РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.12.2025Справа № 910/12634/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Стайл" про стягнення 115 000,00 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 115 000,00 грн. попередньої оплати за Договором підряду № ЖМК-80/20 від 04.05.2020 року на підставі статей 509, 526, 530, 847, 849, 1212 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2025 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін від сторін у встановлений законом строк не надано.

Відповідач відзив на позов не подав, про розгляд справи судом повідомлений належним чином.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04.05.2020 року між Приватним акціонерним товариством "Житомирський меблевий комбінат" (позивач, замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сіті Стайл" (відповідач, підрядник) укладено Договір підряду № ЖМК-80/20 (Договір), відповідно до умов пункту 1.1 якого підрядник зобов`язався виконати підрядні роботи з виготовлення і монтажу скляного козирка на вході до приміщення на об`єкті замовника за адресою місто Житомир, вулиця Київська, будинок 77.

Відповідно до пункту 2.1 Договору підрядник виконує роботи протягом 20 (двадцяти) робочих днів, що обчислюється з дати перерахування замовником авансу відповідно до пункту 4.2.1 Договору.

Згідно з пунктом 2.2 Договору датою закінчення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником за актом приймання виконаних підрядних робіт, що підписується сторонами після виконання підрядником всього об`єму робіт, передбаченого Договором.

Пунктом 4.2.1 Договору визначено, що замовник перераховує підряднику аванс на закупівлю матеріалів, в розмірі 115 000, 00 грн., в т.ч. ПДВ (20%).

У відповідності до пункту 5.1.3 Договору замовник вправі відмовитися від цього Договору та вимагати відшкодування збитків, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботи або виконує їх настільки повільно, що закінчення їх у строк, визначений Договором стає неможливим та вимагати повернення сплачених замовником грошових коштів та (або) відшкодування збитків. В даному випадку підрядник зобов`язаний повернути замовнику документацію, яка передавалася раніше у відповідності до умов Договору.

Згідно з пунктом 12.3 Договору останній може бути достроково розірваний за письмовим узгодженням сторін, або замовником в односторонньому порядку, якщо підрядник не приступив до виконання робіт у визначений термін або строк, або виконує їх настільки повільно, що виконання їх у визначений договором строк стає неможливим. Також замовник має право відмовитись від цього Договору у випадку настільки неякісного виконання робіт підрядником, що вони не можуть бути прийняті замовником та вправлені підрядником, та в інших випадках порушення умов Договору підрядником. В цьому випадку підрядник зобов`язаний протягом 5 (п`яти) днів після отримання письмового повідомлення про розірвання Договору повернути замовнику сплачені останнім грошові кошти.

Пунктом 12.4 Договору погоджено, що Договір вважається розірваним на 3 (третій) календарний день з дня направлення замовником відповідного письмового повідомлення підряднику.

З матеріалів справи вбачається, що 27.05.2020 року позивачем на рахунок відповідача перераховано грошові кошти у розмірі 115 000,00 грн. з призначенням платежу: "Попередня оплата за роботи з виготовлення і монтажу скляного козирка згідно Договора № ЖМК-80/20 від 04.05.2020 р., у т.ч. ПДВ 19 166,67 грн.", що підтверджується банківською випискою позивача за період за 27.05.2020 року.

14.12.2020 року позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 5060, в якому вимагав в останнього негайно приступити до виконання робіт за Договором та завершити виконання робіт в найкоротші строки, забезпечивши належну якість виконаних робіт, проте вказаний лист залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

06.01.2021 року позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 27, в якому вимагав в останнього протягом 3-х робочих днів з дня отримання даного повідомлення, сплатити на користь позивача пеню за несвоєчасне виконання робіт за Договором та приступити до виконання робіт і завершити їх в найкоротші строки, забезпечивши належну якість, проте вказаний лист залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

25.01.2021 року позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 71, в якому вимагав протягом 3-х робочих днів з дня отримання даного повідомлення, сплатити на користь позивача пеню та штраф за несвоєчасне виконання робіт за Договором та приступити до виконання робіт і завершити їх в найкоротші строки, забезпечивши належну якість, проте вказаний лист залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

03.03.2021 року позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 321, в якому вимагав в термін до 05.03.2021 року приступити до виконання робіт та завершити їх в найкоротші строки, забезпечивши при цьому належну якість виконання, окрім того, позивач вимагав протягом 3-х робочих днів з дня направлення даного повідомлення на офіційну електронну пошту відповідача, сплатити на користь позивача пеню та штраф за несвоєчасне виконання робіт за Договором, проте вказаний лист залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

22.07.2021 року позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 993, в якому зазначив, що у зв`язку з залишенням відповідачем без уваги всіх попередніх вимог щодо негайного виконання робіт, вимагав в термін до 27.07.2021 року приступити до виконання робіт та завершити їх в найкоротші строки, забезпечивши при цьому належну якість виконання, окрім того у випадку невиконання відповідачем умов Договору та вимог закону, а також керуючись пунктом 5.1.3 Договору, позивач повідомив відповідача про відмову від цього Договору та вимагав повернути сплачених раніше замовником грошові кошти, а також відшкодувати збитки за невиконання робіт згідно умов Договору, проте вказаний лист залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

22.10.2021 року позивач звернувся до відповідача з листом за вих. № 1418, в якому повторно вимагав сплатити на користь позивача пеню та штраф за несвоєчасне виконання робіт за Договором та приступити до виконання робіт і завершити їх в найкоротші строки, забезпечивши належну якість, проте вказаний лист залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

09.09.2025 року позивач направив відповідачу повідомлення за вих. № 853 про дострокове розірвання замовником в односторонньому порядку Договору № ЖМК-80/20 від 04.05.2020 року в порядку пункту 12.3 Договору та на підставі частини 2 та 3 статті 849 Цивільного кодексу України у зв`язку із порушенням відповідачем строку виконання робіт за Договором, а також просив відповідача протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання цього повідомлення повернути сплачені замовником грошові кошти (аванс) в сумі 115 000,00 грн., проте вказане повідомлення залишено відповідачем без відповіді та задоволення.

Частинами 1, 2 статті 837 Цивільного кодексу України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Відповідно до частини 1 статті 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення.

Частиною 1 статті 846 Цивільного кодексу України унормовано, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Права замовника під час виконання роботи підрядником передбачені статтею 849 Цивільного кодексу України, відповідно до якої: замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника (частина 1); якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків (частина 2); якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника (частина 3); замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору (частина 4).

Аналіз статей 837, 849 Цивільного кодексу України дозволяє зробити висновок про те, що договір підряду є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Тобто, у статті 849 Цивільного кодексу України передбачено три окремі (самостійні) підстави для відмови замовника від договору підряду, а саме: підрядник несвоєчасно розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим (частина 2); очевидність для замовника невиконання роботи належним чином та невиконання підрядником у визначений замовником строк вимоги про усунення недоліків (частина 3); відмова замовника від договору до закінчення робіт з виплатою підрядникові плати за виконану частину робіт та відшкодуванням збитків, завданих розірванням договору (частина 4).

Відповідно, правові наслідки відмови замовника від договору підряду на підставі статті 849 Цивільного кодексу України є різними.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування пред`явлених вимог позивач посилався на наявність підстав для повернення авансового платежу на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з розірванням Договору внаслідок тривалого невиконання підрядником робіт.

Частиною 2 статті 849 Цивільного кодексу України законодавчо закріплено право замовника на односторонню відмову від договору в разі, якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим.

Аналогічне право замовника закріплене також у пункті 12.3 Договору.

Відповідно до частини 3 статті 651 Цивільного кодексу України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо у договорі та можуть бути узалежнені від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

При цьому, у випадку наявності права, одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін.

Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 26.09.2023 року в справі № 911/1518/22, від 28.02.2023 року в справі № 909/899/21, від 06.07.2022 року в справі № 904/8118/21, від 09.02.2022 року в справі № 922/1372/21, від 27.10.2021 року в справі № 910/16684/19.

Судом встановлено, що після направлення замовником вищевказаного повідомлення про дострокове розірвання Договору відповідач у добровільному порядку не повернув позивачу сплачені замовником грошові кошти у розмірі 115 000,00 грн.

Докази, які свідчать про повернення позивачу вищевказаної суми грошових коштів станом на час розгляду судом даного спору, як і докази належного виконання відповідачем робіт за Договором у передбачений строк, відповідачем суду не надано.

За змістом статті 570 Цивільного кодексу України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року в справі № 918/631/19, постанова об`єднаної палати Верховного Суду від 16.09.2022 року в справі № 913/703/20, постанова Верховного Суду від 21.02.2018 року в справі № 910/12382/17).

Верховний Суд у постанові від 04.10.2022 року в справі № 910/13391/20 зробив висновок про те, що з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави, а тому наявні підстави для застосування положень статті 849 Цивільного кодексу України в сукупності із приписами статті 1212 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.09.2023 року в справі № 910/4725/22, від 06.02.2020 року в справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 року в справі № 910/3395/19 та від 01.04.2019 року в справі № 904/2444/18.

Як свідчать матеріали справи, замовник скористався власним правом, передбаченим частиною 2 статті 849 Цивільного кодексу України та прямо встановленим у пункті 12.3 Договору щодо розірвання цього правочину в односторонньому порядку, у зв`язку з чим у останнього виникло право на повернення здійсненої позивачем попередньої оплати.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення статті 849 Цивільного кодексу України в сукупності з приписами статті 1212 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим зазначає про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача отриманих підрядником коштів у сумі 115 000,00 грн.

Близьких за змістом правових висновків щодо застосування положень статті 849 Цивільного кодексу України та можливість стягнення з підрядника коштів внесеної передоплати після припинення дії договору підряду дійшов Верховний Суд у постановах від 24.11.2021 року в справі № 910/17235/20, від 25.02.2021 року в справі № 904/7804/16, від 16.03.2021 року в справі № 910/10233/20.

За таких обставин, враховуючи розірвання Договору, беручи до уваги те, що загальна сума боргу (попередньої оплати) відповідача складає 115 000,00 грн., яка підтверджена належними доказами, котрі містяться в матеріалах справи і останній на момент прийняття рішення не надав суду доказів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем (повернення означеної попередньої оплати), а також не надав доказів належного виконання ним обумовлених робіт в установлені Договором строки, суд дійшов висновку, що права позивача, за захистом яких він звернувся до суду порушено відповідачем, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 115 000,00 грн. попередньої оплати є обґрунтованою та такою, що підлягають задоволенню, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Згідно з підпунктом 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена ставка судового збору - 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивач подав позов до суду в електронній формі з вимогою майнового характеру про стягнення 115 000,00 грн., в якому повинно бути сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Натомість, на підтвердження сплати судового збору за подання даної позовної заяви позивачем подано платіжну інструкцію № 206294 від 22.09.2025 на суму 3 028,00 грн.

Таким чином, за наслідками розгляду справи стягненню з відповідача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн, відповідно до положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України, оскільки позов підлягає задоволенню.

Враховуючи, що позивачем внесено суму судового збору в більшому розмірі, ніж передбачено законом, переплата в сумі 605,60 грн. може бути йому повернута в порядку статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Керуючись статтями 86, 129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сіті Стайл" (04205, місто Київ, проспект Оболонський, будинок 23-А; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Житомирський меблевий комбінат" (01015, місто Київ, вулиця Лейпцизька, будинок 15; ) 115 000 (сто п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп. попередньої оплати та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

Після вступу рішення в законну силу видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 241 ГПК України та підлягає оскарженню в порядку та у строк, які визначені розділом IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна