ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2036/25

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Л.В. Поліщук,

суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна,

секретар судового засідання І.С. Мисько,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився

від відповідача: О.О. Швидкий

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО»

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.10.2025 (суддя С.Ф. Гут, м.Одеса, повну ухвалу складено 21.10.2025) про відстрочення виконання рішення суду

у справі №916/2036/25

за позовом Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО»

до відповідача: Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»

про стягнення 7998402,08 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Коротка історія справи

Приватне акціонерне товариство «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» (надалі також НЕК «УКРЕНЕРГО») звернулось до Господарського суду Одеської області із позовною заявою про стягнення з Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» (надалі також Товариство) 171522602,60 грн заборгованості, а саме: 165940250,85 грн - основної заборгованості, 1814725,92 грн - 3% річних та 3767625,83 грн інфляційних нарахувань, у зв`язку із неналежним виконанням умов укладеного 01.01.2024 договору про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технічного) управління №0522-03041-ПД в частині своєчасної та остаточної оплати вартості наданих послуг упродовж січня-квітня 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.06.2025 прийнято позовну заяву Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» до розгляду та відкрито провадження у справі №916/2036/25, яку вирішено за правилами загального позовного провадження.

25.07.2025 позивач подав заяву про закриття провадження у справі в частині сплаченого боргу та збільшення позовних вимог, в якій, посилаючись на часткову оплату відповідачем заборгованості, просив стягнути з останнього 121045445,76 грн основного боргу разом із нарахованими 2550219,22 грн - 3% річних та 5448182,86 грн інфляційних нарахувань.

В процесі призначеного на 29.07.2025 підготовчого засідання представником позивача заявлено усне клопотання про трактування заяви від 25.07.2025 як зменшення позовних вимог в частині основного боргу та збільшення позовних вимог в частині нарахованих 3% річних та інфляційних нарахувань.

У підготовчому засіданні 29.07.2025 судом прийнято до розгляду заяву позивача про зменшення позовних вимог в частині основного боргу та збільшення позовних вимог в частині нарахованих 3% річних та інфляційних нарахувань.

09.09.2025 позивач подав заяву про закриття провадження у справі в частині сплати основного боргу у розмірі 121045445,76 грн, у той же час просив стягнути з відповідача 2550219,22 грн - 3% річних та 5448182,86 грн інфляційних нарахувань. Додатково просив повернути частину сплаченого судового збору у зв`язку із закриттям провадження у справі.

29.09.2025 відповідач подав заяву про відстрочення виконання судового рішення строком на 1 рік, яка обґрунтована загальновідомими обставинами, зокрема, військовою агресією проти України, масованими ракетними обстрілами енергетичної інфраструктури України, скрутним фінансовим становищем та перебуванням позивача у більш вигідних умовах з огляду на існування шестимісячного розриву у тарифах.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.10.2025 провадження у справі в частині стягнення 121045445,76 грн основного боргу закрито; стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» 2550219,22 грн 3% річних, 5448182,86грн інфляційних нарахувань та 52550,86 грн витрат зі сплати судового збору.

Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.10.2025 заяву (вх. №30221/25 від 29.09.2025) Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про відстрочення виконання судового рішення у справі №916/2036/25 задоволено. Відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 02.10.2025 у справі №916/2036/25 до 02.10.2026.

Приймаючи вказану ухвалу, господарський суд першої інстанції виходив з того, що боржником у даному випадку надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що його скрутний фінансовий стан і зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі з урахуванням соціально важливої діяльності відповідача та необхідності якнайшвидшого відновлення господарської діяльності.

Короткий зміст та обґрунтування вимог апеляційної скарги

Не погодившись з ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.10.2025, Приватне акціонерне товариство «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржувану ухвалу.

На переконання скаржника, оскаржуване рішення в частині відстрочення його виконання підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції, задовольняючи клопотання відповідача про відстрочення рішення суду на один рік, не надав об`єктивної та належної оцінки обставинам, на які посилався позивач у своїх запереченнях, стосовно того, що:

-НЕК «УКРЕНЕРГО» належить до державного сектору економіки та забезпечує роботу об`єктів критичної інфраструктури, а також входить до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 18.03.2020 №221 «Про внесення змін до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави»;

-НЕК «УКРЕНЕРГО» в результаті ракетних атак на енергетичні об`єкти магістральних мереж України зазнало пошкоджень, як наслідок, для відновлення стабільної роботи енергоспроможності держави потребує великих фінансових витрат. За даними Уряду, внаслідок обстрілів у країні пошкоджено близько 50% об`єктів енергосистеми, більшість з яких перебуває на балансі позивача. На сьогодні позивач знаходиться у не менш скрутному фінансовому становищі, ніж відповідач та інші суб`єкти господарювання, які постраждали та продовжують потерпати внаслідок військової агресії;

-внаслідок військової агресії, за попереднім розрахунком, сума завданих позивачу збитків станом на 20.10.2023 складає 0,00 грн. Відновлення нормальної роботи пошкоджених об`єктів електроенергетики позивача, які потребують великого фінансування, є першочерговим завданням. При цьому, відновлювальні роботи вимагають істотних коштів та зусиль, а в умовах, коли зменшилися обсяги постачання електричної енергії, погіршився стан розрахунків контрагентів. Затримка отримання коштів стратегічним підприємством створює негативні фінансові ризики, особливо в період військової агресії, які могли бути направлені на відновлення пошкодженої критичної інфраструктури;

-у зв`язку із несвоєчасною оплатою відповідачем отриманих послуг, позивач не міг спрямувати власні кошти на відновлення пошкоджених об`єктів енергетики та був вимушений залучати кредитні фінансові ресурси;

-погашення відповідачем суми основної заборгованості в ході розгляду справи не свідчить про добросовісність відповідача, оскільки своєчасна та повна оплата наданих послуг за договором є його обов`язком;

-відповідачем не надано жодного належного доказу, який би свідчив про наявність фінансових ускладнень у його господарській діяльності, які б мали місце на теперішній час та ускладнюють виконання судового рішення у справі.

З посиланням на наведені вище обставини, апелянт вважає, що суд першої інстанції не встановив у повній мірі наявності виняткових обставин у відповідача для відстрочення виконання рішення, заперечення позивача проігнорував, фінансовий стан відповідача (наявність активів, зобов`язань та фінансових можливостей) для своєчасного виконання рішення суду не дослідив, а отже, безпідставно на максимально допустимий строк відстрочив виконання рішення суду, чим порушив принцип балансу інтересів сторін у спорі, порушив права позивача на судовий захист, а саме, своєчасного виконання рішення суду.

Позиція відповідача щодо апеляційної скарги

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу просив залишити апеляційну скаргу без задоволення.

Зокрема, відповідач зазначив, що враховуючи його економічне становище, різницю в тарифах позивача та відповідача, тривалий період її існування, встановлені та зафіксовані НКРЕКП фактичні обставини та логіку винесених Регулятором рішень, підтвердження, у тому числі останнім, фактів завдання збитків Товариству, знищення його майна, існування форс-мажорних обставин, які суттєво ускладнюють виконання рішення, факт виконання основного зобов`язання Товариством, його стратегічне значення для забезпечення сталого функціонування енергетичного сектору, що, у свою чергу, забезпечує функціонування економічного, військового, інфраструктурного, комунального, транспортного секторів та сфер України, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дійшов вірного, справедливого висновку щодо наявності об`єктивних обставин, передбачених статтею 331 Господарського процесуального кодексу України, для відстрочення виконання рішення на 1 рік.

Рух справи, заяви, клопотання, інші процесуальні дії в суді апеляційної інстанції

Апеляційну скаргу зареєстровано судом 28.10.2025 за вх.№4324/25.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Л.В. Поліщук, суддів: К.В. Богатиря, О.Ю. Аленіна, що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 03.11.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.10.2025 про відстрочення виконання рішення суду у справі №916/2036/25 до надходження матеріалів оскарження ухвали на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду. Доручено Господарському суду Одеської області надіслати копії матеріалів справи №916/2036/25, необхідних для розгляду оскаржуваної ухвали, на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

06.11.2025 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №916/2036/25.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 11.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» на ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.10.2025 про відстрочення виконання рішення суду у справі №916/2036/25. Встановлено відповідачу строк до 24.11.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу та роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до статті 170 Господарського процесуального кодексу України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Розгляд апеляційної скарги призначено на 08.12.2025 о 12:00 год.

