ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" листопада 2025 р. Справа№ 910/13874/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Барсук М.А.

Пономаренка Є.Ю.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Олійник О.С. (довіреність б/н від 11.11.2024, в режимі відеоконференції)

від відповідача: не з`явився

розглянувши апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест"

на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2025 та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2025

у справі №910/13874/24 (суддя Ковтун С.А.)

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест"

про стягнення 181130, 83 грн,

та

за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест"

до товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка"

про стягнення 119840, 00 грн,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2024 року ТОВ "Украгроспілка" (позивач) звернувся до господарського суду міста Києва з позовною заявою до ТОВ "Астравест" (відповідача) про стягнення 181130,83 грн, зокрема, 78736,87 грн пені, 12363,26 грн 3% річних, 90030,70 інфляційних втрат за період з 21.10.2021 по 15.03.2023.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем строку оплати наданих позивачем послуг на суму 295790 грн в межах виконання договору № ТЕП-2/2021 на транспортно-експедиційне обслуговування, який укладено між сторонами 26.08.2021. Зокрема, всупереч умовам вказаного договору, який передбачав попередню оплату послуг, відповідач несвоєчасно сплатив послуги на суму 138720 грн (рахунок-фактура № СФ-0000020 від 15.09.2021), на суму 37230 грн (рахунок-фактура № СФ-0000023 від 20.09.2021) на суму 37230 грн, та на суму 119840 грн (рахунок-фактура від 15.09.2021). Вказані кошти відповідач сплатив тільки в рамках виконання рішення суду про стягнення цих сум (постанова Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 № 910/20490/21). Зокрема, 162031,43 грн відповідач сплатив 10.03.2023, а 150000 - 15.03.2023. А тому, на думку позивача, за порушення строку оплати вартості наданих послуг відповідач повинен сплатити за період з 21.10.2021 по 19.09.2022 пеню, три відсотки річних та втрати від інфляції за період з 21.10.2021 по 15.03.2023.

Також у листопаді 2024 ТОВ "Астравест" пред`явило зустрічний позов до ТОВ "Украгроспілка" про стягнення 119 840,00 грн невикористаного авансу.

Зустрічні вимоги мотивовані тим, що загальна сума, сплачена ним ТОВ "Украгроспілка" за договором № ТЕП-2/2021, становить 474217 грн, натомість останнім надано послуг на суму 354 377 грн, а тому різниця у розмірі 119 840,00 грн підлягає поверненню.

Рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2025 задоволено частково первісний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка" до товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест".

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Украгроспілка" 78736, 87 грн пені, 12296, 98 грн 3% річних, 89667, 80 грн інфляційних втрат, 2416, 66 грн судового збору.

Відмовлено в іншій частині первісного позову.

Повернуто ТОВ "Украгроспілка" з Державного бюджету України 290, 02 грн судового збору.

Відмовлено ТОВ "Астравест" у позові до ТОВ "Украгроспілка".

Покладено судові витрати за зустрічним позовом на ТОВ "Астравест".

Мотивуючи рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки обставини настання у ТОВ "Астравест" обов`язку із оплати як 175 950 грн вартості наданих послуг, так і 119 840 грн попередньої оплати встановлені рішенням суду, що набрало законної сили у справі № 910/20490/21, і правомірність таких висновків суду може бути спростована у порядку застосування процесуальних механізмів та процедур перегляду, а не в межах іншого позовного провадження, суд, виходячи з встановлених у справі № 910/20490/21 обставин про прострочення сплати вказаних вище коштів вважає, що сплата 295 790,00 грн (175950 грн + 119840 грн) є простроченими з 21.10.2021 по 09.03.2023. Після сплати 10.03.2023 ТОВ "Астравест" 162031,43 грн борг зменшився до 133758,57 грн, період прострочення якого становив з 10.03.2023 по 14.03.2023.

В частині зустрічних позовних вимог, суд зазначив, що ТОВ "Астравест" не надало доказів виконання умов п. 2.4 договору, рівно як і надання письмової відмови від перевезення відповідно до п. 4.6 договору. Лист ТОВ "Украгроспілка" від 22.09.2021, який адресований ТОВ "П`ятихатський комплекс", не стосується виконання п. 4.6 договору. Передбачивши у договорі порядок повернення коштів сторони легітимізували виключно письмову відмову клієнта як допустимий доказ виникнення відповідного обов`язку у експедитора. А тому зустрічна вимога ТОВ "Астравест" про повернення переплати є передчасною та не підлягає задоволенню.

Окрім того, додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 16.09.2025 задоволено частково заяву ТОВ "Украгроспілка". Стягнуто з ТОВ "Астравест" на користь ТОВ "Украгроспілка" 17458,53 грн витрати на професійну правничу допомогу.

25.09.2025 не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ "Астравест" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення господарського суду міста Києва від 12 травня 2025 року в частині розміру задоволених первісних позовних вимог, зменшити розмір пені на 95% (на дев`яносто п`ять відсотків), задовольнити частково первісний позов, стягнувши з ТОВ "Астравест" на користь ТОВ "Украгроспілка" 495, 52 грн пені, 1563, 66 грн трьох процентів річних, 11286, 16 грн інфляційних нарахувань, а також 178, 48 грн витрат по сплаті судового збору за подання первісного позову (пропорційно розміру задоволених первісних позовних вимог); відмовити ТОВ "Украгроспілка" в іншій частині первісного позову, розподілити судові витрати, стягнувши з ТОВ "Украгроспілка" на користь апелянта ТОВ "Астравест" витрати по сплаті судового збору за подання цієї апеляційної скарги, при цьому рішення від 12.05.2025 в частині відмови в задоволенні зустрічного позову апелянтом не оскаржується.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав на те, що при розгляді даної справи №910/13874/24 суд має самостійно, без огляду на правові оцінки із постанови від 16.11.2022 по справі №910/20490/214, визначитись із належними строками оплати і конкретними календарними датами настання цих строків по кожній грошовій сумі окремо а саме:138 720,00 грн, 37230,00 грн та 119840,00 грн. Суд першої інстанції помилково виснував, що попередня оплата в розмірі 80% підлягає оплаті протягом 3 календарних днів з моменту виставлення рахунку, хоча пунктами 3.2, 4.1,4.3 договору передбачені інші умови. Вважає, що місцевий суд ухилився від самостійного дослідження оцінки обставин справи, та помилково вважав преюдиційно встановленими такі обставини, які взагалі відсутні в мотивувальній частині постанови від 16.11.2022 у справі №910/20490/21. Також судом першої інстанції не було розглянуто клопотання про зменшення розміру пені.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 25.09.2025 апеляційну скаргу у справі №910/13874/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Руденко М.А. (головуючий суддя (суддя-доповідач), судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.09.2025 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест" на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2025 у справі №910/13874/24 залишено без руху, надавши скаржнику строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків подання доказів про сплату судового збору у розмірі 3633, 60 грн, подання до суду відповідної заяви про усунення недоліків, роз`яснено скаржнику, що при невиконанні вимог даної ухвали апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.

06.10.2025 через систему «Електронний суд» представник товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест" Кравченко Марина Олексіївна звернулась до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить: відкрити апеляційне провадження по справі №910/13874/24 за цією апеляційною скаргою; витребувати із архіву господарського суду міста Києва в тому числі матеріали справи №910/20490/21 за позовом ТОВ "Украгроспілка" до ТОВ "Астравест" про стягнення 300753, 18 грн; дослідити докази та матеріали, які не були дослідженні місцевим судом; взяти до уваги, що рішення господарського суду міста Києва від 12 травня 2025 року по даній справі №910/13874/24 не набрало законної сили і на теперішній час також оскаржується в апеляційному порядку; змінити додаткове рішення господарського суду міста Києва від 16 вересня 2025 року в частині розміру розподілених витрат на професійну правничу допомогу, які стягуються з ТОВ "Астравест"; задовольнити частково заяву ТОВ "Украгроспілка" щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши з ТОВ "Астравест" на користь ТОВ "Украгроспілка" 427, 33 грн витрат на професійну правничу допомогу, при цьому решту 17072, 67 грн витрат на професійну правничу допомогу покласти на Позивача-Відповідача ТОВ "Украгроспілка"; залишити без змін додаткове рішення господарського суду міста Києва від 16 вересня 2025 року в частині відмови у стягненні 18000, 00 грн "гонорару успіху".

