ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2025 р. Справа№ 910/6151/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Михальської Ю.Б.

Мальченко А.О.

секретар судового засіданні: Романенко К.О.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 21.10.2025,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 29.07.2025 (повний текст складено 30.07.2025)

у справі № 910/6151/25 (суддя Я.А. Карабань)

за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція"

про стягнення 19 647 660, 88 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Будеволюція» про стягнення суми грошових коштів у розмірі 19 647 660,88 грн, з яких: 13 597 770,59 грн безпідставно збережені грошові кошти пайової участі, 4 827 208,56 грн інфляційні втрати та 1 222 681,73 грн 3% річних.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач, як замовник будівництва введеного в експлуатацію, не виконав свого обов`язку щодо укладення з органом місцевого самоврядування договору пайової участі та сплати пайового внеску щодо об`єкта будівництва у визначені законодавством строки, чим порушив вимоги пп. 3 та пп. 4 абз. 2 п. 2 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" і права та інтереси територіальної громади міста Києва.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.07.2025 у справі №910/6151/25 позов задоволено.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 13 597 770, 59 грн безпідставно збережених грошових коштів пайової участі, 4 827 208, 56 грн інфляційних втрат, 1 222 681, 73 грн 3% річних та 235 771, 93 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідач не сплатив позивачу, передбачений абзацом першим пункту 2 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 132-IX пайовий внесок, у зв`язку з чим в останнього перед місцевим бюджетом утворилася заборгованість, яка складає 13 597 770,59 грн, що підтверджено належними доказами, наявними в матеріалах справи, а відповідач на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю, мотивуючи свої вимоги тим, що суд першої інстанції припустився порушень норм матеріального та процесуального права, які унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Доводи скаржника зводяться до того, що одночасно зі спорудженням житлових будинків на спірних земельних ділянках змовником будівництва було збудовано об`єкти соціальної інфраструктури (дитячі дошкільні заклади), тому компанія належить до суб`єктів, які не залучаються до пайової участі. Водночас, на думку відповідача, суд першої інстанції припустився помилки, розглядаючи земельну ділянку №:90:290:0002 відокремлено від суміжної ділянки №:90:290:0031, тоді як спірний об`єкт будівництва охоплює єдину територію забудови. У контексті застосування статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» поняття «територія забудови» не обмежується однією земельною ділянкою з окремим кадастровим номером.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, позивачем подано відзив, в якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, наголошуючи на тому, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, вмотивованим та таким, що прийняте з правильним застосуванням судом норм матеріального права та з додержанням норм процесуального права, а висновки, викладені в рішенні суду, відповідають дійсним обставинам справи.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, Товариство з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" (відповідач) є замовником будівництва об`єкта: "Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі м. Києва" (далі - об`єкт 1), будівництво якого здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером 800000000:90:290:0002, що знаходиться у користуванні TOB "Консультаційне бюро НТТ" на підставі договору оренди земельної ділянки від 26.07.2004 (зі змінами внесеними договором про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 20.10.2005) та на земельній ділянці з кадастровим номером :90:290:0031, що знаходиться в користуванні TOB "Консультаційне бюро НТТ" на підставі договору оренди земельної ділянки від 13.09.2005.

Відповідно до договору № 17-07/12-02 про передачу функцій замовника капітального будівництва від 17.07.2012 TOB "Консультаційне бюро НТТ" передало TOB "Будеволюція" функції замовника капітального будівництва об`єкта-1 на земельній ділянці з кадастровим номером 800000000:90:290:0002 та відповідно до договору № 17-07/12-01 про передачу функцій замовника капітального будівництва від 17.07.2012 TOB "Консультаційне бюро НТТ" передало ТОВ "Будеволюція" функції замовника капітального будівництва об`єкта-1 на земельній ділянці з кадастровим номером 800000000:90:290:0031.

Будівництво об`єкта-1 здійснюється на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 13.05.2014 № ІУ 09, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

16.05.2022 Державною архітектурно-будівельного інспекцією України за №ІУ82 видано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта згідно з проєктом «Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі м. Києва» (ІІІ черга, 32 п.к. - житловий будинок №16 (за ГП)), замовником будівництва вказано відповідача, загальна площа об`єкта: 36 349,9 м.кв.

Рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 року № 411/1415 затверджено Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва (далі - Порядок), за змістом пункту 3.1 розділу ІІІ якого пайова участь є обов`язковим внеском, який замовник має сплатити до бюджету міста Києва, крім випадків, передбачених законами України та цим Порядком. Відповідно до пункту 3.3 розділу ІІІ Порядку в усіх питаннях щодо залучення коштів пайової участі Київська міська рада виступає в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (позивача).

23.04.2025 позивач звернувся до відповідача з вимогою №050/08-1481 від 22.04.2025 щодо отримання розрахунку та сплати пайової участі в розвитку інфраструктури м. Києва до відповідача. До листа додано проект розрахунку обсягу пайової участі (внеску), згідно якого розмір пайового внеску складає 20 256 345,27 грн.

30.04.2025 відповідачем надано позивачу відповідь №30/04-2025-1 на вимогу, у якій зазначено, що вимога позивача щодо отримання розрахунку та сплати пайової участі в розвитку інфраструктури м. Києва є незаконною та неправовірною, оскільки відповідач підпадає під категорію суб`єктів, які не залучаються до сплати пайової участі на підставі абзацу 6 частини 4 статті 40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", а саме в зв`язку з одночасним спорудженням в складі об`єкта будівництва, крім житлових будинків, об`єктів соціальної інфраструктури (дитячих дошкільних установ) на тій же земельній ділянці.

Звертаючись з даним позовом до суду, Департамент вказує, що оскільки відповідач не звернувся до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі та не сплатив пайовий внесок чим порушив права та інтереси територіальної громади міста Києва, відтак наявні підстави для стягнення з відповідача безпідставно збережені останнім грошові кошти пайової участі в розмірі 13 597 770,59 грн, а також 4 827 208,56 грн інфляційних втрат та 1 222 681,73 грн 3% річних, нарахованих у зв`язку з несвоєчасною сплатою пайового внеску.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Імперативними приписами статті 269 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши наведені в апеляційній скарзі доводи та надані заперечення, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати, з огляду на наступне.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності в Україні визначені Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» №3038-VI від 17.02.2011 (далі Закон №3038-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №3038-VI (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Частиною 1 статті 2 Закону №3038-VI визначено, що плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.

До 01.01.2020 відносини щодо участі замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту врегульовувалися приписами статті 40 Закону №3038-VI.

З 01.01.2020 набули чинності норми Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» №132-IX від 20.09.2019 (далі-Закон №132-IX), якими виключено статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», що регулювали пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Згідно з пунктом 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

За змістом Закону №132-IX, прикінцевих та перехідних положень до нього, з 01.01.2020 у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання, є лише договори про пайову участь, укладені до 01.01.2020.

Відповідно до статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Зовнішнім виразом зміни правового регулювання суспільних відносин є процес втрати чинності одними нормами та/або набуття чинності іншими.

Так, при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, проте настають після набрання чинності новою нормою права.

Водночас зміна правових норм і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акта має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. При цьому триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності.

Стаття 40 Закону №3038-VI визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію у відповідності із частиною 2 статті 331 Цивільного кодексу України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.

Велика Палата Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19, аналізуючи правову природу цих правовідносин, зробила висновок, що з моменту завершення будівництва та прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію правовідносини забудови припиняються, а тому не можна вважати, що на них поширюються положення статті 40 Закону № 3038-VI після втрати нею чинності.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 01.01.2020. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.

Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання відступу від правових позицій касаційних судів та визначаючи належний спосіб захисту порушеного права у справі №643/21744/19, також зауважила, що:

- з 01.01.2020 скасовано дію статті 40 Закону №3038-VI, яка передбачала обов`язкове укладення договору, тому визнання судом договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладеним та встановлення цивільних прав та обов`язків сторін договору на майбутнє на підставі нормативно-правового акта, який було скасовано, суперечитиме принципу правової визначеності та не дозволить суду захистити право сторони належним способом. Відтак, якщо на час здачі новозбудованого об`єкта до експлуатації або ухвалення судового рішення було скасовано норму статті закону, яка зобов`язувала укласти договір про участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, то суд не має підстав для задоволення позову обраним позивачем способом, а саме зобов`язати укласти договір або визнати договір укладеним;

- у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №909/1143/19, від 30.09.2020 у справі №904/4442/19, від 04.02.2021 у справі №904/2468/19 та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 27.05.2021 у справі №201/14195/18 суди розглянули спори про визнання укладеним договору про пайову участь замовника будівництва у створенні та розвитку інфраструктури населеного пункту при чинності на час виникнення спірних правовідносин та на момент звернення позивача до суду норми статті 40 Закону № 3038-VI, яка зобов`язувала замовника будівництва укласти зазначений договір, однак за відсутності вказаної норми на час розгляду справи. Водночас у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2021 у справі №922/267/20 та від 23.03.2021 у справі №904/454/18 суди розглянули вказані вище спори при втраті чинності норми статті 40 Закону №3038-VI ще на час звернення позивача до суду, однак вона також була чинною на час виникнення спірних правовідносин;

- відмовляючи у задоволенні позовних вимог, касаційні суди дійшли висновку про те, що необхідною умовою для укладення договору за рішенням суду є наявність на час виникнення правовідносин відповідних положень закону про обов`язковість укладення договору. Однак, оскільки станом на час розгляду справи відсутнє положення закону, яке б зобов`язувало відповідача укласти з позивачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, суд не наділений повноваженнями визнати укладеним такий договір, обов`язковість якого для відповідача законом не передбачена;

- зазначені висновки касаційного суду узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у цій справі, а тому підстав для відступу від правових висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду та Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду немає;

- у зв`язку з відмовою забудовника від укладання договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту права органу місцевого самоврядування на отримання коштів на розвиток інфраструктури населеного пункту є порушеними і в органу місцевого самоврядування виникає право вимагати стягнення коштів, обов`язок сплати яких був встановлений законом. У такому разі суд має виходити з того, що замовник будівництва без достатньої правової підстави за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури населеного пункту, а отже, зобов`язаний повернути ці кошти на підставі частини першої статті 1212 ЦК України;

- у разі порушення зобов`язання з боку замовника будівництва щодо участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у правовідносинах, які виникли до внесення змін у законодавство щодо скасування обов`язку замовника будівництва укласти відповідний договір, орган місцевого самоврядування вправі звертатись з позовом до замовника будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів. Саме такий спосіб захисту буде ефективним та призведе до поновлення порушеного права органу місцевого самоврядування.

Нормами статті 40 Закону №3038-VI було визначено обов`язок у передбачених цим Законом випадках щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту до прийняття такого об`єкта в експлуатацію, а також обов`язок щодо укладення відповідного договору про пайову участь, положеннями якого мала бути визначеною належна до перерахування сума (розмір пайової участі).

При цьому, частина 9 статті 40 Закону №3038-VI було передбачено, що договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше, ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію.

Відповідно до Закону №132-IX статтю 40 Закону №3038-VI було виключено з 01.01.2020.

Таким чином, починаючи з 01.01.2020 передбачений до цього статтею 40 Закону №3038-VI обов`язок замовників забудови земельної ділянки у населеному пункті щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту перестав існувати.

Разом з тим, законодавцем під час внесення змін до Закону №3038-VI (шляхом виключення статті 40 вказаного Закону на підставі Закону №132-IX) було чітко встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (далі - пайову участь) у такому розмірі та порядку (абзац 2 пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX):

1) розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):

- для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;

- для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;

3) замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;

4) пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;

5) кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;

6) інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.

Суд виснує, що передбачений прикінцевими та перехідними положеннями Закону №132-IX порядок пайової участі замовника будівництва було впроваджено законодавцем для:

(1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;

(2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

Таким чином, у вказаних двох випадках, враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №132-IX, замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.

