ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2025 р. Справа№ 911/2049/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Овчинніковій Я.Д.,

за участю представників:

від позивача - представник не прибув,

від відповідача - Вишневська О.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "ЕНЕРГІЯ" на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.10.2025 про закриття провадження у справі №911/2049/25 (суддя Антонова В.М., повна ухвала складена - 22.10.2025) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Приватного акціонерного товариства "ЕНЕРГІЯ" про стягнення 9 387 573, 35 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "ЕНЕРГІЯ" (надалі - відповідача) про стягнення 9 387 573, 35 грн.

Позовні вимоги, обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх грошових зобов`язань за договором постачання природного газу №5535-ТКЕ(23)-17 від 11.09.2023, у частині повної та своєчасної оплати спожитого газу.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2025 закрито провадження в справі № 911/2049/25 за відсутністю предмета спору; стягнуто з відповідача на користь позивача 112 650 грн 88 коп. судового збору.

Так, оскільки на момент розгляду даної справи предмет спору припинив своє існування (сплата боргу відповідачем), суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі згідно із п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскільки відповідачем сплачено заборгованість після пред`явлення позову позивачем до суду та спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача, судові витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача відповідно до ч. 9 ст. 129 ГПК України.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказану ухвалу суду в частині покладення на нього судового збору.

Апеляційна скарга обґрунтована неправильним застосуванням місцевим господарським судом частини дев`ятої статті 129 ГПК України та пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

В судовому засіданні представник апелянта - відповідача у справі підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Позивач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином; про що свідчить довідка про доставку електронного документа (ухвали суду про призначення справи до розгляду на 08.12.2025) до його електронного кабінету.

Будь - яких заяв, клопотань щодо неможливості бути присутнім у даному судовому засіданні від позивача до суду не надійшло.

Слід також зазначити, що явка представників сторін не визнавалася обов`язковою, певних пояснень суд не витребував.

Враховуючи належне повідомлення позивача, а також з урахуванням того, що неявка його представника в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Відповідно до ч. 1 ст. 271 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної ухвали, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала місцевого господарського суду - скасуванню в частині покладення на відповідача судового збору, з наступних підстав.

Як вже вказувалося, необхідність стягнення з відповідача судового збору судом першої інстанції обґрунтовано тим, що оскільки спір доведено до суду внаслідок неправильних дій відповідача і погашення основного боргу за позовом відбулося вже після його подання, то витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви покладаються на Приватне акціонерне товариство "ЕНЕРГІЯ" відповідно до частини 9 статті 129 ГПК України.

Відповідно до частини 2 статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлено Законом України "Про судовий збір".

Згідно із пунктом 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" визначено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Наведеною нормою Закону України "Про судовий збір" передбачено повернення судового збору в разі закриття (припинення) провадження у справі.

Пунктом 2 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 903/181/19 викладено таку правову позицію: "лише висновок суду першої інстанції про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково свідчить про вирішення спору по суті розглянутих вимог. Натомість, у тому випадку, коли в резолютивній частині судового рішення зазначається про закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у зв`язку з відсутністю предмету спору, спір по суті у відповідній частині не вирішується, навіть якщо розгляд справи по суті закінчується ухваленням рішення суду, без постановлення відповідної ухвали, як окремого процесуального документа.

Відповідно, у такому разі (закриття провадження у справі щодо частини із заявлених вимог у резолютивній частині рішення) норма частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, не застосовуються і не може бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у повному обсязі, в тому числі і щодо частини із заявлених вимог, за якою провадження було закрито.

Верховний Суд підкреслює, що у зазначеній нормі Господарського процесуального кодексу України йдеться про здійснення розподілу судових витрат між сторонами у справі у разі вирішення спору по суті. Водночас, така норма не застосовується, якщо Закон України "Про судовий збір" у такому випадку передбачає повернення судового збору з Державного бюджету України.

Зокрема, у пункті 5 частини 1 статті 7 цього Закону прямо встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях".

Подібний за змістом висновок щодо застосування приписів частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, пункту 5 частини 1 статті 7 Закон України "Про судовий збір" викладений також у постановах Верховного Суду від 06.09.2021 у справі № 910/8775/20, від 23.01.2024 у справі № 910/7984/22 та від 28.01.2025 у справі № 910/11845/23, на які посилається скаржник у касаційній скарзі.

Суд погоджується з доводами скаржника, викладеними в апеляційній скарзі, стосовно безпідставного стягнення судом першої інстанції з відповідача на користь позивача судового збору з посиланням на положення частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення, у зв`язку з чим результат вирішення спору відсутній.

Відтак з урахуванням положень пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" наведений припис частини 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України застосований бути не може до суми боргу щодо якого було закрито провадження у справі.

З огляду на викладене суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими твердження скаржника щодо неправильного застосування судом першої інстанції приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України без урахування приписів пункту 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір".

Суд погоджується з доводами скаржника стосовно безпідставного стягнення з відповідача на користь позивача судового збору нарахованого, виходячи із суми боргу, щодо якого було закрито провадження у справі.

За наведених обставин, колегія суддів вважає наявними підстави для скасування оскаржуваної ухвали в частині покладення на відповідача судового збору та повертає витрати по його сплаті позивачу з Державного бюджету України, враховуючи наявність відповідного клопотання у справі, поданого Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до суду першої інстанції.

Стосовно судового збору за подання апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що оскільки його не було оплачено скаржником з огляду на відсутність підстав для сплати за подання апеляційної скарги на ухвалу щодо розподілу судових витрат, відповідно розподіл судового збору апеляційним судом не здійснюється.

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "ЕНЕРГІЯ" на ухвалу Господарського суду Київської області від 21.10.2025 про закриття провадження у справі №911/2049/25 в частині стягнення судового збору задовольнити повністю.

2. Ухвалу Господарського суду Київської області від 21.10.2025 про закриття провадження у справі №911/2049/25 скасувати в частині покладення на відповідача судового збору.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд.1, ) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 112 650, 88 грн, сплачений згідно платіжної інструкції від 23.05.2025 №.

Підставою повернення судового збору є дана постанова підписана судом та скріплена печаткою суду.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена: 17.12.2025 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко