cправа № 924/1040/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,
розглянувши заяву ОСОБА_1
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 924/1040/24
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ДТМ",
третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - 1) Товариство з додатковою відповідальністю "Фабрика Рівненчанка",
до 1) Обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив Рівненська брама" і 2) Дочірнього підприємства "Градобуд - Рівне",
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача 1 - 2) ОСОБА_2 і 3) ОСОБА_1 ,
про визнання недійсним договору уступки вимоги (цесії),
1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ДТМ" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом про визнання недійсним договору уступки вимоги (цесії) від 18.06.2015 в редакції від 06.09.2016, укладеного між Дочірнім підприємством "Градобуд - Рівне" та Обслуговуючим кооперативом "Житлово - будівельний кооператив Рівненська брама".
2. З такою ж вимогою про визнання недійсним зазначеного договору до суду першої інстанції звернулося і Товариство з додатковою відповідальністю "Фабрика Рівненчанка" (далі - ТДВ "Рівненчанка"), подавши позов третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору.
3. 25.04.2025 рішенням Господарського суду Хмельницької у справі № 924/1040/24 відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Капітал Інвест ДТМ". Позов ТДВ "Рівненчанка" задоволено. Визнано недійсним договір уступки вимоги (цесії) від 18.06.2015 в редакції від 06.09.2016.
4. 22.09.2025 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Хмельницької області від 25.04.2025 скасовано в частині задоволених позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. У цій частині ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.
5. 02.12.2025 постановою Верховного Суду касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Фабрика Рівненчанка" залишено без задоволення. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 у справі № 924/1040/24 залишено без змін.
Підстави прийняття додаткової постанови
6. ОСОБА_1 подала до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 924/1040/24, у якій просить стягнути з ТДВ "Рівненчанка" на її користь 15 000 грн судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції.
7. 08.12.2025 ухвалою Верховного Суду прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 924/1040/24 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Позиція інших учасників справи
8. 15.12.2025 від ТДВ "Рівненчанка" до Верховного Суду надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому заявник просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 5 000 грн.
Позиція Верховного Суду
9. Як зазначено у статті 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу.
10. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, що унормовано у пункті 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).
11. За змістом статті 16 цього Кодексу учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
12. Водночас у статті 124 ГПК України викладено вимоги щодо попереднього визначення суми судових витрат.
13. Так, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
14. Відповідно до частин першої, другої статті 126 цього Кодексу витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
15. У пунктах 1, 2 абзацу 2 частини другої цієї статті також передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
16. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 ГПК України).
17. Загальне правило розподілу судових витрат врегульоване частиною четвертою статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову ? на відповідача; 2) у разі відмови в позові ? на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову ? на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
18. Як передбачено у частині восьмій статті 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
19. У цій справі ОСОБА_1 у поданому 28.11.2025 до Верховного Суду відзиві на касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю "Фабрика Рівненчанка" повідомила про те, що згідно з Додатковою угодою від 24.11.2025 № 1-2 до Договору про надання правничої допомоги адвокатом від 18.12.2024 № 18/12/24 сторони домовились, що додатково вартість послуг адвоката за представництво та захист інтересів ОСОБА_1 у Верховному Суді щодо оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 у справі № 924/1040/24 є фіксованим і складає 15 000 грн, з яких 10 000 грн гонорар адвоката за правовий аналіз та вивчення касаційної скарги ТДВ "Фабрика Рівненчанка" у справі № 924/1040/24 на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.09.2025 і 5 000 грн гонорар за участь адвоката в судових засіданнях у Касаційному господарському суді у складі Верховного Суду у справі № 924/1040/24, не залежно від кількості таких судових засідань.
20. Також у вказаній Додатковій угоді вказано, що Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги підписується сторонами протягом 10-ти календарних днів із дати набрання законної сили остаточним судовим рішенням Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 924/1040/24.
21. А також зазначено, що гонорар сплачується клієнтом адвокату протягом 30-ти календарних днів з дати підписання Додаткової угоди, шляхом безготівкової оплати коштів за реквізитами вказаними останнім.
22. У відзиві на касаційну скаргу було зазначено, що враховуючи підписання Акта виконаних робіт (наданих послуг) та розрахунку розміру витрат на професійну правничу допомогу ОСОБА_1. буде здійснено після завершення розгляду справи судом касаційної інстанції, то такі докази на підтвердження розміру таких витрат буде подано до суду касаційної інстанції протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.