Системний аналіз зазначених норм та обставин дає підстави для висновку, що обов`язок замовника будівництва щодо звернення у 2020 році до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва виникає:

- для об`єктів, будівництво яких розпочато у попередні роки, якщо станом на 01.01.2020 вони не введені в експлуатацію і договори про сплату пайової участі не були укладені, - протягом 10 робочих днів після 01.01.2020;

- для об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році, - протягом 10 робочих днів після початку такого будівництва.

Наведене свідчить про те, що норми абзацу 1 та 2 пункту 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132-IX не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 20.02.2024 у справі № 910/20216/21, від 03.12.2024 у справі № 910/6226/23.

В свою чергу, з метою вдосконалення порядку залучення, розрахунку розмірів і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва Київрада рішенням від 15.11.2016 № 411/1415 затвердила Порядок залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва.

Відповідно до пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку пайова участь є обов`язковим внеском, який замовник має сплатити до бюджету міста Києва, крім випадків, передбачених законами України та цим Порядком.

Згідно з пунктом 3.3 розділу ІІІ Порядку в усіх питаннях щодо залучення коштів пайової участі Київська міська рада виступає в особі Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Пунктом 3.4 розділу ІІІ Порядку визначено, що Департамент економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) є єдиним органом, уповноваженим здійснювати розрахунок пайової участі та укладання, зміну та розірвання договорів про пайову участь (з урахуванням особливостей інших положень цього Порядку).

Пайова участь сплачується замовником виключно грошовими коштами в повному обсязі до прийняття об`єкта будівництва / реконструкції в експлуатацію єдиним платежем або частинами за графіком, що визначається договором про пайову участь. Прийняття об`єкта в експлуатацію без сплати пайової участі в повному обсязі не звільняє замовника від обов`язку її сплати (пункт 4.3).

Вказаний Порядок, зокрема, дає визначення основних понять (термінів), що вживаються в ньому, таких як "замовник", "нове будівництво" тощо, визначає орган, який здійснює залучення коштів пайової участь від імені Київської міської ради як органу місцевого самоврядування, окреслює обсяг прав і обов`язків такого органу під час розгляду звернень замовників будівництва, встановлює механізм взаємодії між ними.

Як встановлено вище, будівництво об`єкта-1 здійснюється на підставі дозволу на виконання будівельних робіт від 13.05.2014 № ІУ 09, виданого Державною архітектурно-будівельною інспекцією.

16.05.2022 Державною архітектурно-будівельного інспекцією України за №ІУ82 видано сертифікат про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта згідно з проєктом «Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі м. Києва» (ІІІ черга, 32 п.к. - житловий будинок №16 (за ГП)), замовником будівництва вказано відповідача, загальна площа об`єкта: 36 349,9 м.кв.

Як зазначає позивач, відповідач не звернувся до позивача із заявою про визначення розміру пайової участі та не сплатив пайовий внесок, чим порушив права та інтереси територіальної громади міста Києва, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача безпідставно збережені останнім грошові кошти пайової участі в розмірі 13 597 770,59 грн, а також 4 827 208,56 грн інфляційних втрат та 1 222 681,73 грн 3% річних, нарахованих у зв`язку з несвоєчасною сплатою пайового внеску.

Разом з тим, відповідач, заперечуючи проти позову зазначає, що він звільнений від сплати пайового внеску, оскільки одночасно зі спорудженням житлових будинків ним було здійснено будівництво об`єктів соціальної інфраструктури, а саме дитячих дошкільних установ, а тому, на думку відповідача, він підпадає під категорію суб`єктів, які не залучаються до сплати пайової участі.

Суд першої інстанції, з огляду на встановлені ним обставини справи зазначив, що спірний об`єкт будівництва за проєктом «Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторною у Дарницькому районі м. Києва» (ІІІ черга, 32 п.к. - житловий будинок № 16 (за ГП) (далі - Об`єкт будівництва), знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :90:290:0002.

Відповідно до інформації з Порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва - сертифікату від 13.10.2016 № ІУ91, навчальний дошкільний заклад на 120 місць № 56 знаходиться на земельній ділянці, вказаній в документі, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, а саме: договорі оренди від 30.09.2005 № 63-6-00292.

Згідно з вказаним договором оренди, об`єкт оренди знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :90:290:0031.

Суд також посилався на встановлені у справах № 910/19020/17 та № 910/9641/19 обставини про те, що навчальний дошкільний заклад на 120 місць № 56 та дошкільний навчальний заклад на 260 місць № 57 знаходяться на земельній ділянці з кадастровим номером :90:290:0031.

За вказаних обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки об`єкт будівництва (будинок №16) знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :90:290:0002, а об`єкти соціальної інфраструктури (дошкільні навчальні заклади) на земельній ділянці з кадастровим номером :90:290:0031, то в такому випадку пункт 4.1. Порядку та підпункт другий пункту другого розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 132 до спірних правовідносин не застосовується.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ТОВ «Будеволюція» є замовником будівництва об`єкта: «Будівництво багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офісно-розважального та соціально-побутового призначення між вул. Бориса Гмирі та вул. Колекторній у Дарницькому районі м. Києва» (далі - об`єкт), відповідно до договору № 17-07/12-02 про передачу функцій замовника капітального будівництва від 17.07.2012 TOB "Консультаційне бюро НТТ" передало TOB "Будеволюція" функції замовника капітального будівництва об`єкта-1 на земельній ділянці з кадастровим номером 800000000:90:290:0002 та відповідно до договору № 17-07/12-01 про передачу функцій замовника капітального будівництва від 17.07.2012 TOB "Консультаційне бюро НТТ" передало ТОВ "Будеволюція" функції замовника капітального будівництва об`єкта-1 на земельній ділянці з кадастровим номером 800000000:90:290:0031.

Будівництво об`єкта здійснюється на земельній ділянці з кадастровим номером 800000000:90:290:0002, що знаходиться у користуванні TOB "Консультаційне бюро НТТ" на підставі договору оренди земельної ділянки від 26.07.2004 (зі змінами внесеними договором про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 20.10.2005) та на земельній ділянці з кадастровим номером :90:290:0031, що знаходиться в користуванні TOB "Консультаційне бюро НТТ" на підставі договору оренди земельної ділянки від 13.09.2005.

Обидві ділянки мають однакове цільове призначення - для житлової та громадської забудови, з правом будівництва і обслуговування багатоповерхових житлових будинків з об`єктами торговельно-офіснорозважального та соціально-побутового призначення.

Колегією суддів встановлено, що у квітні 2014 року Державне підприємство «НДІПроєктреконструкція» провело комплексну державну експертизу проєкту. За результатами якої було складено експертний звіт №38/14-ЦБ від 20.04.2014 (затверджений 25.04.2014).

Так, з розділу Генеральний план вбачається, що відповідно до завдання на проектування в проекті застосовуються типові багатоповерхові житлові секції індустріального виробництва. Забудова території мікрорайону 5,8 Осокорки - Північні поділена на 5 черг. В кожній черзі знаходиться 4-9 типових секцій, які об`єднуються у житлові будинки. У відповідності до діючих норм ДБН 360-92**, Державних санітарних норм і правил забудови населених пунктів, ДСТУ-Н Б В.2.2-27:2010 «Настанова із розрахунку інсоляції об`єктів цивільного призначення» в мікрорайоні, що передбачено розміщення 34 шт. багатоповерхових житлових будинків серій ДБК-3 та ЗЗБК-1, трьох дитячих дошкільних навчальних закладів на 120, 240 та 280 місць, шкільний комплекс на 33+33+22 класи, об`єкти торгівлі, громадського харчування, побутового обслуговування та інших підприємств соціально-гарантованого мінімуму обслуговування населення, які розташовані в окремих блоках соціально-побутового обслуговування, пожежне депо на 6 машин, багатоповерхові наземні гаражі місткістю на 300 та 500 маш./місць (загальної місткістю 800 маш./місць). При розробці генплану територія поділена за функціональним призначенням для забезпечення мінімальної пішохідної доступності та нормативних радіусів обслуговування мешканців даного мікрорайону. Розміщуються різні спортивні майданчики, які об`єднуються з зеленою зоною та створюють єдиний фізкультурно-оздоровчий комплекс для шкільного та дорослого населення мікрорайону. Покриття пішохідних доріжок - асфальтобетон та мощення фігурними елементами (ФЕМ). майданчики спортивні та дитячі - покриття садово-паркового типу (спец. суміш). Біля під`їздів кожної групи житлових будинків проектується гостьова автостоянка для постійного зберігання чи для короткочасного прибування. Відповідно до затвердженого Детального плану території району 5,8 Осокорки-Північні на території мікрорайону запроектовано дві артезіанські свердловини, які забезпечуються нормативними захисними зонами і зручними під`їздами.

Площа ділянки 1-ої черги будівництва 8.21га. Межами ділянки служать: з півдня вул. Колекторна, з півночі - вул. Бориса Гмирі, на сході умовними межами можуть бути - межі інших черг будівництва мікрорайону 5-8, на заході - вул. Єлизавети Чавдар та квартал багатоповерхової забудови - квартал «Молодіжний», що зараз будується.

До першої черги будівництва входять 8 житлових будинків, 3 блоки соціально-побутового обслуговування, дитяча дошкільна установа на 120 місць, ліцей на 22 класи та багатоповерховий наземний гараж на 300 маш./ місць. Блоки соціально-побутового обслуговування розміщуються вздовж вулиць Єлизавети Чавдар та Бориса Гмирі на основних пішохідних підходах до мікрорайону 5-8 та до 1-ої черги будівництва. Перша черга представлена з двох містобудівних утворень (комплекс), яка в свою чергу складається з 4 житлових будинків, які утворюють замкнутий дворовий простір з прибудинковими майданчиками.

Для максимальної доступності та зручності доступу, на перехресті основних пішохідних бульварів розміщуються дитяча дошкільна установа на 120 місць.

З викладеного можна дійти до висновку, що вся територія забудови площею 35,5 га фактично становить єдиний функціональний масив (мікрорайон), де ТОВ «Будеволюція» здійснює поетапне будівництво житлових будинків та об`єктів інфраструктури в рамках одного проєкту.

Наявність садків і шкіл у затвердженому проєкті підтверджує, що відповідач виконав (або зобов`язаний виконати) обсяг робіт із створення соціальної інфраструктури в районі забудови.

Відповідно до пункту 4.1 Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415, до пайової участі у розвитку інфраструктури не залучаються замовники у разі нового будівництва та/або реконструкції на території міста Києва об`єктів будівництва, за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури (дошкільні навчальні заклади, загальноосвітні навчальні заклади).

Також підпункт 2 пункту 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №132-ІХ визначає, що пайова участь не сплачується, зокрема, у разі будівництва:

- будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення;

- об`єктів будівництва за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури.

За вказаних обставин, колегія суддів дійшла до висновку про те, що відповідач звільнений від сплати пайового внеску.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на встановлене вище, колегія суддів дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

За змістом рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації" зазначено, що одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті, вмотивоване рішення дає можливість стороні апелювати проти нього, нарівні з можливістю перегляду рішення судом апеляційної інстанції.

Така позиція є усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи "Серявін та інші проти України", "Проніна проти України") і з неї випливає, що ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до статей 73, 74, 77 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, Північний апеляційний господарський суд приходить до висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки, викладені в рішенні місцевого господарського суду, не відповідають обставинам справи, порушено норми матеріального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи вищевикладене та керуючись статтями керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 2 частини 1 статті 275, статтями 277, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" на рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2025 у справі №910/6151/25 задовольнити.

Рішення Господарського суду міста Києва від 29.07.2025 у справі №910/6151/25 скасувати.

Постановити нове рішення.

Відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Стягнути з Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (01044, місто Київ, вулиця Хрещатик, будинок 36, ідентифікаційний код 04633423) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будеволюція" (01001, місто Київ, вулиця Ольгинська, будинок 3, ідентифікаційний код 34284328) витрати на сплату судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 353 657, 90 грн.

Видати наказ.

Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Матеріали справи №910/6151/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 16.12.2025, після повернення суддів Тищенко А.І. та Михальської Ю.Б. з відрядження.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді Ю.Б. Михальська

А.О. Мальченко