ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р. Справа № 927/413/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 18.12.2025

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Терравітал

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2025

повний текст рішення складено 27.08.2025

у справі № 927/413/25 (суддя Романенко А.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Терравітал"

до 1. Остерської міської ради

2. Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Євминка"

про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним договору оренди землі, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Терравітал" (позивач) звернулось до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Остерської міської ради (відповідач-1) та Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Євминка" (відповідач-2), в якому викладено позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- визнати незаконним та скасувати рішення Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 20.08.2019 (правонаступником якої є Остерська міська рада);

- визнати недійсним договір оренди землі, укладений 21.08.2019 між Євминською сільською радою та Сільськогосподарським виробничим кооперативом "Євминка".

Позовні вимоги мотивовано протиправним вибуттям зі строкового оплатного користування позивача земельних ділянок (невитребуваних паїв, у тому числі ріллі площею 100,5457 га), наданих йому в оренду за чинним розпорядженням Козелецької районної державної адміністрації від 22.12.2018 № 892, на підставі якого між Козелецькою РДА та позивачем укладений договір оренди землі від 29.12.2018 зі строком дії 25 років.

Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 30.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 927/413/25, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

09.07.2025 Господарським судом Чернігівської області закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2025 у справі № 927/413/25 в задоволенні позову відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що оскарження рішення органу місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки іншому користувачу є неналежним способом захисту, оскільки таке рішення вже реалізоване шляхом укладення відповідного договору оренди, а тому не створює для орендаря жодних правових наслідків, як не створить їх і його скасування, тому задоволення позовної вимоги про визнання незаконним та скасування рішення Євминської сільської ради після його виконання (реалізації) не призведе до поновлення прав позивача на земельні ділянки. Крім того, позивачем не доведено наявність у нього речових прав (права оренди) на спірні земельні ділянки, оскільки відсутність реєстрації договору оренди унеможливлює виникнення права оренди у позивача, отже вимога про визнання недійсним договору оренди не забезпечить відновлення порушеного права позивача, оскільки рішення суду у даній справі не є підставою для внесення відповідного запису в Реєстр та зумовлює необхідність вжиття додаткових заходів та повторного звернення до суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2025 у справі № 927/413/25, 16.09.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Терравітал звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2025 у справі № 927/413/25 та прийняти нове, яким визнати незаконним та скасувати рішення Євминської сільської ради від 20.08.2019, визнати недійсним договір оренди землі від 21.08.2019 між Євминською сільською радою та Сільськогосподарським виробничим кооперативом Євминка.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийнято без з`ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що (1) передані СВК «Євминка» земельні ділянки за кадастровими номерами співпадають з земельними ділянками, наданими в оренду ТОВ Терравітал, що є подвійним розпорядженням землею та прямим порушенням права орендаря; (2) відповідно до ст. 21 ЦК України та ст. 155 ЗК України суд може визнати незаконним акт органу влади, якщо він порушує права особи, тому позивачем обрано належний спосіб захисту порушеного права; (3) судом не враховано подані позивачем акти приймання-передачі земель та документи, які підтверджують фактичне користування цими землями.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Терравітал у справі № 927/413/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Гончаров С.А., Тищенко О.В.

17.09.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи № 927/413/25.

30.09.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 927/413/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.10.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Терравітал на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2025 у справі № 927/413/25 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

14.10.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Терравітал звернулось до Північного апеляційного господарського суду з заявою про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.10.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 927/413/25 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Терравітал на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2025 та призначено розгляд справи на 20.11.2025.

23.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Терравітал надійшли додаткові пояснення, в яких ТОВ Терравітал підтверджує, що договір оренди землі від 29.12.2018 не був зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, однак зазначає, що відсутність реєстрації права оренди за договором у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не призводить до припинення чи недійсності самого договору, який є дійсним та укладеним на даний час, а факт укладення договору не залежав та не залежить від наявності чи відсутності реєстрації договору. При цьому зазначає, що позивач був позбавлений можливості здійснити реєстрацію права оренди внаслідок протиправної реєстрації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права оренди на орендовані земельні ділянки за СВК "Євминка".

28.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Сільськогосподарського виробничого кооперативу "Євминка" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі. Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до того, що з укладенням договору оренди рішення органу місцевого самоврядування чи іншого уповноваженого органу припиняє свою дію у зв`язку з його виконанням (вичерпанням його дії); право користування землею виникає у особи з моменту реєстрації такого права, доказом чого є витяг з Державного реєстру речових прав, будь-які інші документи (акти приймання-передачі, докази оплати, тощо) не підтверджують право користування землею. Також зазначає, що подання додаткових пояснень іншим представником ТОВ Терравітал свідчить про спробу зміни правової позиції позивача у зв`язку зі зміною представника.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2025 розгляд справи відкладено на 18.12.2025.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Терравітал слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2025 у справі № 927/413/25 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом Чернігівської області та перевірено судом апеляційної інстанції, 29.12.2018 між Козелецькою районною державною адміністрацією Чернігівської області (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Терравітал» (орендар) укладено договір оренди землі (надалі - договір), відповідно до пунктів 1, 2 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки - невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) до часу їх витребування власниками (далі - земельні ділянки), за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за кадастровими номерами (згідно з додатком № 2), що розташовані на території Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 323,4552 га, в тому числі рілля - 100,5457 га, сіножаття - 147,4860 га, пасовища - 75,4235 га.

Договір укладено строком на 25 (двадцять п`ять) років. Після закінчення строку його дії, орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору).

За актом приймання-передачі від 29.12.2018 орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровими номерами (згідно з додатком № 2) загальною площею 323,4552 га, з них: рілля - 100,5457 га, сіножаття - 147,4860 га, пасовища - 75,4235 га.

Відповідно до додатку № 2 орендарю в строкове платне користування передано земельні ділянки з кадастровими номерами, зокрема: :34:170:0227, площею 1,7142 га; :34:170:0228, площею 1,7287 га; :34:169:1232, площею 1,8175 га; :34:170:2232, площею 0,2776 га; :34:169:0233, площею 1,9876 га; :34:169:0237, площею 1,7144 га; :34:168:0254, площею 2,0959 га; :34:168:0255, площею 2,0957 га; :34:168:0256, площею 2,0958 га; :34:168:0257, площею 2,0958 га; :34:168:0258, площею 2,0957 га; :34:168:0262, площею 2,0952 га; :34:168:0263, площею 2,0951 га; :34:168:0264, площею 2,0951 га; :34:168:0265, площею 2,0951 га; :34:168:0266, площею 2,0951 га; :34:168:0267, площею 2,0951 га; :34:168:0268, площею 2,0951 га; :34:168:0269, площею 2,1110 га; :34:168:0270, площею 2,0970 га; :34:168:0271, площею 2,1321 га; :34:168:0272, площею 2,4211 га; :34:168:0276, площею 2,0952 га; :34:168:0281, площею 2,0951 га; :34:168:0282, площею 2,0951 га; :34:168:0283, площею 2,0952 га; :34:168:0284, площею 2,0951 га; :34:175:0291, площею 2,0951 га; :34:175:0302, площею 2,0951 га; :34:175:0303, площею 2,0950 га; :34:175:0318, площею 2,0951 га; :34:175:0322, площею 2,0951 га; :34:175:0323, площею 2,0952 га; :34:175:0339, площею 2,1001 га; :34:176:0344, площею 2,3180 га; :34:207:0345, площею 2,0953 га; :34:207:0352, площею 2,0951 га; :34:208:0368, площею 2,0951 га; :34:180:0373, площею 2,0950 га; :34:180:0378, площею 2,0951 га; :34:181:0407, площею 2,0954 га; :34:182:0429, площею 2,3570 га; :34:171:0491, площею 2,3487 га; :34:171:0492, площею 2,2731 га; :34:171:0493, площею 2,3492 га; :34:171:0494, площею 2,1626 га; :34:187:0639, площею 2,0952 га.

20.08.2019 Євминською сільською радою Козелецького району Чернігівської області прийнято рішення «Про передачу в оренду невитребуваних земельних ділянок (паїв) та укладення договору оренди невитребуваних паїв з СВК «Євминка», яким надано дозвіл на передачу в оренду невитребуваних земельних ділянок (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 100,9569 га, з них: ріллі 100,9569 га на території Євминської сільської ради та вирішено укласти договір оренди невитребуваних паїв загальною площею 100,9569 га, з них ріллі 100,9569 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з додатком 1, терміном на 10 років.

21.08.2019 між Євминською сільською радою (орендодавець) та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Євминка» (орендар) укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування невитребувані земельні ділянки (паї) сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області (п. 1 договору).

Відповідно до п. 2 договору в оренду передаються невитребувані земельні ділянки (паї) загальною площею 100,9569 умовних кадастрових гектарів, у тому числі ріллі - 100,9569 га; кадастрові номери та площі ділянок визначені в додатку № 1 до договору.

Договір укладено на 10 років (п. 8 договору).

На підставі акту приймання-передачі від 21.08.2019 орендодавець передав, а орендар прийняв у користування невитребувані земельні ділянки (паї) загальною площею 100,9569 га, в тому числі: рілля 100,9569 га, які знаходяться на території Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Посилаючись на те, що внаслідок прийняття оскаржуваного рішення Євминської сільської ради, укладення договору оренди землі від 21.08.2019 та реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права оренди СВК «Євминка» на спірні земельні ділянки, порушено право користування ТОВ «Терравітал» тими самими земельними ділянками, які передані в оренду ТОВ «Терравітал» згідно договору оренди землі, укладеного 29.12.2018 з Козелецькою районною державною адміністрацією Чернігівської області, який станом на момент звернення позивача до суду з даним позовом є чинним.

Відповідач-2 проти позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що в ТОВ «Терравітал» в силу статті 125 Земельного кодексу України не виникло право оренди на спірні земельні ділянки у зв`язку з невчиненням дій щодо реєстрації права оренди на них у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Крім того, відповідач-2 наголошує, що в 2012 році отримав від Козелецької РДА (розпорядника земельних ділянок) дозвіл на розроблення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості).

У спростування доводів відповідача-2 позивач зазначає, що право оренди на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, надані в оренду органами державної влади, органами місцевого самоврядування здійснюється без державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки в Державному реєстрі прав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відносини, пов`язані з орендою землі (невитребуваних земельних часток (паїв)) регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" та іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до частини 3 статті 2 Земельного кодексу України (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) об`єктами земельних відносин є землі в межах території України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї).

Згідно зі статтею 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) сільські, селищні, міські ради приймають рішення щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) у межах населених пунктів, а районні державні адміністрації - за межами населених пунктів.

За змістом статті 13 названого Закону земельні ділянки за рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації можуть передаватися в оренду для використання за цільовим призначенням на строк до моменту отримання їх власниками державних актів на право власності на земельну ділянку, про що зазначається в договорі оренди земельної ділянки, а власники земельних часток (паїв) чи їх спадкоємці, які не взяли участь у розподілі земельних ділянок, повідомляються про результати проведеного розподілу земельних ділянок у письмовій формі, в разі якщо відоме їх місцезнаходження.

Стаття 30 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначала, що право оренди на нерозподілені (невитребувані) земельні ділянки, земельні ділянки, що залишилися у колективній власності, надані в оренду в порядку, визначеному статтями 13 та 14-1 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", здійснюється без державної реєстрації права власності на такі земельні ділянки в Державному реєстрі прав.

Як встановлено судом, 29.12.2018 між Козелецькою районною державною адміністрацією Чернігівської області, як орендодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Терравітал», як орендарем, укладено договір оренди землі, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування на 25 (двадцять п`ять) років земельні ділянки - невитребувані (нерозподілені) земельні частки (паї) до часу їх витребування власниками (далі - земельні ділянки), за цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, за кадастровими номерами (згідно з додатком № 2), що розташовані на території Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області. В оренду передаються земельні ділянки загальною площею 323,4552 га, в тому числі рілля - 100,5457 га, сіножаття - 147,4860 га, пасовища - 75,4235 га.

Для вказаного виду договорів встановлена спеціальна процедура реєстрації, яка визначена у Порядку реєстрації договорів оренди земельної частки (паю) (надалі Порядок № 119), затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 24.01.2000 № 119 на виконання Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення реформування аграрного сектора економіки" від 03.12.1999 № 1529.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 119 реєстрація договорів оренди земельних часток (паїв) проводиться виконавчими комітетами сільської, селищної, міської ради за місцем розташування земельної частки (паю).

Пунктом 3 Порядку № 119 визначено, що для реєстрації договору оренди земельної частки (паю) орендодавець подає особисто або надсилає поштою до відповідного виконавчого комітету органу місцевого самоврядування договір оренди у двох примірниках, сертифікат на право на земельну частку (пай). Виконавчий комітет сільської, селищної, міської ради перевіряє у дводенний термін подані документи, реєструє або готує обґрунтований висновок про відмову в реєстрації.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 119 договір оренди земельної частки (паю) реєструється у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв), що ведеться за формою згідно з додатком. Датою реєстрації договору оренди земельної частки (паю) є дата внесення відповідного запису до цієї Книги.

Згідно з пунктом 5 Порядку № 119 на обох примірниках договору оренди земельної частки (паю) ставиться штамп із зазначенням дати реєстрації та номера запису, а також з підписом особи, яка зареєструвала договір.

За змістом статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

З системного аналізу наведених вище положень Порядку № 119 та статті 125 Земельного кодексу України слідує, що на Козелецьку районну державну адміністрацію Чернігівської області було покладено обов`язок з його реєстрації в установленому Законом порядку, а на ТОВ «Терравітал» - обов`язок зареєструвати право оренди на спірні земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

Разом з тим, установлені фактичні обставини у даній справі свідчать про те, що договір оренди землі від 29.12.2018 у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) не зареєстровано, відмітки про реєстрацію цього договору в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) не містить.

Крім того, матеріали справи свідчать, що право оренди на спірні земельні ділянки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяження ТОВ «Терравітал» не зареєстровано.

Колегія суддів відмічає, що у поданих до Північного апеляційного господарського суду додаткових поясненнях ТОВ Терравітал підтвердило, що договір оренди землі від 29.12.2018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано не було.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у ТОВ «Терравітал» не виникло право оренди невитребуваних (нерозподілених) земельних часток (паїв).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 24.04.2021 у справі № 914/2179/19.

01.01.2019 набув чинності Закон України від 10.07.2018 № 2498-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", яким внесені зміни до Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)". Зокрема, повноваження щодо розпорядження невитребуваними земельними ділянками (надання їх в оренду) перейшли від районних державних адміністрацій до сільських, селищних, міських рад.

20.08.2019 Євминською сільською радою Козелецького району Чернігівської області прийнято рішення «Про передачу в оренду невитребуваних земельних ділянок (паїв) та укладення договору оренди невитребуваних паїв з СВК «Євминка», яким надано дозвіл на передачу в оренду невитребуваних земельних ділянок (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 100,9569 га, з них: ріллі 100,9569 га на території Євминської сільської ради та вирішено укласти договір оренди невитребуваних паїв загальною площею 100,9569 га, з них ріллі 100,9569 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно з додатком 1, терміном на 10 років.

На підставі вказаного рішення, 21.08.2019 між Євминською сільською радою, як орендодавцем, та Сільськогосподарським виробничим кооперативом «Євминка», як орендарем, укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування невитребувані земельні ділянки (паї) сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Пунктом 2 договору визначено, що в оренду передаються невитребувані земельні ділянки (паї) загальною площею 100,9569 умовних кадастрових гектарів, у тому числі ріллі - 100,9569 га; кадастрові номери та площі ділянок визначені в додатку № 1 до договору.

За актом приймання-передачі від 21.08.2019 орендодавець передав, а орендар прийняв у користування невитребувані земельні ділянки (паї) загальною площею 100,9569 га, в тому числі: рілля 100,9569 га, які знаходяться на території Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області.

Судом встановлено, що Євминською сільською радою договір оренди землі від 21.08.2019 відповідно до Порядку № 119 у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) не зареєстровано, відмітки про реєстрацію цього договору в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) не містить.

В свою чергу, на підставі договору оренди землі від 21.08.2019 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень за СВК «Євминка» зареєстровано право оренди на спірні земельні ділянки

Дослідивши зміст додатку № 1 до рішення від 20.08.2019 Євминської сільської ради та додатку № 1 до договору оренди землі від 21.08.2019, судом встановлено, що кадастрові номери 47 (сорока семи) земельних ділянок співпадають з кадастровими номерами та площами земельних ділянок, які були передані в оренду за договором оренди землі від 29.12.2018 ТОВ «Терравітал» та одночасно в оренду на підставі договору оренди землі від 21.08.2019 передані СВК «Євминка».

