість виконання боргових зобов`язань.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не вказано обставин, які переконливо свідчили б про негативні фінансові показники і потенційну неможливість виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань, а також про те, що грошові кошти або майно, які належать відповідачу, може зникнути або зменшитися за кількістю настільки, що це могло б істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову. Тому саме лише твердження позивача про потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення не є достатньою підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга приватного підприємства "Мадеса" не підлягає задоволенню, ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.11.2025 у справі №925/1362/25 про відмову в забезпечення позову залишити без змін.

Оскільки суд апеляційної інстанції не змінює та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України), а понесені судові витрати за апеляційний перегляд підлягають розподілу за результатами розгляду спору по суті судом першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 129, 255, 269, 270, 271, 275, 276, 281 - 284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу приватного підприємства "Мадеса" на ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.11.2025 у справі № 925/1362/25 залишити без задоволення.

Ухвалу господарського суду Черкаської області від 05.11.2025 у справі № 925/1362/25 залишити без змін.

Матеріали оскарження ухвали господарського суду Черкаської області від 05.11.2025 у справі № 925/1362/25 повернути до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 18.12.2025

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко