РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2025Справа № 910/11172/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Лиськова М.О. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу

За позовом Тренінгового центру прокурорів України

(04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЮРІЯ ІЛЛЄНКА, будинок 81-Б,

)

До Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕНЕГІЯ"

(51400, Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, місто Павлоград, вул. Соборна, будинок 99, )

Про стягнення 55 062,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Тренінговий центр прокурорів України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕНЕГІЯ" про відшкодування збитків за договором поставки № 151 від 14.11.2024 року в розмірі 55 062,00 грн., у тому числі: завдані збитки у розмірі 46 000 грн., неустойку у розмірі 5 842,00 грн. та штраф у розмірі 3 220,00 грн.

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 09.09.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №910/11172/25 та постановив здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Даною ухвалою, суд у відповідності до ст. 165, 166 Господарського процесуального кодексу України встановив відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповіді на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

З метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 09.09.2025 була направлена та доставлено відповідачу в його Електронний кабінет, що підтверджується Довідкою про доставлення процесуального документа до електронного кабінету 10.09.2025.

Отже відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи №910/11172/25, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав.

У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України, не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

Оскільки клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, а наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

З моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо, у зв`язку з чим суд вважає за можливе здійснити розгляд даної справи по суті заявлених вимог.

Будь яких інших заяв, клопотань або заперечень від сторін до суду не надходило.

Оскільки наявні у матеріалах справи документи достатні для прийняття повного та обґрунтованого судового рішення, у відповідності до ч.5 ст.252 Господарського процесуального кодексу України справа розглядається за наявними у справі матеріалами.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

12 листопада 2024 року Позивач оприлюднив на веб-сайті Prozorro протокол розкриття тендерних пропозицій/пропозицій UA-2024-11-07-013361-а та повідомлення про намір укласти договір за результатами закупівлі за запитом (ціни) пропозицій з Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕНЕГІЯ» (далі також - ТОВ «Тенегія», Відповідач, Постачальник) на закупівлю 1000 літр дизельного палива (Євро 5) у талонах.

Між Тренінговим центром прокурорів України та ТОВ «Тенегія» укладено договір поставки (далі-Договір) від 14.11.2024 № 151.

Відповідно до п. 1.1. Договору Постачальник зобов`язується у 2024 році в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати Покупцю товар, зазначений у пункті 1.2. Договору, а Покупець прийняти і оплатити такий товар.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що товаром є дизельне паливо (далі ПММ) в талонах за ДК 021:2015-09130000-9 Нафта і дистиляти (далі - Товар (в талонах)). Відповідно до п. 2.2. Договору товар (в талонах), що поставляється згідно з цим Договором, підлягає обміну у власній роздрібній мережі автозаправних станцій або авторизованих станціях партнерів Постачальника (перелік яких наводиться в Додатку 2) (далі - роздрібна мережа АЗС Постачальника), які за своїми технічними характеристиками повинні відповідати стандартам (технічним умовам) його виробника та технічним вимогам, які встановлені чинними державними стандартами України.

Згідно з п. 4.1. Договору Покупець сплачує вартість ПММ протягом 7 (семи) робочих днів з дня отримання рахунку та видаткової накладної за наявності бюджетного фінансування. За умовами цього Договору Постачальник зобов`язується безоплатно зберігати ПММ у роздрібній мережі АЗС Постачальника до моменту використання (обміну) усього Товару (в талонах) Покупцем шляхом заправки його транспортних засобів.

Відповідно до п. 3.1. Договору загальна сума Договору визначається на підставі Специфікації (Додаток 1) та становить 46 000,00 грн (сорок шість тисяч гривень 00 коп.), у т.ч. ПДВ 7 666,67 грн.

Покупцем повністю сплачено вартість ПММ, що підтверджується платіжною інструкцією № 1321 від 21 листопада 2024 року.

Як вказує Позивач, Відповідач передав талони на 1000 літрів дизельного пального номіналом по 20 літр кожен Позивачу у строки, що передбачені Договором, а останній прийняв такі талони, що підтверджується видатковою накладною № 0001/0002698 від 21 листопада 2024 року. При цьому строк дії талонів виданих ТЦПУ за договором - 21 листопада 2025 року.

Перехід права власності на ПММ від Постачальника до Покупця відбувається в день отримання Покупцем від Постачальника Товару (в талонах) і підписання Сторонами видаткової накладної та акта приймання-передачі ПММ на відповідальне зберігання Постачальнику відповідно до умов цього Договору (п. 5.1. Договору).

Згідно з п. 5.9 Договору Постачальник зобов`язується безоплатно зберігати ПММ до моменту використання (обміну) усього Товару (в талонах) Покупцем шляхом заправки його транспортних засобів у роздрібній мережі АЗС Постачальника.

Пунктом 5.10 Договору передбачено, що відпуск Постачальником ПММ здійснюється шляхом заправки транспортних засобів Покупця за пред`явленим Товаром (в талонах) номіналом 10 та 20 літрів зі строком дії 12 (дванадцять) календарних місяців (з можливістю одноразового продовження терміну дії ще на 12 2 1 (дванадцять) календарних місяців з дати закінчення терміну їх дії), які є підставою для відвантаження ПММ Постачальником, та не залежить від терміну дії Договору.

Відповідно до п. 5.11. Договору заправка транспортних засобів Покупця здійснюється шляхом обміну Товару (в талонах) в роздрібній мережі АЗС Постачальника на ПММ. Наявність Товару (в талонах) у особи, яка звернулася до однієї із АЗС Постачальника, є підтвердженням повноважень такої особи від Покупця на заправку транспортного засобу.

Пунктами 5.12-5.13 Договору передбачено, що заправка транспортних засобів Покупця в роздрібній мережі АЗС Постачальника здійснюється виключно у їх робочі години шляхом пред`явлення представниками Покупця Товару (в талонах). Факт отримання ПММ підтверджується фіскальним (касовим) чеком. При цьому, Постачальник зобов`язаний забезпечити безперебійну заправку транспортних засобів Покупця у роздрібній мережі АЗС Постачальника відповідно до режиму (розкладу) їх роботи. Таким чином, товар у вигляді талонів було передано ТЦПУ у строки, передбачені Договором, а Постачальник зобов`язувався зберігати ПММ у роздрібних мережах АЗС Постачальника до моменту отримання його в робочі години Покупцем шляхом пред`явлення талонів.

Відповідно до Додатку 2 до Договору, який є його невід`ємною частиною, роздрібна мережа АЗС Постачальника включає в себе 27 (двадцять сім) АЗС, що знаходяться у місті Києві, під брендами АNP та АВІАС ПЛЮС. При цьому з січня 2025 року АЗС під брендами ANP та ABIАС ПЛЮС не здійснюють відпуск ПММ.

21 лютого 2025 року ТЦПУ було надіслано на адресу ТОВ «Тенегія» претензію з вимогою повернути сплачені кошти за ПММ. Втім відповіді на вказану претензію до Позивача від Відповідача не надходило.

З метою перевірки та належної фіксації роботи АЗС, що становлять роздрібну мережу АЗС ТОВ «Тенегія» за договором, ТЦПУ було створено робочу групу з питань перевірки роботи АЗС, яка в ході перевірки зафіксувала, що жодна із АЗС, що складають роздрібну мережу АЗС ТОВ «Тенегія», не здійснює відпуск ПММ.

Звертаючись до суду із позовом, Позивач вкаузє, що ТЦПУ станом на момент звернення з даною позовною заявою ТЦПУ не використано жодного талону для заправки ПММ. Тобто, загальна кількість літрів дизельного пального, що знаходиться на безоплатному зберіганні у Відповідача становить 1000 літрів, що еквівалентно 46 000,00 грн (сорок шість тисяч гривень 00 коп.), у т.ч. ПДВ 7 666,67 грн у відповідності до п. 3.1. Договору.

Таким чином, спір у справі виник у зв`язку із тим, що Покупець, порушуючи умови Договору, не відпустив оплачену продукцію в повному обсязі, внаслідок чого, на день подачу позову у останнього утворилась заборгованість по поставки оплаченої продукції в розмірі 46 000,00 грн.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відтак, між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 ГК України, глави 54 ЦК України (поставка, купівля-продаж).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

У відповідності до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі ст. 663 Цивільного кодексу України, продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Судом встановлено, що на виконання умов Договору Позивач здійснив оплату товару - дизельного палива в талонах ПММ на суму 46 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1321 від 21 листопада 2024 року.

Натомість, Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання передбачені Договором та у строк передбачений умовами укладеного між Сторонами Договором не здійснив поставку оплаченого Товару. У зв`язку з чим, у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованість на загальну суму 46 000,00 грн.

За твердженням Позивача, котре не спростоване Відповідачем, станом на день подання позову зобов`язання з поставки оплаченого товару чи повернення суми оплати товару на загальну суму 46 000,00 грн. Відповідачем не виконано.

Доказів поставки оплаченого товару на загальну суму 46 000,00 грн. матеріали справи не містять. Вказане Відповідачем не заперечується. Таким чином, суд приходить до висновку, що сума заборгованості Відповідача перед Позивачем у розмірі 46 000,00 грн. документально підтверджена та належним чином доведена, а позовні вимоги в цій частині є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Позивачем заявлено до стягнення із Відповідача пеню в розмірі 5 842,00 грн та штраф у розмірі 3220,00 грн. Стосовно вказаних позовних вимог суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

В силу положень ч. 6 ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано. Діючим господарським законодавством не передбачена можливість нарахування пені більше ніж за півроку і цей строк є присікальним.

Оскільки положення договору не містять вказівки на встановлення іншого строку припинення нарахування пені, ніж встановленого в ст. 232 Господарського кодексу України, то нарахування штрафних санкцій припиняється зі сплином 6 місяців.

Відповідно до п. 7.3. Договору у випадку відмови Постачальника від надання ПММ, Товару (в талонах) Покупцю або його недопоставки, чи порушення термінів їх надання, Постачальник сплачує Покупцю неустойку у розмірі 0,1% від вартості недопоставленого ПММ, Товару (в талонах) за кожний день прострочення поставки, а за прострочення понад 30 (тридцять) днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Суд відзначає, що у випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень можливості передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України, відповідно до якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Таким чином, чинне законодавство допускає можливість одночасного стягнення з учасника господарських відносин, що порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені, які не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 30.05.2011 у справі №42/252, від 27.04.2012 у справі №06/5026/1052/2011 та від 09.04.2012 у справі №20/246-08, а також у постанові Вищого господарського суду України від 16.02.2016 у справі № 910/20528/15.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок пені та штрафу і встановив, що суми відповідають вимогам законодавства, зокрема розраховані з моменту виникнення прострочення виконання зобов`язання, а тому визнаються обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 842,00 грн. - пені та 3220,00 грн. - штрафу у розмірі 7 % від вартості Товару.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частиною 1 статті 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2, 3 ст. 80 ГПК України передбачено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Доказів на спростування обставин, повідомлених позивачем, відповідач суду не надав, жодного заперечення проти позову не навів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕНЕГІЯ" (51400, Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, місто Павлоград, вул. Соборна, будинок 99, ) на користь Тренінгового центру прокурорів України (04050, місто Київ, ВУЛИЦЯ ЮРІЯ ІЛЛЄНКА, будинок 81-Б, ) 46 000,00 грн. основного боргу, 5 842,00 грн. пені, 3220,00 грн. - штрафу та 3028,00 грн. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Суддя М.О. Лиськов