21.11.2025 відповідач через систему «Електронний суд» подав відзив на апеляційну скаргу (вх.№4324/25/Д1 від 21.11.2025).

У судовому засіданні представник відповідача надав пояснення, відповідно до яких підтримав доводи, викладені у відзиві на апеляційну скаргу.

Позивачем подано заяву (вх.№4324/25/Д2 від 08.12.2025) про розгляд справи без участі його представника у зв`язку із участю у судовому засіданні у іншій господарській справі.

Відповідно до статті 42 Господарського процесуального кодексу України участь в судових засіданнях учасників справи - це право, а не обов`язок, якщо інше не визначено законом.

Апеляційний суд вважає, що ним, в межах наданих йому повноважень, створені належні рівні умови учасникам для представлення своєї позиції, тоді як відповідно до частини дванадцятої статті 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки матеріали справи містять обсяг відомостей, достатній для розгляду апеляційної скарги, обов`язкова явка учасників справи в судове засідання апеляційної інстанції Південно-західним апеляційним господарським судом не визнавалась, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності в судовому засіданні представника апелянта, належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційна інстанція дійшла висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Фактичні обставини справи

Як зазначалось, 29.09.2025 відповідач подав заяву про відстрочення виконання судового рішення строком на 1 рік.

В обґрунтування поданої заяви Акціонерне товариство «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» послалось на запровадження в Україні воєнного стану та систематичні обстріли енергетичної інфраструктури, а також те, що НКРЕКП своїми розпорядженнями від 17.01.2023 №13-р та від 25.04.2023 №118-р фактично підтвердило наявність об`єктивних причин для розстрочення виконання Акціонерним товариством «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» господарських зобов`язань, які виникли перед Приватним акціонерним товариством «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО», як оператором системи передачі, та які свідчать про скрутне матеріальне становище відповідача.

Додатково відповідач зазначив, що скрутне становище товариства внаслідок військової агресії проти України підтверджується фінансовою звітністю за 2022-2024 роки, згідно якої підтверджуються падіння доходів, а загальний збиток від діяльності Товариства з початку повномасштабного вторгнення російської федерації проти України складає близько 2 млрд. грн, що ставить останнє у скрутне становище.

Також відповідач просив врахувати, що сторони не знаходяться в рівних умовах, а їх економічні інтереси не є збалансованими. Так, як вбачається з офіційного сайту позивача та підтверджено постановою НКРЕКП від 21.12.2022 №1788, НЕК «УКРЕНЕРГО» з 01.01.2023 було збільшено тариф на послуги з передачі електричної енергії та, відповідно, і тариф на послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління. Натомість для Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ » такого збільшення тарифу на послуги з розподілу електричної енергії НКРЕКП не було передбачено. Відповідно, позивач перебував у більш вигідних умовах, оскільки мав збільшення тарифу на свої послуги, в той час як відповідач такого збільшення не мав. Лише постановою НКРЕКП від 23.05.2023 №922 було передбачено поетапне збільшення тарифу на послуги з розподілу електричної енергії для Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» з 01.06.2023. Однак, навіть при такому підвищенні тарифу, в останній не закладені втрати Товариства, пов`язані з руйнуванням обстрілами електрообладнання та кошти на їх відновлення й супутні роботи, направлені на їх безпеку й підготовку до осінньо-зимового опалювального періоду. Таким чином, між позивачем і відповідачем існує шестимісячний розрив у тарифах, не кажучи вже про існування інших вищезазначених обставин.

Крім того, як вказував відповідач, постановою НКРЕКП №1058 від 14.06.2023 й обґрунтуванням до неї було підтверджено негативні впливи військової агресії проти України на роботу Товариства, а також негативні фінансові показники діяльності. Аналогічно постанові НКРЕКП №1058, постановою №1319 від 17.07.2024 було, серед іншого, констатовано недоотримання Товариством доходу від здійснення ліцензійної діяльності з розподілу електричної енергії за 2023 рік у розмірі 557 млн. грн. При цьому, як постанова №1058, так і дана постанова передбачала врахування збиткових показників Товариства при встановленні тарифу на 2024-2025 роки в бік збільшення. Однак останнє так і не було реалізовано, та таке збільшення було перенесено на 2026-2027 роки. Далі, постановою вже від 13.05.2025 за №715 було підтверджено таке недоотримання коштів від здійснення ліцензійної діяльності Товариством за 2024 рік у розмірі понад 800 млн. грн. Більше того, ще відтерміновано можливе включення в тарифи таких збитків для їх компенсації, вже до 2028 року (з 2026-2027 роки на 2026-2028 роки).

Окрім неведеного, відповідач звернув увагу на те, що ним сплачено позивачу основну суму заборгованості за договором.

На підтвердження своєї правової позиції, викладеної у заяві, відповідачем було надано суду:

-копії звітів про фінансові результати діяльності відповідача, балансу за 2022 рік, 2023 рік, 2024 рік, 6 місяців 2025 року;

-копії звітів виконавчого органу відповідача, проміжних фінансових звітностей за 2023 рік, 2024 рік, 1 півріччя 2025 року;

-копію довідки (розшифрування балансу та фінансового стану), виданої головним бухгалтером, відповідно до якої станом на 30.06.2025 заборгованість товариства за договірними, іншими зобов`язаннями (стаття 1125) складає 141569 тис. грн; непогашена заборгованість перед товариством інших суб`єктів за договірними й іншими зобов`язаннями (статті 1005, 1130) становить 1022217 тис. грн; таким чином, загальна сума «негативного балансу» товариства становить 1163786 тис. грн;

-копії додатку до постанов НКРЕК про затвердження інвестиційних програм відповідача на 2023-2025 роки із зазначенням джерел фінансування;

-копію акта звірки розрахунків з ДП «Енергоринок», ДП «Укрінтеренерго»;

-копії листа відповідача до НКРЕКП від 21.08.2025 з додатком 4 щодо звітування стосовно пошкоджених об`єктів електричних мереж внаслідок бойових дій та заходів з відновлення електропостачання за липень 2025 року (за звітній період) та наростаючим підсумком з початку введення в Україні воєнного стану;

-роздруківку розпорядження НКРЕКП від 17.01.2023 №13-р «Про усунення порушень АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»;

-роздруківку розпорядження НКРЕКП від 25.04.2023 №118-р, яким внесено зміни до розпорядження НКРЕКП від 17.01.2023 №13-р та продовжено Акціонерному товариству «ДТЕК Одеські електромережі» строк для проведення розрахунків з НЕК «Укренерго» до 01.08.2023;

-роздруківку тарифів НЕК «Укренерго» на 2023 рік;

-роздруківку постанови НКРЕКП від 21.12.2022 №1788 «Про встановлення тарифу на послуги з передачі електричної енергії НЕК «Укренерго»;

-роздруківку постанови НКРЕКП від 23.05.2023 №922 «Про внесення змін до постанови НЕРЕКП від 21 грудня 2022 року №1804».

-копію листа Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1;

-копію повідомлення відповідача на адресу позивача про виникнення форс-мажорних обставин;

-копію повідомлення позивача на адресу відповідача про виникнення форс-мажорних обставин;

-роздруківку постанови НКРЕКП від 14.06.2023 №1058 «Про застереження АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» щодо недопущення надалі недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та здійснення заходів державного регулювання»;

-роздруківку постанови НКРЕКП від 19.12.2024 №2159 «Про внесення змін до постанови НЕРЕКП від 14 червня 2023 року №1058»;

-роздруківку постанови НКРЕКП від 17.07.2024 №1319 «Про застосування санкцій до АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії та недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, здійснення заходів державного регулювання та внесення змін до постанови НКРЕКП від 14 червня 2023 року №1058»;

-роздруківку постанови НКРЕКП від 19.12.2024 №2174 «Про внесення змін до постанови НЕРЕКП від 17 липня 2024 року №1319»;

-роздруківку постанови НКРЕКП від 13.05.2025 №715 «Про застосування санкцій до АТ «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» за порушення Ліцензійних умов з розподілу електричної енергії, недотримання вимог нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та здійснення заходів державного регулювання».

