ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2025м. ДніпроСправа № 904/6838/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) представників сторін, справу:

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ", Київська область, м. Біла Церква

до Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про стягнення заборгованості за договором закупівлі товару № 308-25 від 27.06.2025 у загальному розмірі 605 475,14 грн.

ПРОЦЕДУРА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (далі - відповідач) заборгованість за договором закупівлі товару (мастильних засобів) № 308-25 від 27.06.2025 у загальному розмірі 605 475,14 грн., з яких: основна заборгованість у розмірі 594 831,60 грн., 3% річних у розмірі 4 693,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 5 950,07 грн.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 05.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

16.12.2025 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідно до статті 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи приписи частини четвертої статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи, рішення підписано без його проголошення.

Розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд, -

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція позивача

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за Відповідачем обліковувалась заборгованість в розмірі 594 831,60 грн. перед Позивачем, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов`язань за договором закупівлі товару (мастильних засобів) № 308-25 від 27.06.2025 щодо повної та своєчасної оплати прийнятої від останнього товару.

Позиція відповідача

Відповідач позовні вимоги визнає повністю, просить здійснити розподіл судових витрат (судового збору) у відповідності до ч. 1 ст. 130 ГПК України та стягнути з КПТМ "Криворіжтепломережа" на користь позивача судовий збір у розмірі 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, іншу частину у розмірі 50 % судового збору повернути позивачу з державного бюджету.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ТА ДОКАЗИ, ЩО ЇХ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ

27 червня 2025 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНЕОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СП ЮКОЙЛ» (далі - Позивач / Постачальник) та Комунальним підприємством теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі - Відповідач / Покупець) був укладений договір закупівлі Товару № 308-25 (далі - Договір), згідно пункту 1.1. якого Позивач зобов`язувався поставити Відповідачу мастильні засоби (код за ДК 021:2015-09210000-4 - Мастильні засоби) (далі - Товар), а Відповідач зобов`язувався прийняти і оплатити такий Товар в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до розділу 5 Договору Поставка та передача товару здійснюється узгодженими партіями (частинами) відповідно до виробничої потреби, згідно заявок на електронну адресу Постачальника І1ут@уикоі1.согл в кількості і асортименті, необхідних Покупцю за рахунок Постачальника (п. 5.1. Договору).

Строк поставки товару: протягом 2-х робочих днів з дня надання заявки Покупцем (п. 5.2. Договору).

Місце поставки Товару: склад Транспортної служби, вул. Геологічна, 2г, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50000 (п. 5.3. Договору).

Товар постачається на центральний склад Покупця разом з документами, що стосуються Товару та підлягають передаванню разом із Товаром. До таких документів

належать: рахунок, видаткова накладна, товарно-транспортна накладна, паспорт, сертифікати якості з технічними характеристиками, які повністю відповідають вимогам Покупця (п. 5.4. Договору).

Датою поставки Товару є дата підписання Сторонами видаткової накладної (п. 5.5. Договору).

На виконання розділу 5 Договору Постачальник поставив товар та сторонами було складено та підписано видаткову накладну № 029666 від 15.07.2025 року на загальну суму 594 831,60 грн з ПДВ, що є підтвердженням прийняття товару Покупцем.

Відповідно до п. 4.1. Договору Покупець проводить оплату протягом 30-ти календарних днів за фактично поставлений Товар у відповідності до виставлених рахунків шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок Постачальника після підписання відповідної накладної.

Поставлений Товар був прийнятий Відповідачем без будь-яких зауважень. Таким чином, з моменту прийняття Товару у Відповідача виник обов`язок здійснити розрахунок за поставлений Товар протягом ЗО календарних днів з дати підписання видаткової накладної, тобто не пізніше 14.08.2025 року

Позивач стверджує, що станом на 18.11.2025 року заборгованість у розмірі 594 831,60 грн. залишається несплаченою, що є порушенням умов договору, а також вимог статей 509, 530, 610 та 612 Цивільного кодексу України щодо належного та своєчасного виконання зобов`язань, внаслідок чого позивачем заявлено вимогу про стягнення основного боргу у розмірі 594 831,60 грн, що і стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування у даній справі є обставини укладення договору поставки, строк його дії, умови поставки, факт поставки, загальна ціна, строк оплати, докази оплати, наявність/відсутність заборгованості.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ СТОРІН, ВИСНОВКИ СУДУ

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною першою статті 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами частини першої ст. 193 Господарського Кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цім Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу (ч. 1 ст. 691 Цивільного кодексу України).

Договір купівлі-продажу є оплатним, відтак одним із основних обов`язків покупця є оплата ціни товару. Ціна - грошове відображення вартості товару за його кількісну одиницю. Ціна товару, як правило, визначається у договорі за згодою сторін.

