ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 909/188/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кролевець О.А. - головуючий, Баранець О.М., Мамалуй О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буковель"

на постанову Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025

(головуючий - Кравчук Н.М., судді Матущак О.І., Скрипчук О.С.)

та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 26.06.2025

(суддя - Кобецька С.М.)

за заявою Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про заміну сторони у виконавчому провадженні її правонаступником

у справі №909/188/19

за позовом Публічного акціонерного товариства "Аграрний фонд"

до Державного підприємства "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів"

про зобов`язання повернути зерно,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. Публічне акціонерне товариство "Аграрний фонд" (далі - ПАТ"Аграрний фонд", стягувач) звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного підприємства "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" (далі - ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів", боржник) про зобов`язання повернути 402,770 тон зерна пшениці 2 класу та 597,230 тон зерна пшениці 3 класу.

2. Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області 20.06.2019 позовні вимоги задоволено. Зобов`язано ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" повернути ПАТ "Аграрний фонд" 402,770 тон зерна пшениці 2 класу вартістю 2 346 343,00 грн. та 597,230 тон зерна пшениці 3 класу вартістю 3 422 127,90 грн.

3. 17.07.2019 на виконання вказаного рішення, яке набрало законної сили, видано наказ № 849 про примусове виконання рішення.

4. 16.06.2025 до Господарського суду Івано-Франківської області від Івано-Франківського відділу Державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - ДВС) надійшла заява про заміну сторони виконавчого провадження від 16.06.2025, у якій виконавець, керуючись статтями 52, 174, 334 Господарського процесуального кодексу України, статтями 1, 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", просив замінити сторону боржника - ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" на його правонаступника Товариства з обмеженою відповідальністю "Буковель" (далі - ТОВ "Буковель") , у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання наказу №849, виданого 17.07.2019 Господарським судом Івано-Франківської області у справі №909/188/19.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду

5. Ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 26.06.2025, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025, заяву ДВС за вх. № 5332/25 від 16.06.2025 про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником задоволено. Замінено сторону виконавчого провадження НОМЕР_1, а саме: боржника ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" (76495, Івано-Франківська область, Івано-Франківський район, село Микитинці, вул. Юності, будинок 2В, ) на його правонаступника ТОВ "Буковель" (78593, Івано-Франківська область, місто Яремче, село Поляниця, участок Щивки, будинок 2, ) з примусового виконання наказу №849, виданого 17.07.2019 Господарським судом Івано-Франківської області у справі №909/188/19.

6. Судові рішення мотивовано тим, що за результатом аукціону майновий комплекс боржника продано в процесі приватизації ТОВ "Буковель", отже, ТОВ "Буковель" є правонаступником майнових прав та обов`язків боржника, зважаючи на положення ст. ст. 52, 334 Господарського процесуального кодексу України, та ст. ст. 1, 28 Закон України "Про приватизацію державного і комунального майна". Отже, наявні підстави для задоволення заяви ДВС про зміну сторони виконавчого провадження з примусового виконання наказу №849, виданого 17.07.2019 Господарським судом Івано-Франківської області у справі №909/188/19.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

7. ТОВ "Буковель" звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

8. У касаційній скарзі скаржник зазначає, що суди приймаючи рішення про наявність підстав про заміну сторони виконавчого провадження не врахували абз. 16 п. 74 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", в якій законодавець передбачив заборону на застосування вимоги щодо погашення простроченої кредиторської заборгованості підприємства. Судами не враховано практику Верховного Суду, викладену у постанові від 04.02.2025 у справі № 916/3735/24, щодо застосування абз. 16 п. 74 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", де роз`яснено питання правонаступництва у справах, пов`язаних з приватизацією.

9. Судами не досліджено належним чином питання переходу всіх прав та обов`язків, які перейшли до ТОВ "Буковель" за договором купівлі - продажу в процесі приватизації.

