ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

17.12.2025м. ДніпроСправа № 904/6066/25

за позовом Криворізької південної окружної прокуратури, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг в інтересах держави в особі:

позивача-1: Криворізької міської ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

позивача-2: Східного офісу Держаудитслужби, Дніпропетровська область, м. Дніпро

до відповідача-1: Комунального підприємства «Центр електронних послуг» Криворізької міської ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтевро", Київська область, м. Київ

про визнання недійсним договору та стягнення 21 820 000,00 грн

Суддя Мілєва І.В.

ВСТАНОВИВ:

Криворізька південна окружна прокуратура в інтересах держави в особі позивача-1: Криворізької міської ради, позивача-2: Східного офісу Держаудитслужби звернулась до господарського суду з позовною заявою до відповідача-1: Комунального підприємства «Центр електронних послуг» Криворізької міської ради, відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтевро", в якій просить суд:

- визнати недійсним договір поставки № 117 від 14.11.2023, укладений між Комунальним підприємством «Центр електронних послуг» Криворізької міської ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Інтевро»;

- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інтевро» на користь Комунального підприємства «Центр електронних послуг» Криворізької міської ради 21 820 000,00 грн, а з Комунального підприємства «Центр електронних послуг» Криворізької міської ради одержані ним за рішенням суду 21 820 000,00 грн стягнути в дохід держави.

Суд ухвалою від 28.10.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі. Ухвалив розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 19.11.2025.

14.10.2025 позивач-1 подав до суду пояснення.

17.11.2025 відповідач-1 подав до суду клопотання про виключення з числа відповідачів та залучення до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

18.11.2025 позивач-2 подав до суду пояснення.

18.11.2025 відповідач-1 подав до суду заяву про розгляд справи без участі його представника.

19.11.2025 в підготовче засідання з`явились прокурор та представник позивача-2. Представники позивача-1 та відповідачів-1,2 в підготовче засідання не з`явились.

Суд ухвалою від 19.11.2025 відклав підготовче засідання на 10.12.2025.

09.12.2025 відповідач-1 подав до суду клопотання про розгляд справи без участі представника.

10.12.2025 в підготовче засідання з`явились прокурор та представник позивача-2. Представники позивача-1 та відповідачів-1,2 в підготовче засідання не з`явились.

Суд ухвалою від 10.12.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 09.01.2026.

Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку про необхідність зупинення провадження у справі, з огляду на наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 13.11.2024 передав справу № 922/3456/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду для відступу від висновків щодо застосування норм права (частина 1 статті 203, частина 1 статті 215, частина 3 статті 228 Цивільного кодексу України, частина 1 статті 208 Господарського кодексу України, статей 6, 50, 51, 52, 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції"), викладених в раніше ухваленій постанові Верховного Суду від 17.10.2024 у справі № 914/1507/23 (у складі колегії суддів судової палати для розгляду справ щодо захисту прав інтелектуальної власності, а також пов`язаних з антимонопольним та конкурентним законодавством). Позиція Верховного Суду щодо необхідності відступу від висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 17.10.2024 у справі № 914/1507/23 мотивована тим, що постановою від 17.10.2024 у справі № 914/1507/23 Верховний Суд скасував рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалив нове рішення про часткове задоволення позову: визнав недійсним договір поставки від 28.08.2018 № ЦЗВ-07-06718-01 та стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю "Наукововиробниче підприємство "Мастак" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Філії "Центр забезпечення виробництва" грошові кошти у розмірі 2 138 079,60 грн, а з філії Укрзалізниці одержані нею за рішенням суду грошові кошти у вказаному розмірі стягнув в дохід держави в особі позивача. Також колегія суддів зазначає, що як у справі № 922/3456/23, так і у справі № 914/1507/23, єдиним доказом того, що оспорюваний договір завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є рішення Антимонопольного комітету України в антимонопольній справі, яким визнано дії відповідачів, як учасників спірної закупівлі, щодо узгодження ним своєї поведінки під час участі в конкурсних торгах на закупівлю, яким встановлений факт порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини 2 статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону "Про захист економічної конкуренції", у вигляді вчинення антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів.

Мотивуючи власну позицію, колегія суддів пропонує відступити від висновку, викладеного у постанові від 17.10.2024 у cправі № 914/1507/23, про те, що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частина 3 статті 228 Цивільного кодексу України, а також про наявність підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства. Необхідність відступу мотивує тим, що сам лише факт вчинення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі, встановлений рішенням Антимонопольного комітету України, не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним як такого, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. Крім того, за порушення законодавства про захист економічної конкуренції Законом України "Про захист економічної конкуренції" передбачена відповідальність, зокрема, у вигляді штрафу (стаття 51, частина 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції"). Згідно з частинами 1 і 2 статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Положення Закону України "Про захист економічної конкуренції" є спеціальними у випадку порушення його норм. Прокурор, у разі завдання, на його думку, шкоди інтересам держави і суспільства внаслідок укладення і виконання договору, не позбавлений можливості розрахувати завдані таким порушенням збитки та пред`явити вимогу про їх стягнення з винної особи, як це передбачено статтею 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

У подальшому, ухвалою Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.12.2024 прийнято до розгляду справу № 922/3456/23 за касаційними скаргами Спеціалізованого комунального підприємства "Харківзеленбуд" Харківської міської ради та Приватного підприємства "ЛСВ Моноліт" на рішення Господарського суду Харківської області від 22.11.2023 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 24.01.2024.

Враховуючи вказане вбачається, що на розгляді у Верховному Суді у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду перебуває справа № 922/3456/23, правовідносини у якій є подібними до цієї справи та стосуються можливості визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України, а також можливості застосування правових наслідків, передбачених частиною 3 статті 228 Цивільного кодексу України, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, внаслідок порушення учасником закупівлі законодавства про захист економічної конкуренції, що виразилось у вчиненні антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів.

Суд відзначає, що судочинство в Україні визнається і діє за принципом верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності. Ключовим елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії. Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні. Єдність судової практики є фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. Застосування ж судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування. Також єдність судової практики є складовою вимогою принципу правової визначеності.

Згідно з частиною 6 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Враховуючи вищевикладені обставини, вбачається, що в справі № 922/3456/23 Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду має вирішуватись правова проблема у подібних правовідносинах, що має істотне значення для правильного вирішення спору у справі № 904/6066/25.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За приписами п.11 ч.1 ст.229 Господарського процесуального кодексу України провадження у справі у цьому випадку зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку.

За вказаних вище обставин, з метою врахування позиції Верховного Суду щодо подібних правовідносин під час розгляду справи № 904/6066/25 суд знаходить достатньо правових підстав для зупинення провадження у справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23.

Керуючись ст. 227, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Зупинити провадження у справі № 904/6066/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справи № 922/3456/23.

Ухвала набирає законної сили 17.12.2025.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя І.В. Мілєва