23. З наведеного вбачається, що відповідачем дотримано вимоги частини першої статті 124 ГПК України та частини восьмої статті 129 цього Кодексу як щодо подання попереднього (орієнтовного) розрахунку відповідних витрат, так і щодо подання доказів їх понесення.
24. Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.
25. За змістом пункту 4 частини першої статті 1 названого Закону договір про надання правничої допомоги ? домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
26. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді касаційної інстанції в розмірі 15 000 грн ОСОБА_1. до заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі додала копії таких документів, що підписані сторонами та скріплені їх печатками:
- Договору про надання правничої допомоги адвокатом від 18.12.2024 № 18/12/24;
- Додаткової угоди від 24.11.2025 № 1-2 до Договору про надання правничої допомоги адвокатом від 18.12.2024 № 18/12/24, у якій визначено погоджену сторонами вартість послуг Адвоката із зазначенням предмета надання послуг;
- Акта приймання-передачі наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги № 18/12/24 від 18.12.2024 та Додатковою угодою № 1-2 від 24.11.2025 з детальним описом робіт (послуг), згідно з яким адвокатом було виконано роботи (надано послуги) на 15 000 грн;
- Розрахунку вартості наданих послуг за Договором про надання правничої допомоги № 18/12/24 від 18.12.2024 та Додатковою угодою № 1-2 від 24.11.2025 у розмірі 15 000 грн.
28. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має керуватись загальним правило розподілу судових витрат визначеним в частині четвертій статті 129 ГПК України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
29. Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
30. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
31. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, визначені також положеннями частин шостої, сьомої, дев`ятої статті 129 цього Кодексу.
32. Аналогічні висновки викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
33. Разом з тим процесуальне законодавства надає можливість іншій стороні подати клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у разі незгоди із розрахунком витрат, наведеним у відповідній заяві. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
34. У цій справі у поданому клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги на заяву ОСОБА_1. про ухвалення додаткового рішення ТДВ "Фабрика Рівненчанка" зазначило, що вважає суму судових витрат, заявлених третьою особою до відшкодування неспівмірною зі складністю виконаних робіт адвокатом, обсягом і часом, який є розумно необхідним на її виконання та просило зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 5 000 грн. При цьому, окрім зазначеного вище, заявник жодним чином не обґрунтував необхідність зменшення розмір вказаних витрат.
35. Суд зазначає, що визначаючи суму відповідного відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України»), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
36. Проаналізувавши клопотання про зменшення розміру судових витрат ТДВ "Фабрика Рівненчанка", з урахуванням наведеного, Верховний Суд вважає, що викладені доводи у клопотанні є необґрунтованими та не можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених ним до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
37. Перелік та обсяг наданих за договором послуг, а також долучені докази, дозволяють встановити фактичне надання адвокатом правничої допомоги ОСОБА_1. за додатковою угодою від 24.11.2025 № 1-2 до Договору про надання правничої допомоги адвокатом від 18.12.2024 № 18/12/24 при розгляді справи № 924/1040/24 у суді касаційної інстанції у відповідному обсязі.
38. Крім того, у своєму клопотанні ТДВ "Фабрика Рівненчанка" не доводить з наведенням відповідного належного мотивування неспівмірності суми витрат відповідача на правничу допомогу зі ступенем складності справи чи невідповідності наданих послуг принципам адекватності, співмірності, необхідності, реальності, фінансового стану сторін тощо.
39. Також з огляду на погодження фіксованого розміру гонорару (пункти 19, 23 цієї додаткової постанови) Суд відхиляє викладені у пунктах 33-35 цієї додаткової постанови доводи, оскільки фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
40. Верховний Суд враховує, що доводи заявника, викладені ним у клопотанні, є суто декларативними та не містять належного обґрунтування щодо непропорційності чи неспівмірності визначеної заявником суми, тобто не доводять обставин, за наявності яких Верховний Суд має підстави визначити інший розмір судових витрат, ніж той, що був доведений стороною.
41. Сама лише незгода однієї сторони з розміром визначених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, без належного доведення їх неспівмірності не може бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
42. З огляду на наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, ураховуючи усі наведені сторонами доводи, їх обґрунтування та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої відповідачем заяви про ухвалення додаткового рішення та стягнення з ТДВ "Фабрика Рівненчанка" на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 15 000 грн.
43. Відповідно до частин першої, третьої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати ? без повідомлення учасників справи.
Висновки Верховного Суду
44. Отже, враховуючи викладене, заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 123, 124, 126, 129, 244, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
1. Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі № 924/1040/24 задовольнити.
3. Доручити Господарського суду Хмельницької області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя О. В. Случ
Судді Н. О. Волковицька