Позивач заперечив проти задоволення заяви відповідача, посилаючись на обставини, які ним були повторені в апеляційній скарзі.

На підтвердження своєї правової позиції, викладеної у запереченнях, позивачем було надано суду:

-копію звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) за 2024 рік;

-роздруківку наказу Міністерства енергетики України від 19.03.2022 №130 «Про надання інформації щодо завданих збитків суб`єктам господарювання внаслідок агресії з боку Російської Федерації» (разом з додатком), відповідно до якого керівникам суб`єктів господарювання, що належать до сфери управління Міненерго, наказано забезпечити подання раз на два дні до Департаменту фінансів та управління публічної власності інформації щодо збитків, завданих суб`єкту господарювання внаслідок агресії з боку Російської Федерації за формою, що додається;

-інформацію щодо завданих НЕК «Укренерго» збитків.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 02.10.2025 провадження у справі в частині стягнення 121045445,76 грн основного боргу закрито; стягнуто з Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» 2550219,22 грн 3% річних, 5448182,86грн інфляційних нарахувань та 52550,86 грн витрат зі сплати судового збору.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 16.10.2025 заяву (вх. №30221/25 від 29.09.2025) Акціонерного товариства «ДТЕК ОДЕСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» про відстрочення виконання судового рішення у справі №916/2036/25 задоволено. Відстрочено виконання рішення Господарського суду Одеської області від 02.10.2025 у справі №916/2036/25 до 02.10.2026.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. У статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість судового рішення.

Конституційний Суд України вказує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (абзац третій пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (перше речення абзацу другого пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 225.04.2012 №11-рп/2012); право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист (абзац п`ятий підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013).

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Згідно із статтею 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

За приписами частини першої статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (частина п`ята статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

Аналізуючи норми статті 331 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд зазначає, що відстрочка це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом (частина третя статті 331 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини четвертої статті 331 Господарського процесуального кодексу України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1)ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2)стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3)стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

При цьому положення чинного господарського процесуального законодавства України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання.

Передбачені статтею 331 Господарського процесуального кодексу України обставини, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочки, є оціночними, а необхідність використання права на відстрочку, закон відносить на розсуд суду. Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.

Тобто можливість відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

З огляду на те, що основним принципом судочинства має бути відновлення прав та інтересів кредитора, до обов`язків суду відноситься дослідження усієї сукупності обставин потенційної можливості виконання судового рішення, задля отримання кредитором повної суми коштів, що складають предмет заборгованості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року «Чижов проти України» зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Колегія суддів зазначає, що надання розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду належить до дискреційних повноважень суду. Дискреційне повноваження суду може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.12.2021 у справі №1840/2970/18.

Тож розстрочення виконання рішення є правом суду, яке реалізується у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав,

Оскільки закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи, апеляційний господарський суд враховує наступне.

Заява відповідача про відстрочення виконання рішення суду обґрунтована загальновідомими обставинами, зокрема, військовою агресією проти України, масованими ракетними обстрілами енергетичної інфраструктури України.

Дійсно, військові дії та введення в Україні воєнного стану мають загальний характер та впливають на діяльність, без виключення, усіх суб`єктів господарювання, внаслідок масованих ракетних атак пошкоджені та зруйновані об`єкти як позивача, так і відповідача, що є загальновідомими фактами, отже, позивач так само, як і відповідач, поніс збитки внаслідок ведення бойових дій, а дії РФ мали і мають негативний вплив на господарську діяльність обох сторін.

Як було правильно враховано місцевим господарським судом під час вирішення питання про відстрочення виконання судового рішення, якнайшвидше відновлення зруйнованих та пошкоджених об`єктів як відповідача, так і позивача має соціально важливе значення, разом з тим, відстрочка виконання рішення призведе до реального виконання рішення суду, оскільки дасть можливість відповідачу продовжувати свою господарську діяльність та належним чином виконувати свої господарські зобов`язання.

Відтак, твердження відповідача про те, що кошти, які він наразі отримує під час здійснення своєї господарської діяльності, мають скеровуватися в першу чергу на відновлення і ремонт електричних мереж та підготовку до наступного осінньо-зимового періоду, та особливо ця обставина актуальна напередодні початку опалювального періоду, є суттєвим та таким, що має право на існування в даних надзвичайних умовах.

Окрім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, погашення відповідачем основної суми заборгованості свідчить про те, що ним вчинено фактичні дії, спрямовані на погашення заборгованості перед позивачем, та відсутні підстави вважати, що останній має на меті уникнення сплати нарахованих позивачем та стягнутих судом першої інстанції сум 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання основного зобов`язання за спірним договором про надання послуг.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що негайне звернення стягнення на кошти і майно відповідача, хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може порушити господарську діяльність відповідача, яку останній здійснює, в тому числі з метою забезпечення вирішення соціально важливих питань.

Враховуючи понесені від військової агресії збитки та матеріальний стан, у якому опинився відповідач, необхідність проведення ремонтних робіт об`єктів критичної інфраструктури, зруйнованих внаслідок військової агресії, з огляду на викладені інші обставини справи щодо скрутного фінансового становища відповідача та приймаючи до уваги особливості та вид господарської діяльності відповідача, яка у даний час має стратегічно важливе значення для життєзабезпечення населення, дію воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про можливість відстрочення виконання судового рішення з підстав, зазначених заявником, та задоволення відповідної заяви відповідача.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що відстрочивши виконання рішення суду на один рік, місцевий господарський суд забезпечив стабільну діяльність відповідача, як стратегічного підприємства в умовах воєнного стану країни та реальне виконання рішення суду.

За таких обставин, відстрочення виконання рішення для відповідача в даному випадку не є інструментом ухилення від виконання рішення, відповідач лише намагається через існування певних обставин, які таке виконання ускладнюють, відновити нормальну господарську діяльність з метою забезпечення повного виконання рішення та погашення заборгованості (з оплати процентів річних та інфляційних втрат) перед позивачем.

Відстрочення виконання рішення суду в повній мірі буде відповідати принципам справедливого судового розгляду в контексті частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Апеляційна скарга у переважній своїй частині фактично відтворює аргументи, які позивач уже викладав у запереченнях проти заяви про відстрочення та які були всебічно досліджені судом першої інстанції з наданням їм належної правової оцінки в оскаржуваній ухвалі. Зміст скарги не містить нових фактичних даних або правових аргументів, здатних спростувати встановлені судом першої інстанції обставини чи поставити під сумнів законність зроблених висновків.

Колегія суддів наголошує, що відстрочення виконання рішення є правом суду, яке реалізується у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав, а тому у даному випадку не йдеться про ставлення під сумнів необхідності виконання чинного судового рішення чи його обов`язковості, а навпаки - про створення належних умов для такого виконання, враховуючи об`єктивні чинники, що впливають на таку спроможність боржника.

А тому міркування скаржника про неприйнятність застосування відстрочення через те, що воно ставить боржника у більш привілейоване становище, є фактичним запереченням процесуального інституту відстрочення як такого.

Висновки суду апеляційної інстанції

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу приписів статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи скаржника не спростовують висновків Господарського суду Одеської області про задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду у даній справі, у зв`язку з чим підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду від 16.10.2025 про відстрочення виконання судового рішення колегія суддів не вбачає, а в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору за її подання та розгляд не відшкодовуються.

Керуючись ст.ст. 129, 269-271, 276, 281-284 ГПК України,

Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА ЕНЕРГЕТИЧНА КОМПАНІЯ «УКРЕНЕРГО» залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Одеської області від 16.10.2025 у справі №916/2036/25 залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках і строки, передбачені статтями 287, 288 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Повну постанову складено 15.12.2025.

Головуючий суддя Л.В. Поліщук

Суддя К.В. Богатир

Суддя О.Ю. Аленін