Частиною першою ст. 692 ЦК України унормовано, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

В силу статей 525, 526 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Пунктом 4.1 договору визначено, що покупець проводить оплату протягом 30-ти календарних днів за фактично поставлений товар у відповідності до виставлених рахунків шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок постачальника після підписання відповідної накладної.

З огляду на положення спірного договору строк оплати товару, поставленого позивачем відповідачу, поставка якого підтверджується зазначеними вище видатковими накладними, є таким, що настав

Доказів на підтвердження погашення заборгованості в сумі 594 831,60 грн відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

За наведеного, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 594 831,60 грн визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідач заявлені до нього позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором у сумі 594 831,60 грн визнав у повному обсязі, про що зазначив у відзиві на позовну заяву від 16.12.2025.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

За приписом частини першої статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Частинами першою, четвертою статті 191 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд не приймає відмови від позову, зменшення розміру позовних вимог, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє (ч. 6 ст. 46, ч. 7 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України).

Заява про визнання позову підписана представником Комунального підприємства теплових мереж "Криворіжтепломережа", адвокатом Костіковою Є.В., повноваження якої, в тому числі й на визнання позову, підтверджуються довіреністю №1 від 31.12.2024.

Тож, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав чи інтересів інших осіб, у зв`язку з чим приймається судом та є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову.

Щодо суми 3% річних та інфляційних втрат

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналізу зазначеної норми випливає, що нарахування 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу, а також 3 % річних та інфляційних втрат є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Позивачем заявлено до стягнення 3 % річних за період з 15.08.2025 по 18.11.2025 у розмірі 4 693,47 грн. та інфляційні втрати за період з серпня по жовтень 2025 року у розмірі 5 950,07 грн.

Здійснивши перевірку наданого позивачем розрахунку 3% річних та втрат від інфляції, судом помилок не виявлено, а тому підлягають задоволенню.

Позивач в своїй позовній заяві просить суд зазначити в рішенні у справі за цим позовом про нарахування 3 % річних до моменту виконання такого рішення відповідачем із визначенням правил розрахунку остаточної суми таких платежів.

Відповідно до ч. 10 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), що здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VI цього Кодексу.

Ваховуючи, що частиною 10 статті 238 ГПК України передбачено право суду зазначити про нарахування трьох процентів річних до моменту виконання рішення суду, а позовна заява не містить належного обґрунтування необхідності такого зазначення, враховуючи обставини справи, господарський суд не вбачає підстав для зазначення у резолютивній частині рішення про нарахування відповідачеві, відповідно до положень частини 10 статті 238 ГПК України, трьох процентів річних до моменту виконання рішення, з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частина третя статті 2 ГПК України визначає основні засади (принципи) господарського судочинства, зокрема змагальність сторін та диспозитивність, які конкретизовані у статтях 13, 14 ГПК України відповідно.

Відповідно до вищевикладеного, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд же розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача основного боргу, 3% річних та інфляційних втрат є обґрунтовані та такими, що підлягають задоволенню повністю.

СУДОВІ ВИТРАТИ

Щодо судового збору

Господарський суд при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3028,00грн.

З урахуванням приписів статті 4 Закону України "Про судовий збір", ціни позову (605 475,14 грн), належною до сплати сумою судового збору за подання позовної заяви у цій справі є 9 082,13 грн.

При зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 9 082,13 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №10099 від 20.11.2025. Зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України підтверджено випискою.

Частиною 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 237 ГПК України до питань, що суд вирішує при ухваленні судового рішення належать, зокрема питання розподілу судових витрат.

Системний аналіз положень частини першої статті 130, частини першої статті 129, пункту 5 частини першої статті 237 ГПК України та частини третьої статті 7 Закону України "Про судовий збір" дає підстави для висновку, що у разі, зокрема визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу із державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у сумі 4 541,06 грн., а інші 50% судового збору в сумі 4 542,07 грн підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету України.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 130, 191, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України та ст. 7 Закону України "Про судовий збір", господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства теплових мереж "КРИВОРІЖТЕПЛОМЕРЕЖА" (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Цісик Квітки, будинок, 9, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" (09100, Україна, Білоцерківський р-н, Київська обл., місто Біла Церква, вул. Пулюя Івана, буд. 48а, ) основний борг у розмірі 594 831,60 грн., 3% річних у розмірі 4 693,47 грн., інфляційні втрати у розмірі 5 950,07 грн., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 4 541,06 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" (09100, Україна, Білоцерківський р-н, Київська обл., місто Біла Церква, вул. Пулюя Івана, буд. 48а, ) з Державного бюджету України 50% судового збору у розмірі 4 542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн 07 коп., сплачений згідно платіжної інструкції № 10099 від 20.11.2025.

Для фактичного здійснення повернення судового збору з Державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю "СП ЮКОЙЛ" необхідно подати до суду заяву встановленої форми з відповідними реквізитами.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено та підписано - 19.12.2025.

Суддя В.Г. Бєлік