І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 грудня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/900/25
Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., розглянуто заяву від 12.12.2025 б/н Товариства з обмеженою відповідальністю «Творчий кластер «Ремзавод» про ухвалення додаткового рішення в справі
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Творчий кластер Ремзавод,
предмет спору про стягнення 1 565 281,81 грн;
без виклику (повідомлення) сторін
Повне судове рішення в справі складене та підписане 15.12.2025.
Питання щодо розподілу судових витрат на професійну правову допомогу, понесених сторонами в ході судового розгляду спору, при ухваленні рішення судом не вирішене.
12.12.2025, через систему Електронний суд, відповідач подав заяву про ухвалення додаткового рішення в справі про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 000,00 грн. Повідомив, що попередньо (03.11.2025) до матеріалів справи додано: договір від 03.10.2025 № 415/10 про надання правничої допомоги; додаткова угода від 16.10.2025 № 1 до договору про надання правничої допомоги; акт наданих послуг з правничої допомоги від 31.10.2025 б/н; квитанція до прибуткового касового ордера від 29.10.2025 № 329; ордер на надання правничої допомоги серії СВ № 1144799, виданий 03.10.2025 адвокату Антоновій О.В. Перелічені документи долучені судом до матеріалів справи.
Суд, ухвалою від 15.12.2025, прийняв до розгляду заяву відповідача про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, за письмовими матеріалами, без повідомлення (виклику) сторін; установив позивачу строк по 18.12.2025, для подачі письмових заперечень щодо заяви ТОВ «Творчий кластер «Ремзавод».
Позивач заперечив проти заявленого відповідачем розміру витрат на професійну правничу допомогу в справі з підстав порушення заявником порядку подачі до суду доказів на підтвердження цих витрат. Також, звертав увагу на неспівмірність вартості наданих адвоктам відповідача послуг на правничу допомогу в справі з їх фактичним обсягом, позаяк, відзив на позов, складений за підписом керівника Товариства, в той час як письмові заяви по суті спору, за підписом адвокатом, подані з порушенням порядку, визначеного Господарський процесуальним кодексом України, залишені судом без розгляду їх змісту.
За частинами 1, 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішене питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати без повідомлення учасників справи.
За частиною 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити в зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, відносяться витрати понесені учасником справи на отримання професійної правничої допомоги.
За частиною 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
За частиною 4 статті 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі відмови в позові на позивача.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За приписами частини 3 статті 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Частиною 3 статті 126 ГПК України унормовано, що для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Як вбачається з матеріалів справи, за умовами договору про надання правничої допомоги від 03.10.2025 № 415/10, укладеного між ТОВ «Творчий кластер «Ремзавод» та адвокатом Антоновою Л. В. (пункти 1.1., 1.2., 2.5., 4.3.), клієнт доручив, а адвокат взяв на себе зобов`язання надавати правничу допомогу та захищати інтереси клієнта, представляти його інтереси в будь-яких органах виконавчої та судової влади (...); в межах цього договору клієнт наділів адвоката всіма процесуальними правами, передбаченими чинним законодавством, у тому числі, але не виключно, самостійно формувати правову позицію, складати та підписувати процесуальні документи, брати участь у судових засіданнях у судах усіх інстанцій, ознайомлюватись з матеріалами судових справ тощо.
Адвокат має право на винагороду (далі гонорар) за виконання дій по наданню правничої допомоги, а також на компенсацію понесених витрат, пов`язаних з виконанням цього договору. Сума гонорару включає кошти, що вносяться клієнтом на покриття фактичних витрат, пов`язаних з виконанням договору. Вартість послуг, що надаються адвокатом клієнту за цим договором, встановлюється в додаткових угодах, що є його невід`ємною частиною.
За додатковою угодою від 16.10.2025 № 1 до договору про надання правничої допомоги від 03.10.2025 № 415/10, адвокат здійснює представництво інтересів клієнта, передбачених у п. 1.1. цього договору, юридичні консультації, правовий супровід у суді першої інстанції справи № 927/900/25 в провадженні Господарського суду Чернігівської області, вартість послуги складає 20 000,00 грн. Гонорар у розмірі 20 000,00 грн виплачується адвокату в наступному порядку: з дня підписання цього договору та додаткової угоди до нього, клієнт сплачує адвокату гонорар у вигляді авансу в готівковій формі в розмірі 20 000,00 грн.
Адвокат Антонова Л. О. представляла інтереси ТОВ «Творчий кластер «Ремзавод» у цій справі на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії СВ № 1144799, виданого 03.10.2025, у рахунок вартості послуг якої Товариство сплатило в готівковій формі 20 000,00 грн згідно з квитанцією до прибуткового касового ордеру від 29.10.2025 № 329.
31.10.2025, сторонами, на виконання умов договору про надання правничої допомоги від 03.10.2025 № 415/10 та додаткової угоди від 16.10.2025 № 1 до нього, складено та підписано акт наданих послуг з правничої допомоги, за яким адвокатом Антоновою Л.О. надано, а клієнтом ТОВ «Творчий кластер «Ремзавод» отримано послуги з правничої допомоги, що включають: юридичну консультацію, за місцем знаходження Товариства, з питань фактичного користування земельною ділянкою, яка знаходиться під об`єктами нерухомості (витрачено 2 год робочого часу); юридичну консультацію, за місцем знаходження Товариства, з питань представництва інтересів Товариства в справі № 927/900/25 в проваджені Господарського суду Чернігівської області (витрачено 2 год робочого часу); складання та направлення адвокатських запитів в інтересах клієнта та ознайомлення з документами з метою надання додаткових пояснень у справі № 927/900/25 (витрачено 1 годину робочого часу); узгодження правової позиції з клієнтом для написання та подачу додаткових пояснень у справі (витрачено 5 годин робочого часу); супровід справи № 927/900/25 у суді першої інстанції (орієнтовно три засідання) (витрачено 3 години робочого часу).
Згідно з актом наданих послуг з правничої допомоги в справі, адвокатом відповідача (за наведеним переліком) витрачено 13 годин робочого часу, з урахуванням якого вартість наданих послуг у цій справі 20 000,00 грн.
За п. 1 частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).
Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин 2, 3 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України, за змістом яких сторони мають подати суду докази на підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру. Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 висловлена правова позиція, що домовленість про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такою, що склалась між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та значенням для сторін.
За приписами частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України.
Частинами 5, 6 цієї статті передбачено, що в разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Позивач заперечив проти заявленого відповідачем розміру витрат на правничу допомогу в цій справі, в тому числі з підстав не співрозмірності вартості цих послуг до їх фактичного обсягу, що враховано судом при ухвалені додаткового рішення в справі.
Водночас суд відхилив, як безпідставні, заперечення позивача, в частині порушення порядку подачі доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу в справі, позаяк, такі докази залучені до матеріалів справи в ході судового розгляду спору (03.11.2025), їх оцінка при ухвалення судового рішення в справі, не надавалась.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях: від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної в них інформації.
Зокрема, чи відповідають зазначені в документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено в документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.
Такі докази, відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно зі статтею 74 ГПК України сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та в сукупності відповідати вимогам статей 75 79 ГПК України.
Матеріалами справи підтверджується, що під час судового розгляду, адвокат Антонова Л.В. здійснювала правовий супровід цієї справи, представляючи інтереси Товариства в судових засіданнях: 03.11.2025, 26.11.2025 та 10.12.2025.
Також, адвокатом Антоновою Л.В., від імені Товариства, подано до матеріалів справи додаткові пояснення по суті позовних вимог (датовані 03.11.) та доповнення до відзиву на позов (датовані 14.11., зміст яких залишений судом без розгляду; протоколи судових засідань 03.11.2025 та 26.11.2025); зокрема, в матеріалах справи відсутні адвокатські запити щодо збору додаткових доказів (про що зазначено в акті наданих послуг від 31.10.2025); з урахуванням наведеного, суд у цій частині не розподіляє витрати відповідача на правничу допомогу в справі (сумарно 8000,00 грн).
Здійснивши аналіз матеріалів справи, з урахуванням вимог частин 4, 5 статті 129 ГПК України, суд дійшов висновку, що за рахунок позивача підлягають відшкодуванню судові витрати відповідача на правничу допомогу в цій справі в сумі 12 000,00 грн, що є співмірним до обсягу фактично наданих адвокатом послуг (формування правової позиції та її узгодження з відповідачем; представництво інтересів відповідача в судових засіданнях 03.11.2025, 26.11.2025, 10.12.2025).
Керуючись статтями 123, 126, 129, 233, 238, 244 ГПК України, господарський суд
Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
3. В іншій частині заяви, відмовити.
Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.
У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини додаткового рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду, в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.
Суддя А.В. Романенко