Позиція інших учасників справи

10. ДВС у відзиві на касаційну скаргу, посилаючись на безпідставність доводів та вимог касаційної скарги, та водночас, вказуючи на законність і обґрунтованість судових рішень, просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду без змін. ДВС вказує на те, що ТОВ "Буковель" за наслідками проведеної приватизації та укладеного договору купівлі - продажу, стало правонаступником всіх прав і обов`язків боржника, а тому у виконавця були підстави для звернення з заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.2019 у справі №909/188/19, в якому ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" є боржником.

11. АТ ?Аграрний фонд? також подало відзив на касаційну скаргу, в якому зазначає про правомірність судових рішень у справі, якими задоволено заяву ДВС про заміну сторони у виконавчому провадженні.

Позиція Верховного Суду

12. Перевіривши повноту встановлення судами попередніх інстанцій обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального і процесуального права, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та заперечення, викладені у відзивах на касаційну скаргу, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

13. Відповідно до статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права (1). Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (2). У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається (3). Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги (4).

14. Процесуальне правонаступництво регулюється статтею 52 ГПК України. Вказана норма кореспондується зі статтею 334 ГПК України та частиною п`ятою статті 15 Закону України ?Про виконавче провадження?, згідно з якими у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

15. За змістом статті 52 ГПК України у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Про заміну або про відмову в заміні учасника справи його правонаступником суд постановляє ухвалу.

16. Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

17. Процесуальне правонаступництво в розумінні статті 52 ГПК України допускається на будь-якій стадії судового провадження, включаючи й стадію виконання судового рішення.

18. Процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь- якій стадії саме виконавчого провадження як юридичного процесу стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з її вибуттям, тобто підставою заміни стягувача внаслідок правонаступництва є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами. Як уже зазначалося спірні правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі, є правовідносинами, що виникли з приводу приватизації державного майна, а тому вони регулюються Законом України "Про приватизацію державного і комунального майна", норми якого є спеціальними відносно інших норм права.

19. Відповідно до частин першої, другої статті 334 ГПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником; заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

20. Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками - незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

21. Підставою для заміни сторони виконавчого провадження (стаття 334 ГПК України), тобто процесуального правонаступництва в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, є правонаступництво в матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і перехід до іншої особи прав чи обов`язків сторони, яка вибула, в цих правовідносинах.

22. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/617/17 зазначено, що на стадії виконавчого провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 ГПК України, з урахуванням підстав, визначених статтею 52 цього Кодексу. У такому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу.

23. Судами встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з приводу приватизації державного майна, а тому вони регулюються Законом України ?Про приватизацію державного і комунального майна?, норми якого є спеціальними відносно інших норм права.

24. Згідно з пунктом 22 частини першої Закону України ?Про приватизацію державного та комунального майна? приватизація - це платне відчуження майна, що перебуває у державній або комунальній власності, на користь фізичних та юридичних осіб, які відповідно до цього Закону можуть бути покупцями.

25. Відповідно до частини другої стаття 10 Закону України ?Про приватизацію державного та комунального майна? приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації.

26. Право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після укладення договору купівлі-продажу об`єкта приватизації та підписання акта приймання-передачі об`єкта приватизації, крім випадків переходу права власності на пакет акцій (частина шоста статті 26 Закону України ?Про приватизацію державного та комунального майна?).

27. Згідно зі статтею 2 Закону України ?Про особливості припинення державних підприємств за рішенням Фонду державного майна України? процедура припинення за рішенням суб`єкта управління регулюється цим Законом, ЦК України, Господарським кодексом України, Законом України ?Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань? та іншими законами. Припинення за рішенням суб`єкта управління державних підприємств, майно яких було продано у процедурі приватизації як єдиний майновий комплекс, здійснюється з урахуванням особливостей, встановлених статтею 23 цього Закону. Дія цього Закону не поширюється на державні підприємства, особливості управління якими встановлено окремими законами. Законодавчі та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

28. У статті 23 Закону України ?Про особливості припинення державних підприємств за рішенням Фонду державного майна України? визначено, зокрема, що після укладення договору купівлі-продажу з переможцем аукціону з продажу єдиного майнового комплексу державного підприємства (далі - покупець) суб`єкт управління державного підприємства приймає рішення про ліквідацію цього державного підприємства або його реорганізацію шляхом приєднання до покупця за його пропозицією. У разі якщо покупець є фізичною особою або акціонерним товариством, суб`єкт управління державного підприємства приймає рішення про припинення державного підприємства шляхом його ліквідації. Керуючим припиненням такого державного підприємства може бути призначено представника покупця.