Вказані обставини стали підставою для звернення ТОВ «Терравітал» до суду з позовом про (1) визнання незаконним та скасування рішення Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 20.08.2019 (правонаступником якої є Остерська міська рада) та (2) визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 21.08.2019 між Євминською сільською радою та СВК "Євминка".

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Згідно з частиною першою статті 144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до частини 1 статті 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Разом з цим, частиною 1 статті 21 Цивільного кодексу України передбачено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Згідно з ч. 10 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають, в тому числі, обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Положеннями статті 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За приписами частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово виснувала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідками.

Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, тобто вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Вирішуючи господарський спір, суд з`ясовує, чи наявне у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи відбулося його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги. В іншому випадку у позові належить відмовити.

Необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність відповідного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та факт порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Тому на позивача покладено обов`язок обґрунтувати свої вимоги поданими до суду доказами, тобто довести, що його права та інтереси порушуються, оспорюються чи не визнаються, а тому потребують захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 923/733/19.

На переконання колегії суддів, оскарження рішення органу місцевого самоврядування про надання в оренду земельної ділянки іншому користувачу є неналежним способом захисту, оскільки таке рішення вже реалізоване шляхом укладення відповідного договору оренди, а тому не створює для орендаря жодних правових наслідків, як не створить їх і його скасування.

Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 910/6701/20, від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19, від 08.11.2022 у справі № 910/18853/21, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 18.08.2021 у справі № 910/6701/20, від 05.10.2022 у справі № 922/1830/19, від 08.11.2022 у справі № 910/18853/21, від 20.09.2023 у справі № 910/3453/22, від 26.06.2024 у справі № 904/4993/20.

За встановлених обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність висновку суду першої інстанції, що задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Євминської сільської ради після його виконання, тобто після укладення на його підставі договору оренди землі від 21.08.2019 з СВК «Євминка», не призведе до поновлення прав ТОВ «Терравітал» на земельні ділянки.

Таким чином, в задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення Євминської сільської ради Козелецького району Чернігівської області від 20.08.2019 слід відмовити через неналежність обраного ТОВ «Терравітал» способу захисту прав за встановлених судом вище обставин.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт "в" частини третьої статті 152 Земельного кодексу України).

Відповідно до частини другої статті 152 Земельного кодексу України землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Як зазначалося судом, ТОВ «Терравітал» обов`язку з реєстрації речового права (права оренди) відносно спірних земельних ділянок в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не виконало.

Запис про речове право (право оренди) ТОВ «Терравітал» щодо спірних ділянок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень відсутній.

Додатково колегія суддів зауважує, що доказів на підтвердження фактичного виконання договору оренди землі від 29.12.2018, зокрема, в частині декларування ТОВ «Терравітал» податкових зобов`язань зі сплати земельного податку та проведення орендних платежів за цим договором матеріали справи не містять, позивачем до суду не представлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про законність висновку суду першої інстанції, що задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі, укладеного 21.08.2019 між Євминською сільською радою та СВК "Євминка", за наявності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про речове право (право оренди) СВК "Євминка" на спірні земельні ділянки, не забезпечить відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, з огляду на те, що ухвалене за наслідками розгляду даної справи рішення суду не є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

За встановлених вище обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність рішення суду першої інстанції про відмову в позові.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судом першої інстанції зібраних у справі доказів, саме тільки посилання скаржника на те, що суд не в повному обсязі дослідив докази та не з`ясував дійсні обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів оскаржуване судове рішення. Натомість зміст апеляційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи скаржника зводяться здебільшого до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів.

На переконання колегії суддів, зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення судом обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, а доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного судового рішення у цій справі.

Незгода скаржника з рішенням суду першої інстанції або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішенні, не свідчать про його незаконність.

За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Терравітал" слід відмовити, а рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2025 у справі № 927/413/25 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Терравітал" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2025 у справі № 927/413/25 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 25.08.2025 у справі № 927/413/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи № 927/413/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.12.2025.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко