ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"10" грудня 2025 р. м. Київ

Справа № 910/11329/25

Господарський суд Київської області у складі:

судді Ейвазової А.Р.,

за участі секретаря судового засідання Стаднік Є.О., розглянувши в підготовчому засіданні справу за позовом Коцюбинської селищної ради Бучанського району Київської області до Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд» про припинення договору оренди землі та повернення земельної ділянки, за участі представників від:

позивача Погонець О.В. (витяг з ЄДР);

відповідача не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

Коцюбинська селищна рада Бучанського району Київської області (далі позивач, Коцюбинська селищна рада) звернулася до Господарського суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд» (далі відповідач, АТ «Позняки-Жил-Буд») та просить:

- припинити договір оренди земельної ділянки від 01.06.2004 №47, укладений між Коцюбинською селищною радою та Закритим акціонерним товариством «Позняки-Жил-Буд», шляхом його розірвання;

- повернути об`єкт оренди - земельну ділянку площею 0,5927га, яка знаходиться в смт. Коцюбинське, вул. Доківська, 2.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що сторонами укладено договір оренди від 01.06.2004 №47, до якого укладено додаткову угоду від 31.10.2014, що не зареєстрована в установленому порядку, якою змінено площу орендованої земельної ділянки, кадастрові номери та цільове призначення земельних ділянок, що перестали відповідати інформації з Державного земельного кадастру (далі ДЗК). Позивач вважає, що нездійснення реєстрації додаткової угоди від 31.10.2014 та невідповідність інформації з ДЗК щодо земельної ділянки умовам договору свідчить про те, що право оренди у відповідача на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:031:0011 та :01:031:0027 не виникало (а.с.1-6).

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.09.2025 матеріали позовної заяви передано на розгляд до Господарського суду Київської області за підсудністю (а.с.49-51).

Позовна заява надійшла до Господарського суду Київської області 06.10.2025 та відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.10.2025 передана судді Ейвазовій А.Р. (а.с.54, 56).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2025 відкрито провадження у справі за відповідним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання на 19.11.2025 о 14:00, визнано явку сторін обов`язковою, а також встановлено строк відповідачу для подання відзиву на позов (а.с.120-122).

Відповідна ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 21.10.2025 о 15:30 позивачу; 21.10.2025 о 15:24 - відповідачу (а.с.123-124).

Ухвала суду, як вбачається із змісту п.1 ч.1 ст.232 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), є видом судового рішення.

В силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Таким чином, відповідна ухвала вважається врученою сторонам 21.10.2025.

04.11.2025 представник відповідача - Когута С.С. ознайомився з матеріалами справи (а.с.126).

14.11.2025 через систему «Електронний суд» позивачем подано клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, призначеного на 19.11.2025, на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю представника позивача в іншому судовому процесі (а.с.127).

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.11.2025 судом відкладено підготовче засідання на 10.12.2025 о 14:00 та визнано обов`язковою явку сторін у таке засідання (а.с.131-133).

Відповідна ухвала доставлена до електронних кабінетів сторін, що підтверджується довідками про доставку електронного листа: 21.11.2025 о 03:04 позивачу; 21.11.2025 о 03:00 - відповідачу (а.с.134-135).

08.12.2025 через систему «Електронний суд» відповідач, з пропущенням строку, встановленого ухвалою від 21.10.2025, подав відзив на позов, у якому просить у задоволенні позову відмовити (а.с.140-144).

Відповідач заперечує щодо позову, посилаючись на те, що:

- позивач після укладення додаткової угоди від 31.10.2014 не вчинив ніяких дій для поділу земельної ділянки з кадастровим номером :01:031:0027 та проведення державної реєстрації права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:031:0011, незважаючи на це сторони продовжували виконувати умови договору оренди;

- лише у 2023 році позивач на підставі технічної документації зареєстрував право власності на відповідні земельні ділянки та почав вимагати додаткові умови для підписання додаткової угоди, яка не була підписана сторонами;

- протягом 2023-2025 років сторони продовжували виконувати умови договору оренди №47 від 01.06.2004 в редакції від 31.10.2014;

- позивач приймав від відповідача орендну плату за користування земельними ділянками загальною площею 0,5927га. а фактично користувався земельними ділянками з кадастровими №№:01:031:0018, :01:031:0015 площею відповідно 0,1145га та 0,0600га;

- договір оренди землі чи додаткова угода до договору оренди є дійсними і створюють чи змінюють правовідносини між сторонами з моменту їх укладення незалежно від подальшої державної реєстрації речових прав, які з них виникають, тому право оренди у відповідача щодо спірних земельних ділянок виникло з 01.06.2004 та змінилося 31.10.2014, а відсутність державної реєстрації цього права не свідчить про його недійсність;

- поведінка позивача у спірних правовідносинах не є добросовісною;

- позивач перешкоджав поділу та реєстрації земельної ділянки, що свідчить про перешкоди у настанні відкладальної обставини, тому суд має виходити з того, що реєстрація права оренди спірних земель за відповідачем проведена;

- ні законодавство, ні договір оренди не передбачає, яка саме особа зобов`язана здійснити реєстрацію права оренди, однак, реєстрація можлива лише за умови виконання позивачем обов`язку щодо поділу земельної ділянки та реєстрації права комунальної власності на землю;

- 15.07.2025 відповідач без підписання додаткової угоди самостійно вчинив дії щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :01:031:0011.

У відзиві відповідач повідомив, що звернувся до позивача щодо врегулювання спору шляхом укладення додаткової угоди до договору оренди №47 від 01.06.2004 для уточнення кадастрових номерів та площ земельних ділянок, переданих в оренду.

До змісту поданого відзиву відповідач включив заяву про поновлення строку на подання відзиву, в обґрунтування якої посилається на наступні обставин:

- відповідач є великою будівельною компанією, яка здійснює реалізацію кількох великих будівельних проектів в місті Києві, а виробнича база і право оренди спірних земельних ділянок на території селища Коцюбинське Київської області є її непрофільним активом, у зв`язку із цим пошук документів і з`ясування фактичних обставин, які мали місце в спірних правовідносинах протягом останніх 20 років, були пов`язані з певними об`єктивними складнощами;

- договір на надання відповідачу професійної правничої допомоги в даній справі укладений лише 01.12.2025, що також не давало можливості підготувати та подати відзив раніше;

- позивач мав на підготовку позовної заяви більше трьох місяців, в той час як суд надав відповідачу для відзиву лише 15 днів, що свідчить про порушення принципу рівності сторін;

- підготовче провадження у даній справі тільки розпочалося, а жодних підготовчих засідань проведено не було, що свідчить про те, що прийняття відзиву на позов не порушуватиме баланс інтересів сторін спору.

08.12.2025 відповідач через систему «Електронний суд» подав заяву, у якій просив залишити позовну заяву без руху, посилаючись на сплату судового збору позивачем у неповному розмірі та не зазначення ціни позову (а.с.163-164). Також. у такій заяві відповідач просив продовжити строк підготовчого засідання.

08.12.2025 від відповідача через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, призначеної на 10.12.2025, на іншу дату, у зв`язку із зайнятістю представника позивача адвоката Яроша С.В. в іншому судовому процесі, а також враховуючи не закінчення для позивача строку на подання відповіді на відзив та необхідність додаткового часу для врегулювання сторонами спору (а.с.170).

На підтвердження обставини, викладеної у клопотанні, відповідач надав судову повістку, щодо виклику в судове засідання Яроша С.В. як представника заявника у справі №367/5485/20 Ірпінським міським судом Київської області 10.12.2025 на 12:00 (а.с.172).

09.12.2025 від позивача через систему «Електронний суд» надійшло заперечення на заяву про залишення позовної заяви без руху, у якому позивач просить у її задоволенні відмовити, вказуючи на сплату судового збору у повному розмірі.

Ухвалою від 10.12.2025, яка занесена до протоколу підготовчого засідання, судом відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху.

Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без руху, суд виходив з наступного.

Вимоги щодо форми та змісту позовної заяви визначаються ст.162 ГПК України.

Згідно п.3 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

За ч.1 ст.163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідач у даній справі помилково вважає позов у даній справі в частині повернення земельної ділянки таким, що має майновий характер.

Майновий позов містить вимогу майнового характеру - вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці, водночас, до позовних заяв немайнового характеру відносяться позови, у яких заявлені вимоги, які не підлягають вартісній оцінці.

Так, предметом спору у даній справі є право позивача на припинення договору оренди земельної ділянки та наявність у відповідача обов`язку повернути позивачу, як власнику земельну ділянку, що перебувала у тимчасовому користуванні відповідача на підставі такого договору.

Отже, даний спір не пов`язаний з підтвердженням (визнанням) права власності на нерухоме майно, оскільки у такому позові разом із основою вимогою про припинення договору заявлено похідну вимогу про виконання обов`язку повернути належну орендодавцеві земельну ділянку після закінчення строку оренди, отже, вирішення відповідного спору не вплине на склад майна сторін спору та не змінить власника майна, що є об`єктом оренди за договором. Фактично похідною вимогою є вимога про поновлення правомочностей позивача як власника орендованого майна володіти та користуватись таким майном.

Висновки щодо віднесення вимоги про повернення земельної ділянки з оренди до вимоги немайнового характеру викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.12.2020 у справі №905/105/20, ухвалою Верховного Суду від 01.12.2025 у справі №916/5299/24.

З огляду на викладене, відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху згідно ч.11 ст.176 ГПК України. Так, у даному випадку, позивач не мав обов`язку вказувати ціну позову, оскільки заявлено позов немайнового характеру та позивачем повністю сплачено судовий збір відповідно до розміру, встановленого ч.ч.2,3 ст. 4 Закону, що у даній справі становить 4844,80грн (3028*2*0,8).

В підготовчому засіданні позивач просив у задоволенні заяви відповідача про поновлення строку для подання відзиву відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає подану заяву такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ст.113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до ч.8 ст.165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, строк на подання відзиву на позов у справі, яка розглядається у загальному позовному провадженні, встановлюється саме судом з урахуванням визначеної законом мінімальної його тривалості.

Згідно п.8 ч.2 ст.176 ГПК України про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначається строк для подання відповідачем відзиву на позов.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 21.10.2025 відповідачу встановлено строк на подання відзиву на позовну заяву - п`ятнадцять днів з дня вручення такої ухвали.

Як визначено ч.7 ст.6 ГПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Враховуючи, що ухвала від 21.10.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 21.10.2025 та вважається врученою відповідачу, в силу п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, у цей самий день, останнім днем строку, встановленого для подання відзиву є 05.11.2025. Оскільки відзив надійшов від відповідача лише 08.12.2025, відповідний строк пропущено відповідачем більш ніж на місяць.

Як визначено ч.ч.1, 2 ст.119 ГПК України: суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення; встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, встановлений судом строк не може бути поновлений, такий строк може бути лише продовжено, зокрема, за заявою учасника, поданою до закінчення відповідного строку.

До закінчення відповідного строку до 05.11.2025 відповідач із заявою про продовження встановленого строку до суду не звертався, хоча його представник ознайомився з матеріалами справи ще 04.11.2025 та міг подати відповідну заяву до закінчення встановленого судом строку.

З урахуванням того, що відповідний строк не може бути поновлено, суд у задоволенні заяви про поновлення строку на подання відзиву на позов відмовляє.

Разом з тим, суд, з урахуванням положень ч.2 ст.119 ГПК України, вправі продовжити відповідачу строк для подання відзиву з власної ініціативи.

Водночас, ,продовжити відповідний строк суд може лише за наявності поважних причин пропуску такого строку.

Так, причини пропуску строку можуть вважатися поважними, якщо вони відповідають одночасно усім таким умовам: обставина або кілька обставин безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у встановлений строк; відповідні обставини не залежали від волі особи, яка пропустила строк; ці обставини виникли протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними засобами доказування.

Водночас, наведені відповідачем обставини пропуску строку на подання відзиву не можуть визнаватися судом поважними з огляду на таке.

Так, посилання відповідача на статус компанії та її велику завантаженість не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку на подання відзиву на позов, оскільки власник підприємства або уповноважений ним орган самостійно вирішує питання організаційної структури, чисельності та штатів працівників, розподілу їх обов`язків, тому ці питання залежить виключно від волі позивача. Окрім того, відповідач, у випадку виникнення труднощів із пошуком документів, не був позбавлений можливості до закінчення відповідного строку просити суд його продовжити.