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) від 21.10.2025 апеляційну скаргу по справі №910/13874/24 передано на розгляд раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) у складі: головуючого судді Руденко М.А., судді: Барсук М.А., Пономаренко Є.Ю.

08.10.2025 через канцелярію суду скаржником на виконання вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху було подано заяву про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 року було відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 25.11.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2025 об`єднано апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест" на рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2025 та на додаткове господарського суду міста Києва від 16.09.2025 в одне апеляційне провадження у справі №910/13874/24. Судове засідання по справі №910/13874/24 призначено на 25.11.2025.

05.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Украгроспілка» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому останній просив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення залишити без змін.

06.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Украгроспілка» надійшов відзив на апеляційну скаргу в якому просив апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване додаткове рішення змінити, стягнувши з відповідача на користь позивача додатково 18 000,00 грн гонорару успіху.

21.11.2025 через систему «Електронний суд» від представника ТОВ «Астравест» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, в якому зазначив що не може взяти участь у судовому засіданні, та просить розгляд справи відкласти на іншу дату.

В судовому засіданні 25.11.2025 року представник ТОВ «Украгроспілка» вказав, що рішення та додаткове рішення суду першої інстанції є законними та обґрунтованими, підстав для їх скасування відсутні.

Колегія суддів ставить на обговорення клопотання ТОВ «Астравест» про відкладення розгляду справи.

Представник ТОВ «Украгроспілка» заперечив стосовно його задоволення, зазначив, що в клопотанні не наведено жодних підстав неможливості представника ТОВ «Астравест» бути присутнім у судовому засіданні, більш того, явка представників не визнавалась обов`язковою, а в матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів для розгляду справи у відсутності уповноваженого представника ТОВ «Астравест».

Згідно з приписами п.п. 1, 3 частини 2 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ст.13 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до положень пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Також, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України" суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші)

Крім того, статтею 202 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд відкладає в межах строків, встановлених ст.273 цього Кодексу розгляд справи, коли за якихось обставин спір не може бути вирішено в даному засіданні.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Оскільки, сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги, явка сторін не визнавалася обов`язковою судом апеляційної інстанції, а участь в засіданні суду (як і інші права, передбачені статті 202 ГПК України) є правом, а не обов`язком сторони, Північний апеляційний господарський суд дійшов до висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті в судовому засіданні 25.11.2025 за відсутності представника ТОВ «Астравест».

Заслухавши пояснення представника ТОВ «Украгроспілка», вивчивши матеріали справи, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 26 серпня 2021 року ТОВ "Украгроспілка" (експедитор) та ТОВ "Астравест" (клієнт) уклали договір № ТЕП-2/2021 на транспортно-експедиційне обслуговування (договір). Незважаючи на вказану у тексті договору дату як "26 серпня 2020 р.", сторони визнають наявність помилки в році укладення, фактичним укладенням якого є 2021 рік. (а.с.14-16 т.1)

Умовами договору врегульовано відносини транспортного експедирування, яке полягає в наданні ТОВ "Украгроспілка" за плату послуг з організації перевезення зернових, зернобобових, олійних культур та продуктів їх переробки, інших вантажів ТОВ "Астравест" залізничним транспортом (п. 1.1 договору).

Так, виконання експедитором своїх обов`язків, зміст яких визначено п. 2.3 договору, обумовлювався виконанням клієнтом обов`язків, які є зустрічними, оскільки створювали необхідні інформативно-організаційні і правові умови та можливості такого виконання. Зміст цих обов`язків наведено у п. 2.4 договору, відповідно до якого клієнт зобов`язався:

- не пізніше ніж за 5 (п`ять) робочих днів до початку планованого навантаження подати експедиторові заявку про майбутні перевезення із вказівкою: найменування й характеристик вантажу, пункту й станції навантаження, обсягів перевезення, строків початку навантаження, найменування й коду станції призначення, повного найменування й коду вантажоодержувача, його поштової адреси, а також подати документи, які стосуються вантажу й потрібні для здійснення митного, санітарного й інших видів державного контролю;

- видати експедиторові доручення, лист-клопотання на здійснення юридичних дій, передбачених Договором.

Також виконання експедитором своїх обов`язків зумовлювалося виконанням клієнтом обов`язку зі здійснення попередньої оплати. За умовами п. 3.2 договору попередня оплати складає 80 % від виставленого рахунку. Решту 20 % вартості наданих послуг підлягали оплаті протягом 3 банківських днів з дати підписання уповноваженими представниками обох сторін акту приймання-передачі наданих послуг. Виходячи з п. 4.1 договору, попередня оплата у розмірі 80 % підлягала оплаті протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту виставлення рахунку.

На виконання договору сторонами були підписані два акти здачі приймання робіт (надання послуг):

31.08.2021 акт № ОУ-0000011 на суму 178427 грн (а.с.122 т.1);

19.09.2021 акт № ОУ-0000020 на суму 175950 грн (а.с.123 том 1).

Послуги, ТОВ "Украгроспілка" надані ТОВ "Астравест" відповідно до акт № ОУ-0000011 оплачені останнім у серпні, вересні 2021 року:

платіжне доручення № 312 від 31.08.2021 на суму 142832 грн (а.с.130 т.1);

платіжне доручення № 344 від 10.09.2021 на суму 35595 грн (а.с.131 т.1).

Також ТОВ "Астравест" на підставі заявки № 1 від 06.09.2021 (а.с.21 т.1) ТОВ "Украгроспілка" виставило ТОВ "Астравест" для оплати рахунок-фактуру № СФ-0000021 від 15.09.2021 на суму 119840 грн. (а.с.21 зворот т.1)

У зв`язку з тим, що ТОВ "Астравест" не сплатило вартість наданих ТОВ "Украгроспілка" послуг відповідно до акту № ОУ-0000020 на суму 175950 грн та 119840 грн попередньої оплати, зазначеної у рахунку-фактурі № СФ-0000021 від 15.09.2021, ТОВ "Украгроспілка" звернулось з позовом до ТОВ "Астравест" про стягнення 295790 грн боргу, який складається з 175950 грн вартості наданих послуг та 119840 грн попередньої оплати, а також стягнення пені, трьох відсотків річних за порушення строків їх оплати. Пеню та три проценти річних ТОВ "Украгроспілка" у цьому позові розрахувало до 20.10.2021.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі № 910/20490/21 позов ТОВ "Украгроспілка" задоволено повністю, вирішено стягнути з ТОВ "Астравест" на користь ТОВ "Украгроспілка" 295 790,00 грн основного боргу, 4 218,70 грн пені, 744,48 грн трьох процентів річних. При цьому, суд встановив, що строк оплати цих сум настав та заборгованість є простроченою(а.с.68-71 т.1)

На виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі № 910/20490/21, ТОВ "Астравест" сплатило 10.03.2023 ТОВ "Украгроспілка" 162031,43 грн (платіжна інструкція № 59) (а.с.67 т.1), а 15.03.2023 - 150000 грн (платіжна інструкція № 4897) (а.с.72 т.1), що у сукупності склало 312 031,43 грн. Ці кошти покрили 175 950 грн вартості наданих послуг та 119 840 грн попередньої оплати, а також 4218,70 грн пені, 744,48 грн трьох процентів річних та судовий збір (4511,3 грн + 6766,95 грн).

Частина 4 статті 75 ГПК України передбачає, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Оскільки обставини настання у ТОВ "Астравест" обов`язку із оплати як 175 950 грн вартості наданих послуг, так і 119 840 грн попередньої оплати встановлені рішенням суду, що набрало законної сили (постанова Північного апеляційного господарського суду від 16.11.2022 у справі № 910/20490/21), і правомірність таких висновків суду може бути спростована у порядку застосування процесуальних механізмів та процедур перегляду, а не в межах іншого позовного провадження, суд першої інстанції, виходячи з встановлених у справі № 910/20490/21 обставин про прострочення сплати вказаних вище коштів вважає, що сплата 295790,00 грн (175950 грн + 119840 грн) є простроченими з 21.10.2021 по 09.03.2023. Після сплати 10.03.2023 ТОВ "Астравест" 162031,43 грн борг зменшився до 133758,57 грн, період прострочення якого становив з 10.03.2023 по 14.03.2023.

За умовами п.5.1 договору за прострочення в оплаті рахунків експедитора по договору клієнт оплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожен день прострочення. Пеня нараховується не більше одного року з моменту виникнення прострочення.

Перевіривши розрахунок пені, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що вимоги ТОВ "Украгроспілка" про стягнення пені за період з 21.10.2021 по 19.09.2022, що не перевищує одного року з моменту виникнення прострочення, розраховано від розміру оплати 295790,00 грн за період з 21.10.2021 по 19.09.2022, становить 78 736,87 грн. та підлягає задоволенню.

За частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Також, перевіривши розрахунок, трьох відсотків річних, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що три відсотків річних за прострочення оплати 295790,00 грн з 21.10.2021 по 09.03.2023 становлять 12 253 грн., а за прострочення оплати після сплати 133 758,57 грн з 10.03.2023 по 14.03.2023 три проценти річних становлять 43,98 грн. Отже розрахунок є арифметично вірним, тому вимоги про стягнення процентів річних правомірно задоволені в загальній сумі 12 296,98 грн.

Окрім того, за вірним розрахунком суду першої інстанції, інфляційні втрати внаслідок прострочення ТОВ "Астравест" оплати 295 790,00 грн з листопада 2021 року по лютий 2023 року становлять 89 667,8 грн. Індекс інфляції підлягає нарахуванню тільки на суму 295 790,00 грн з листопада 2021 року по лютий 2023 року, прострочення у березні 2023 року є меншим 15 днів, а тому інфляція у цей місяць не нараховується.

Стосовно доводів апелянта, що апеляційним судом при розгляді справи 910/20490/21 в постанові від 16.11.2022 не з`ясовувались і не зазначались конкретні календарні дати настання строків оплати. Апеляційний суд лише обмежився загальною констатацією про необхідність стягнення всієї суми 295 790,00 в цілому, колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, за наступних підстав.

У відповідності до ч.1 ст. 14 ГПК України суд розглядав дану справу №910/13874/24 в межах заявлених позовних вимог, які стосувались нарахування на заборгованість апелянта починаючи з 21.10.2021, а тому судом першої інстанції правомірно досліджувались, в межах заявлених позовних вимог, чи мало місце відповідна заборгованість з 21.10.2021 і в пізніші дати відповідно до розрахунку позовних вимог.

Стосовно доводів апелянта, що судом першої інстанції не було взято до уваги клопотання про зменшення розміру пені, колегія суддів зазначає наступне.

Верховний Суд у постанові Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 07.11.2023 у справі № 924/215/23 звернув увагу, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій.

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч. 3 ст. 551 ЦК України).

При застосуванні ч. 3 ст. 551 ЦК України слід мати на увазі, що поняття "значно" та "надмірно" є оціночними і мають конкретизуватися судом у кожному конкретному випадку. При цьому слід враховувати, що правила ч. 3 ст. 551 ЦК України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

З аналізу зазначених норм вбачається, що зменшення розміру заявлених до стягнення пені є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені. Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Відповідно до висловленої Великою Палатою Верховного Суду правової позиції, викладеної у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

У відповідності до статті 551 ЦК України, відповідач не довів наявність в даній справі виняткових випадків для зменшення пені, а отже клопотання відповідача про зменшення розміру пені є безпідставним та необґрунтованим.

Щодо ступеню виконання зобов`язання боржником, з матеріалів справи вбачається, що зобов`язання виникло у вересні 2021 року, і було виконано примусово державним виконавцем лише в березні 2023 році. Зазначаючи у відзиві клопотання про зменшення пені, відповідачем не було доведено належними доказами наявність виняткових випадків для зменшення пені, а тому його клопотання не підлягає задоволенню.

В частині зустрічного позову, в задоволенні якого судом першої інстанції було відмовлено, ТОВ "Астравест" рішення суду не оскаржує, тому у відповідності до ст. 269 ГПК України колегія суддів не переглядає рішення суду першої інстанції в частині зустрічних позовних вимог.

Стосовно доводів апеляційної скарги ТОВ "Астравест" на додаткове рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2025, колегія суддів зазначає наступне.

В апеляційній скарзі апелянт просив, змінити додаткове рішення в частині розміру розподілених витрат на професійну правничу допомогу. Витребувати із архіву господарського суду міста Києва в тому числі матеріали справи № 910/20490/21. Дослідити докази та матеріали , які не були досліджені місцевим судом. Задовольнити частково заяву ТОВ «Украгроспілка» щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, стягнувши з ТОВ "Астравест" на користь ТОВ «Украгроспілка» 427,33 грн витрат на професійну правничу допомогу. При цьому решту 17 082,67 грн. витрат на професійну правничу допомогу покласти на позивача - відповідача ТОВ «Украгроспілка»

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, ТОВ "Астравест" зазначає, що місцевий суд в оскаржуваному додатковому рішенні від 16.09.2025р.:

- не перевірив викладені у підрозділі 6.1 Відзиву від 28.11.2024р. заперечення ТОВ "Астравест";

- не дослідив долучені у додатках 31-36 до Відзиву від 28.11.2024р. письмові докази;

- внаслідок відмови в клопотанні щодо витребування та безпосереднього огляду матеріалів справи №910/20490/21 не співставив обсяг і зміст правничої допомоги, фактично наданої адвокатом Олійником О.С. за Договором №437/19 по раніше розглянутій справі №910/20490/21 (в межах Додатку №1 від 06.12.2021р.) та по даній справі №910/13874/24 (в межах Додатку №4 від 06.04.2023р.);

- не надав мотивованої оцінки аргументам ТОВ "Астравест" щодо надмірності заявленого розміру витрат;

- дійшов помилкового висновку, що розподілу підлягають саме 17500,00 грн. витрат

на професійну правничу допомогу.

Як вже зазначалось, додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі 910/13874/24 заяву ТОВ «Украгроспілка» задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Астравест" на користь ТОВ «Украгроспілка» 17 458,53 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції зважаючи на наступне.

12.05.2025 року судом першої інстанції було ухвалено рішення про часткове задоволення первісного позову ТОВ "Украгроспілка" до ТОВ "Астравест" та про відмову у задоволенні зустрічного позову ТОВ "Астравест" до ТОВ "Украгроспілка".

15.05.2025 ТОВ "Украгроспілка" звернулось до суду першої інстанції із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл 35 500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.(а.с.109-114 т.1)

На підтвердження понесених витрат ТОВ "Украгроспілка" надано наступні докази:

- договір про надання правової допомоги № 437/19 від 15.04.2019 з додатком № 4 (а.с.117-119 т.1);

- додаток №4 до договору про надання правової допомоги (а.с.120-12 т.1);

- акт № 4 від 13.05.2025 (а.с.122 т.1);

- детальний опис послуг № УК/075 від 14.05.2025 (а.с.123 т.1);

Та за умовами договору № 437/19 від 15.04.2019 укладеного між адвокатом Олійник О.С. (адвокат) та ТОВ "Украгроспілка" (клієнт) зокрема сторонами визначено, що за надання правової допомоги, клієнт зобов`язується виплатити адвокату гонорар у розмірі та в строк, який зазначається в додатковій угоді до цього договору. (п.3.1. договору).

Пунктом 3 додаткової угоди №4 від 06.04.2023 (а.с. 120 т.1) сторони визначили, що за надання зазначеної в цьому додатку до договору правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у розмір 17 500,00 грн. У разі задоволення позовних вимог у справі, зазначеної в пункті 1.1. цього документа - клієнт сплачує адвокатові додатковий гонорар в сумі 18 000,00 грн.

Отже, розмір витрат на професійну правничу допомогу, які ТОВ "Украгроспілка" просив стягнути в загальному розмірі 35500,00 грн складається з 17500,00 грн вартість послуг та 18000,00 грн "гонорар успіху".

В подальшому 13.05.2025 між сторонами було підписано акт №4 на виконання договору, та подано ТОВ "Украгроспілка" детальний опис № УК/075 від 14.05.2025 (а.с.122-123 т.1 ).

Так, за змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно із ст. 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ст. 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 зазначеного Кодексу ).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 по справі № 922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Окрім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі "Іатрідіс проти Греції" Європейський суд з прав людини, вирішуючи обов`язковість для цього суду угоди, укладені заявником зі своїм адвокатом стосовно палити за надані послуги, яка (така плата) є співставна з "гонораром успіху", вказав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові і інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але у ураховуючи те, чи були вони розумними.

Отже, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції, щодо відсутні підстави для покладення на ТОВ "Астравест" витрат у розмірі 18000,00 грн "гонорару успіху".

В свою чергу витрави на професійну правничу допомогу в розмірі 17 500,00 грн пов`язані з розглядом справи, підтверджені детальним описом виконаних робіт, є обґрунтованим та співмірним із складністю справи і предметом позову, тому правомірно були задоволені судом першої інстанції.

Стосовно доводів апеляційної скарги, що переважна частина заявлених по даній справі №910/13874/24 дій адвоката Олійника О.С. вже були виконані цим же адвокатом по справі №910/20490/21 та вже були оплачені в межах додатку №1 від 06.12.2021 до договору №437/19 про надання правової допомоги, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки дана справа має відмінний від справі №910/20490/21 предмет позову та склад доказів.

Відповідно до правового висновку, викладеному в пункті 7.8 постанови Великої Палати Верховного Суду України від 05.07.2023 у справі №911/3312/21 «зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливо виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів зазначає, що ТОВ "Астравест" не звертався до суду першої інстанції із заявою про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, а враховуючи, що заява ТОВ "Украгроспілка" про ухвалення додаткового рішення була подана 15.05.2025, а додаткове рішення ухвалено 16.09.2025, то у представника ТОВ "Астравест" було достатньо часу для направлення заяви чи клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Відповідно до ст. ст. 73,74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своїх апеляційних скарг, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2025 року та додатковим рішенням господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі № 910/13874/24, отже підстави для їх скасування або зміни не вбачається.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Астравест" на рішенням господарського суду міста Києва від 12.05.2025 року та додаткове рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі № 910/13874/24 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду міста Києва від 12.05.2025 року у справі № 910/13874/24 залишити без змін.

Додаткове рішення господарського суду міста Києва від 16.09.2025 у справі № 910/13874/24 залишити без змін.

Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на відповідача (апелянта).

Матеріали справи № 910/13874/24 повернути до місцевого господарського суду .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287,288 ГПК України

Повний текст постанови складено 17.12.2025 .

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді М.А. Барсук

Є.Ю. Пономаренко