УХВАЛА

м. Київ

17.12.2025Справа № 910/14215/25

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВСЬКИЙ КУЛЬТУРНИЙ КЛАСТЕР" (01024, місто Київ, б. Шевченка Тараса, будинок 3) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ж.О.К." (01032, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок 33, офіс 75) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНЖИНІРІНГОВАЯ КОМПАНІЯ ФОРТІС" (01054, місто Київ, вул. Пирогова, будинок 2/37) про стягнення 21744,00 грн,

Представники сторін не викликались.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

17.11.2025 в системі «Електронний суд» представником Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВСЬКИЙ КУЛЬТУРНИЙ КЛАСТЕР" сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ж.О.К." про стягнення збитків в розмірі 21744,00 грн, завдані невиконанням в повному обсязі будівельних робіт за договором підряду від 28 лютого 2020 року №Т-48/20 та була передана 18.11.2025 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.11.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНЖИНІРІНГОВАЯ КОМПАНІЯ ФОРТІС" (01054, місто Київ, вул. Пирогова, будинок 2/37).

05.12.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано клопотання у відповідності до якого представник зазначив, що 25 листопада 2025 року судом винесено ухвалу про відкриття провадження у справі і розгляд справи в спрощеному порядку та 02 грудня 2025 року відповідач сплатив на рахунок позивача зазначену вище суму згідно з платіжною інструкцією № 4840.

05.12.2025 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву про відмову комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВСЬКИЙ КУЛЬТУРНИЙ КЛАСТЕР» від позову про стягнення з відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Ж.О.К.» збитків в розмірі 21744,00 грн. у зв`язку з задоволенням позовних вимог відповідачем.

Окрім того позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачем 2422,40 грн (судовий збір) і 6000 гривень 00 копійок (витрати на правову допомогу зі складання позовної заяви) та закрити провадження у справі № 910/14215/25.

Розглянувши заяви представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадженні у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Оскільки після звернення позивача з даним позовом до суду, відповідачем 02.12.2025 згідно платіжної інструкції №4840 було сплачено Комунальному підприємству виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВСЬКИЙ КУЛЬТУРНИЙ КЛАСТЕР" 21 744,00 грн, провадження у справі підлягає закриттю.

Згідно з ч. 3 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Відповідно ч. 4 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Частиною 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У заяві про відмову від позову представник зазначає, що відповідач задовольнив вимоги позивача після пред`явлення йому позову. Так, оплата надійшла 02 грудня 2025 року, а відповідач отримав позовну заяву 19 листопада 2025 року, що підтверджується поданими раніше доказами копією платіжної інструкції і витягом з сайту Укрпошти. Крім того, ухвала про відкриття провадження по справі, винесена 25 листопада 2025 року, опублікована для загального доступу в Єдиному державному реєстрі судових рішень 26 листопада 2025 року, тобто до задоволення відповідачем позовних вимог позивача.

З огляду на викладене представник просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати, понесені позивачем зокрема судовий збір у розмірі 2422, 40 коп.

Частиною 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки позивач не просить повернути частину судового збору з бюджету та просить покласти його на відповідача з огляду на те, що сума заборгованості була сплачена останнім після подання позовної заяви, суд дійшов висновку, що спір у справі №910/14215/25 виник з вини відповідача, а відтак суд покладає на Товариство з обмеженою відповідальністю "Ж.О.К." витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

У заяві про відмову від позову представник просив стягнути з відповідача, на користь позивача, суму витрат, понесених на правову допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн.

У позовній заяві представник позивача вказав, що: «Орієнтовний (попередній) розмір судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає 2422 гривні 40 копійок (сплачений судовий збір) і 6000 гривень 00 копійок (витрати на правову допомогу зі складання позовної заяви).

Оскільки закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті, у зв`язку з чим і результат вирішення спору відсутній, суд розглядає клопотання про стягнення з відповідача, на користь позивача, суму витрат, понесених на правову допомогу адвоката у розмірі 6000,00 грн.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.

Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.

Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.27,30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України подаються разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

На підтвердження витрат у сумі 6000,00 грн представник позивача надав копії: договору про надання правової допомоги № 24м від 05.11.2025 року; акт приймання передавання наданих послуг за договором №24м про надання правової допомоги від 05.11.2025 на суму 6 000,00 грн; платіжну інструкцію №ККФ4618 від 12.11.2025 на суму 6000,00 грн; ордер на надання правничої допомоги серія АІ №2047955.

05.11.2025 між Адвокатським об`єднанням «СВІДКИ СПРАВЕДЛИВОСТІ» (далі - Адвокатське об`єднання) та Комунальним підприємством виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВСЬКИЙ КУЛЬТУРНИЙ КЛАСТЕР» (далі Клієнт) укладено Договір про надання правової допомоги № 24м (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Адвокатське об`єднання надає Клієнту послуги з юридичної консультації та правового інформування та бере на себе зобов`язання надавати необхідну правову допомогу Клієнту в будь-якому провадженні та/або справі, в яких він бере участь у будь-якому процесуальному статусі та використовувати передбачені чинному законодавстві України засоби, способи і методи захисту з метою повного з`ясування обставин справи і захисту прав і законних інтересів Клієнта (далі - правова/юридична допомога), а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокатському об`єднанню гонорар за надання правової допомоги.

Пунктом 5.1 Договору передбачено, що за надання правової допомоги Клієнт зобов`язується виплачувати гонорар Адвокатському об`єднанню щомісячно за фактично надані послуги. Загальний розмір гонорару за цим договором складає 95000 (дев`яносто п`ять тисяч) гривень.

Актом приймання передавання наданих послуг за договором №24м про надання правової допомоги від 05.11.2025 сторони погодили, що Адвокатське об`єднання надало Клієнту послуги із складання позовної заяви про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Ж.О.К.» збитків, завданих невиконанням будівельних робіт, що включає в себе визначення правової природи спору, оцінка доказів, наявних в Клієнта, аналіз судової практики по аналогічних справах і складання тексту позовної заяви у відповідності до вимог чинного законодавства.

За надані послуги Клієнт сплачує на користь Адвокатського об`єднання 6000 (шість тисяч) гривень 00 копійок, без податку на додану вартість.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).

Від відповідача жодних заперечень не надходило.

Суд звертає увагу, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові від 22.10.2020 Верховного Суду по справі №910/9187/19.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.05.2019 у справі №903/390/18, від 21.01.2020 у справі № 916/2982/16, від 07.07.2020 у справі № 914/1002/19.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (частина 5 статті 126 ГПК України).

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Дана правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Оцінюючи заявлений до відшкодування розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, суд виходить з того, щоб відповідні витрати не мали надмірний характер, а також відповідали критеріям співмірності, розумності та обґрунтованості такого розміру з урахуванням обставин справи.

Вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд не може погодитись, що витрати на професійну правничу допомогу заявлені представником позивача у розмірі 6000,00 грн є співрозмірні з урахуванням ціни позову.

Одночасно судом ураховано кількість та обсяг підготовлених адвокатом позивача процесуальних документів та тривалість розгляду справи судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, заперечення витрат на професійну правничу допомогу, з урахуванням того, що відповідачем було сплачено заборгованість за договором, а також те, що суд дійшов до висновку про неспіврозмірність витраченого адвокатом часу з урахуванням того, що справа не є складною та враховуючи ціну позову 21744,00 грн, витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката покладаються на відповідача та складають 5000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 129, 231, 234, 252 Господарського процесуального кодексу України, п. 5 ч. 1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд

УХВАЛИВ:

1. Закрити провадження у справі №910/14215/25, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

2. Клопотання про стягнення витрат на правову допомогу задовольнити частково.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ж.О.К." (01032, місто Київ, вулиця Льва Толстого, будинок 33, офіс 75, ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) "КИЇВСЬКИЙ КУЛЬТУРНИЙ КЛАСТЕР" (01024, місто Київ, б. Шевченка Тараса, будинок 3, ) судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп.

4. В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

5. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

6. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Північного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її складання.

Повний текст ухвали складено та підписано 17.12.2025

Суддя Владислав ДЕМИДОВ