Частиною 1 ст.46 ГПК України визначено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Процесуальне становище сторін визначається принципом рівності їх перед законом і судом (ст.7 ГПК України), суть якого полягає в тому, що сторони у господарському процесі наділяються рівними можливостями щодо відстоювання своєї позиції у господарському суді. Суд не може надавати перевагу одному учаснику над іншим, виходячи з організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа тощо.

Твердження відповідача щодо порушення судом принципу рівності сторін, що полягає у встановленні відповідачу строку на подання відзиву тривалістю 15 днів з посиланням на наявність у позивача для подання позову трьох місяців необґрунтоване.

Так, суд не встановлює строків для подання позову, тому підготовка подання позову може тривати необхідний для позивача час, тривалість якого від суду не залежить, оскільки визначається позивачем самостійно, отже, суд при встановленні строку на подання відзиву ніяким чином не може ставити сторони у нерівне становище, тому що строк для подання позову судом не встановлюється. Окрім того, суд має обов`язок провести підготовче провадження, у якому сторони мають подати всі заяви по суті, а не лише відзив, протягом строку, встановленого ч.3 ст.177 ГПК України 60 днів з дня відкриття провадження у справі. При цьому, підставою для продовження підготовчого провадження є виняткові випадки, коли підготовче провадження не може бути закінчено у встановлений строк.

Також, слід зазначити, що позовну заяву з усіма її додатками, АТ «Позняки-Жил-Буд» отримало у свій електронний кабінет в системі «Електронний суд» ще 09.09.2025 о 08:48, про що свідчить квитанція №4431222 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету користувача ЄСІТС (а.с.42), отже, вже з 09.09.2025 знало про подання позовної заяви позивачем та могло вчиняти необхідні дії для розшуку документів, формування правової позиції, укладення договору на правову допомогу, підготовку відзиву. До моменту постановлення судом та отримання відповідачем ухвали про відкриття провадження у справі, АТ «Позняки-Жил-Буд» було обізнано про пред`явлення позовної заяви вже більше півтора місці.

Укладення договору про надання професійної правничої допомоги лише 01.12.2025 не може бути визнано судом поважною причиною, оскільки це залежало виключно від волі відповідача, який не вказав, що йому заважало укласти відповідний договір раніше - до закінчення встановленого судом строку.

Так, строк на вчинення процесуальної дії - подання позову встановлюється саме стороні, а не її представнику і, будучі обізнаним з 09.09.2025 про надходження позовної заяви, АТ «Позняки-Жил-Буд» не було позбавлено можливості укласти договір з адвокатом на представництво його інтересів у строки, які б дозволили вчинити процесуальну дію з дотриманням встановленого судом строку, або ж укласти такий договір одразу ж після отримання ухвали про відкриття провадження у справі.

Завдання підготовчого провадження визначені положеннями ч.1 ст.177 ГПК України, відповідно до якої це: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Виконання завдання підготовчого провадження забезпечується вчиненням ряду процесуальних дій, визначених ч.2 ст.182 ГПК України.

Належна підготовка справи до розгляду залежить від виконань завдань підготовчого провадження, а вчинення таких дій у встановлений законом строк забезпечує розумну тривалість розгляду справи, за побігає зловживанню учасниками справи своїми процесуальними правами, затягуванню розгляду справи.

Посилання відповідача на те, що підготовчий розгляд у даній справі лише розпочався хибне, оскільки підготовче провадження, в силу ч.2 ст.177 ГПК України починається з відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання. Неявка учасників справи у підготовче засідання ніяким чином не продовжує відповідного строку, який у даній справі розпочався ще 21.10.2025 і вже фактично закінчився.

За наведених обставин, суд не може визнати зазначені відповідачем обставини поважними та з власної ініціативи продовжити строк на подання відзиву. При цьому, інших обставин, які б заважали відповідачу подати відзив у встановлений строк, судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 118, 119, 165, 182, 233-235 Господарського процесуального кодексу України,суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства «Позняки-Жил-Буд», яка включена до відзиву, про поновлення строку для подання відзиву.

2. Ухвалу направити учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена протягом десяти днів в порядку, передбаченому ст.257 ГПК України.

Повний текст ухвали складено 16.12.2025.

Суддя А.Р. Ейвазова