ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

"18" грудня 2025 р. м. Київ Справа №911/3757/25

Суддя Грабець С.Ю., розглянувши

заяву товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК"

до товариства з обмеженою відповідальністю "ХАЙТНЕР АКТИВ"

про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу в сумі 168 661,47 грн,

без повідомлення заявника і боржника

ВСТАНОВИЛА:

12 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» до Господарського суду Київської області надійшла заява товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК" (далі заявник) до товариства з обмеженою відповідальністю "ХАЙТНЕР АКТИВ" (далі боржник) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення боргу в сумі 168 661,47 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Частиною 1 ст. 147 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 148 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 148 Господарського процесуального кодексу України, судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України, у заяві повинно бути зазначено перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

В обґрунтування заяви стягувач послався на порушення відповідачем зобов`язань щодо оплати наданих заявником послуг з постачання електричної енергії, відповідно до умов договору №1-799 про постачання електричної енергії споживачу від 17.10.2023 року, на підтвердження чого надав копії рахунка №1-799/4/1 від 05.05.2025 року, на суму 368 661,47 грн, та акту прийняття-передавання товарної продукції за квітень 2025 р. від 30.04.2025 року.

26 червня 2025 року заявник направив боржнику акт прийняття-передавання товарної продукції за квітень 2025 р. від 30.04.2025 року та рахунок №1-799/4/1 від 05.05.2025 року, що підтверджується описом вкладення в цінний лист №544 від 26.06.2025 року.

Наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов`язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні. Разом із тим лише той факт, що договірні зобов`язання не виконуються, без обґрунтування причин, не вважається наявністю спору про право.

Таким чином, для задоволення заяви про видачу судового наказу, суд повинен перевірити виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, на підставі викладених у ній обставин та доданих до заяви доказів. Звертаючись із заявою про видачу судового наказу, повинен в тому числі подати документи, що свідчать про безспірність його вимог.

Наведене зумовлено тим, що під час розгляду заяви про видачу судового наказу суд не розглядає справу по суті, не встановлює обставин справи та не здійснює оцінку доказів щодо їх змагальності та достовірності, адже наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у господарському судочинстві, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Частиною 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що акт прийняття-передавання товарної продукції за квітень 2025 р. від 30.04.2025 року підписаний лише заявником.

Так, заявником при зверненні до суду не дотримані вимоги, встановлені п. 5 ч. 2 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 152 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу.

Відтак, заява товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК" до товариства з обмеженою відповідальністю "ХАЙТНЕР АКТИВ" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості в сумі 168 661,47 грн задоволенню судом не підлягає.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ч. 1 ст. 73, ч. ч. 1, 3 ст. 74, ч. 1 ст. 147, ч. 1 ст. 148, п. 5 ч. 2, ст. 150, п. 1 ч. 1 ст. 152, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. відмовити заявнику у видачі судового наказу;

2. роз`яснити заявнику, що відповідно до ч. 1 ст. 153 Господарського процесуального кодексу України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 152 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків;

3. направити ухвалу товариству з обмеженою відповідальністю "ВІМК".

Ухвала набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала підписана 18.12.2025 року.

Суддя С. Грабець