29. Відповідно до абзацу третього частини п`ятої статті 15 Закону України ?Про виконавче провадження? після переходу в процесі приватизації права власності на єдиний майновий комплекс державного або комунального підприємства виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну такого державного або комунального підприємства як сторони виконавчого провадження покупцем відповідного єдиного майнового комплексу.

30. Водночас питання правонаступництва при приватизації державного і комунального майна урегульовані у статті 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", яка має назву "Правонаступництво власників".

31. Відповідно до частини першої статті 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" особи, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, є правонаступниками їх майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору між продавцем і покупцем та законодавства України.

32. Аналіз зазначеної статті Закону з огляду на її назву та зміст свідчить про те, що передбачене цієї нормою правонаступництво стосується саме осіб, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, тобто стосується саме покупця (власника) об`єкта приватизації, який в порядку правонаступництва і набуває майнових прав приватизованого підприємства.

33. При цьому передбачене цією нормою правонаступництво хоча і є частковим, оскільки обмежується правом постійного користування земельною ділянкою, проте усі інші майнові права приватизованого підприємства передаються новому власнику в порядку правонаступництва у повному обсязі.

34. Суд зазначає, що Верховний Суд у низці постанов висловився щодо застосування положень статті 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", зокрема у постановах від 29.04.2021 у справі №908/1260/20, від 11.10.2023 у справі №904/9298/21, від 17.07.2024 у справі №916/3030/23, від 15.01.2025 у справі №902/884/21, від 16.01.2025 у справі № 910/200/23, від 21.04.2025 у справі №902/1177/15.

35. Вказаний висновок обумовлений тим, що "аналіз статті 28 Закону України ?"Про приватизацію державного та комунального майна? з огляду на її назву та зміст свідчить про те, що передбачене цієї нормою правонаступництво стосується саме осіб, які придбали державні або комунальні підприємства як єдині майнові комплекси, тобто стосується саме покупця (власника) об`єкта приватизації, який в порядку правонаступництва і набуває майнових прав приватизованого підприємства. При цьому передбачене цією нормою правонаступництво хоча і є частковим, оскільки обмежується правом постійного користування земельною ділянкою, проте усі інші майнові права приватизованого підприємства передаються новому власнику в порядку правонаступництва у повному обсязі. Можливості правонаступництва майнових прав і обов`язків приватизованого підприємства іншою, ніж покупець (новий власник), особою зазначена спеціальна норма Закону не передбачає".

36. Таким чином, судова практика щодо застосування судами норм статті 28 Закону України ?"Про приватизацію державного і комунального майна? є сталою; висновки, сформульовані Верховним Судом, є чіткими, зрозумілими та сприяють однаковому і передбачуваному застосуванню відповідних норм права.

37. Розглядаючи заяву ДВС про заміну сторони виконавчого провадження судами встановлено, що:

- на виконанні у ДВС знаходиться зведене виконавче провадження НОМЕР_2 про стягнення з ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" заборгованості на користь фізичних, юридичних осіб та держави;

- до зведеного виконавчого провадження входить, зокрема, виконавче провадження № НОМЕР_1, відкрите на підставі постанови від 31.07.2019, на виконання наказу №849 виданого 17.07.2019 Господарським судом Івано-Франківської області про стягнення з ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів", вул. Юності, 2-В, с. Микитинці, м. Івано-Франківськ, 76495 (ідентифікаційний код 05513715) на користь ПАТ "Аграрний фонд", вул. Б.Грінченка, 1, м. Київ, 01001 (ідентифікаційний код 38926880) 86 977,06 грн - судового збору.

- 31.07.2019 ДВС прийнято постанову про приєднання виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження НОМЕР_2;

- згідно з наказом Фонду державного майна України «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 06.01.2021 № 5 "Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2021 році (із змінами)" від 25.06.2021 № 1091, Єдиний майновий комплекс державного підприємства "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" включено до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації в 2021 році;

- згідно з протоколом про результати електронного аукціону № SPE001-UA-291 від 26.12.2023 року, Єдиний майновий комплекс Державного підприємства "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" придбано ТОВ "Буковель", , за 31 636 980,00 грн., в т.ч. ПДВ;

- в подальшому, відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від 02.01.2024 №01 "Про прийняття рішення про приватизацію об`єкта шляхом викупу" прийнято рішення про приватизацію об`єкта шляхом викупу ТОВ "Буковель";

- на виконання наказу, 29.01.2024 між Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях, як продавцем, та ТОВ "Буковель", як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу Єдиного майнового комплексу ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів", посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс Н.Р. за реєстровим № 26, згідно з п.2.1. якого право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після укладення цього договору та підписання акта приймання-передачі об`єкта приватизації, але не раніше дати отримання дозволу Антимонопольного комітету України на концентрацію, якщо отримання такого дозволу вимагається законом;

- відповідно до п. 3.1. договору покупець, який придбав об`єкт приватизації як єдиний майновий комплекс, є правонаступником його майнових прав (крім права постійною користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору та законодавства України.

- пунктом 4.1. договору передбачено, що передача об`єкта приватизації покупцю здійснюється продавцем в день укладення договору, а у разі якщо законом вимагається отримання дозволу Антимонопольного комітету України на концентрацію - протягом п`яти робочих днів з дня отримання продавцем завіреної копії такого дозволу від покупця.

- акт приймання-передачі об`єкта приватизації єдиного майнового комплексу ДП "Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів" підписано сторонами 27.09.2024;

- 01.10.2024 право власності на нерухоме майно, що входить до складу Єдиного майнового комплексу зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за ТОВ "Буковель";

- згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Івано-Франківській, Чернівецькій та Тернопільській областях від 02.10.2024 № 273 ?Про затвердження результатів продажу та завершення приватизації Єдиного майнового комплексу державного підприємства ?Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів? (код за ) прийнято рішення: - затвердити результати продажу об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу державного підприємства ?Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів?. Покупцем об`єкта визнано ТОВ ?Буковель?, вважати приватизацію об`єкта малої приватизації - єдиного майнового комплексу державного підприємства ?Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів?- завершеною.

- Івано-Франківський відділ ДВС звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з заявою в порядку статей 52, 334 ГПК України про заміну боржника ДП ?Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів? на його правонаступника ТОВ ?Буковель? у виконавчому провадженні НОМЕР_1 з примусового виконання наказу №849, виданого 17.07.2019 Господарським судом Івано-Франківської області у справі №909/188/19.

38. Встановивши вищезазначене суди зробили обґрунтований висновок про наявність правових підстав для заміни сторони у виконавчому провадженні з виконання наказу Господарського суду Івано-Франківської області від 17.07.2019 у справі №909/188/19.

39. Касаційний суд вважає безпідставними доводи касаційної скарги про те, що судами не досліджувались обставини щодо прийняття покупцем боргів ДП ?Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів?.

40. Так, судами встановлено, що виходячи зі змісту аб.2 п.1.1. та п.3.1 цього договору купівлі - проваджу від 29.01.2024 сторонами погоджено, що до складу об`єкта приватизації входять усі види майна (окрім того, що не підлягає приватизації і земельною ділянкою), борги та інші права, в тому числі активи і пасиви згідно із фінансовою звітністю державного підприємства. Таким чином, правонаступник боржника на момент укладення договору повинен був розуміти наявність відповідної заборгованості, що підлягає сплаті за зобов`язаннями Державного підприємства ?Івано-Франківський комбінат хлібопродуктів?.

41. Крім того, касаційний суд зазначає, що у пункті 13 частини першої статті 1 Закону України ?Про приватизацію державного та комунального майна? зазначено, що єдиний майновий комплекс державного або комунального підприємства, його структурного підрозділу - усі види майна, призначені для діяльності підприємства, його структурного підрозділу, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировина, продукція, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, включаючи права на земельні ділянки.

42. Відповідно до частини другої статті 191 Цивільного кодексу України до складу підприємства як єдиного майнового комплексу входять усі види майна, призначені для його діяльності, включаючи земельні ділянки, будівлі, споруди, устаткування, інвентар, сировину, продукцію, права вимоги, борги, а також право на торговельну марку або інше позначення та інші права, якщо інше не встановлено договором або законом.

43. З огляду на зазначене, суди попередніх інстанцій встановили обставини правонаступництва скаржника в силу частини першої статті 28, пункту 13 частини першої статті 1 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", частини другої статті 191 ЦК України та відповідно до положень договору, зокрема, пункту 3.1, яким встановлено, що покупець, який придбав об`єкт приватизації як єдиний майновий комплекс, є правонаступником його майнових прав (крім права постійного користування земельною ділянкою) і обов`язків відповідно до умов договору та законодавства України, що узгоджується з правовими висновками щодо застосування зазначеної норми права, викладеними у постановах Верховного Суду.

44. Крім того касаційний суд вважає безпідставними доводи касаційної скарги про те, що суд апеляційної інстанції неправомірно не врахував правових висновків постанови Верховного Суду від 04.02.2025 у справі № 916/3735/24.

45. Так, вказана постанова, хоча і приймалась з урахування положень статті 28 Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна" та абз. 16 п. 74 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна", якою передбачено мораторій на погашення відповідної кредиторської заборгованості, водночас, правовідносини у справі № 916/3735/24, та справі, що розглядається Судом не є подібними.

46. Предметом спору та розгляду у справі №916/3735/24 стали підстави для відмови у відкритті провадження у справі про банкрутство у вигляді спору про право між кредитором та боржником з приводу заявлених у цій справі грошових вимог через заперечення боржником його правонаступництва за грошовими вимогами кредитора до ДП "ТВК", придбаного боржником в процесі приватизації. В той же час, суди неодноразово звертали увагу на те, що провадження у справі про банкрутство за своєю суттю є самостійним видом судового провадження, який характеризується особливим порядком розгляду справ, специфікою цілей і завдань банкрутства, суб`єктного складу учасників, способів захисту учасників справи про банкрутство, тривалістю судового провадження тощо.

47. Проте, в рамках справи №909/188/19 провадження стосується правомірності винесення судами ухвали про заміну сторони виконавчого провадження. Відтак, правовідносини у справі №916/3735/24 не є подібними до правовідносин у справі, що розглядається Судом. А тому безпідставними є доводи скаржника про необхідність врахування правових висновків, Верховного Суду викладених у постанові від 04.02.2025 у справі № 916/3735/24 щодо застосування положень абз. 16 п. 74 розділу V "Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про приватизацію державного і комунального майна".

48. Тому, касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

49. Ураховуючи межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд зазначає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не отримали свого підтвердження під час касаційного провадження, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій про наявність підстав для заміни сторони виконавчого провадження, у зв`язку з чим, відсутні підстави для задоволення касаційної скарги та скасування оскаржуваних судових рішень.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

50. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

51. Згідно положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

52. Звертаючись із касаційною скаргою, скаржник не спростував наведених висновків судів попередніх інстанцій та не довів неправильного застосування ними норм матеріального і процесуального права, як необхідної передумови для скасування ухвали суду першої інстанції та постанови апеляційного суду.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Буковель" залишити без задоволення.

2. Постанова Західного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 та ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області від 26.06.2025 у справі №909/188/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. А. Кролевець

Судді О.М. Баранець

О.О. Мамалуй