ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
"19" грудня 2025 р. Справа № 914/2073/25
Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючої судді Орищин Г.В.,
суддів Галушко Н.А.,
Скрипчук О.С.,
розглянув без виклику представників сторін заяву Приватного підприємства "Хімпостачальник" про ухвалення додаткового рішення
за результатами розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум"
на рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2025 (суддя Коссак С.М.)
у справі № 914/2073/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум", м. Київ
до відповідача Приватного підприємства "Хімпостачальник", м. Дрогобич, Львівська обл.
про стягнення заборгованості
Товариство з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до про стягнення з Приватного підприємства "Хімпостачальник" заборгованості за поставлену електроенергію у розмірі 167 356,96 грн та штрафних нарахувань (0,2% за прострочення) в сумі 400 652,56 грн.
Господарський суд Львівської області 18.09.2025 ухвалив рішення, яким позовні вимоги ТзОВ «ЛТК Електрум» задоволив частково: стягнув з Приватного підприємства "Хімпостачальник" 167 356,96 грн основного боргу, 31 958,30 грн боргу за несвоєчасну оплату боргу та судові витрати; в задоволенні решти позовних вимог відмовив.
Позивач не погодився з ухваленим рішенням місцевого господарського суду в частині відмови у стягненні 0,2% за несвоєчасний платіж за кожен день прострочення, оскаржив його в цій частині в апеляційному порядку.
04.12.2025 Західний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою в задоволенні вимог апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ЛТК Електрум" відмовив, а оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 18.09.2025 у справі № 914/2073/25 залишив без змін.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем вказано про те, що Приватне підприємство "Хімпостачальник" очікує понести витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 15 000,00 грн, а також зазначено, що докази на підтвердження розміру понесених витрат будуть надані у відповідності до ч.8 ст. 129 ГПК України.
09.12.2025 через систему «Електронний суд» до Західного апеляційного господарського суду від ПП "Хімпостачальник" надійшло клопотання про розподіл судових витрат по справі, до якої долучено докази на підтвердження розміру понесених витрат на суму 12 439,00 грн.
Західний апеляційний господарський суд в ухвалі від 15.12.2025 постановив здійснити розгляд клопотання ПП "Хімпостачальник" про розподіл судових витрат без виклику представників сторін; позивачу запропоновано подати суду пояснення (заперечення) на клопотання відповідача.
На виконання вимог вказаної ухвали суду 16.12.2025 через систему «Електронний суд» ТзОВ "ЛТК Електрум" подано клопотання про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, у якому зазначено, що подані ПП «Хімпостачальник» договори та акти приймання-передачі послуг не містять попередньо погодженого між сторонами розміру гонорару, порядку його обчислення та детального переліку правничих дій, а також не дають можливості перевірити обґрунтованість, розумність і співмірність заявлених сум. Фактичний обсяг наданих послуг, зокрема витрачений час на підготовку процесуальних документів і участь у судових засіданнях, є невиправдано завищеним або не деталізованим. Враховуючи наведене, у задоволенні клопотання ПП «Хімпостачальник» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу просить відмовити повністю або зменшити їх розмір до обґрунтованого рівня 3 000,00 грн.
Згідно з частиною 1 статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
У частині 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За змістом ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Як було вказано вище, ПП "Хімпостачальник" в тексті відзиву на апеляційну скаргу зазначило, що докази на підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу будуть подані після ухвалення рішення суду.
Верховний Суду у постанові від 20.01.2025 у справі № 907/16/23, виснував, що оскільки Господарський процесуальний кодекс України не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми заяви про намір подати докази понесення судових витрат, то зазначення позивачем у відзиві на апеляційну скаргу про те, що докази понесення судових витрат будуть надані додатково, і є заявою останнього, мова про яку йде у частині восьмій статті 129 ГПК України.
Отож, з врахуванням вказаної правової позиції Верховного Суду, судова колегія вважає, що зазначення ПП "Хімпостачальник" у відзиві на апеляційну скаргу про те, що докази понесення судових витрат будуть надані після ухвалення рішення у цій справі і є заявою сторони в розумінні ч.8 ст.129 ГПК України.
09.12.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про розподіл судових витрат у справі № 914/2073/25, до якої останній долучив такі докази на підтвердження розміру понесених витрат: договір про надання правової допомоги від 07.10.2025, укладений між Приватним підприємством «Хімпостачальник» та Адвокатським об`єднанням «Говда, Федейко та партнери»; акт приймання-передачі наданих послуг від 05.12.2025 на суму 7 500,00 грн, підписаний Приватним підприємством «Хімпостачальник» та Адвокатським об`єднанням «Говда, Федейко та партнери»; договір про надання юридичних послуг № 07/07/25-2 від 07.07.2025, укладений між Приватним підприємством «Хімпостачальник» та Адвокатським об`єднанням «Мейн Бізнес Партнерс»; акт приймання наданих послуг від 05.12.2025 на суму 4 939,00 грн, підписаний між Приватним підприємством «Хімпостачальник» та Адвокатським об`єднанням «Мейн Бізнес Партнерс».
Клопотання про стягнення судових витрат обгрунтовано тим, що 07.10.2025 між ПП «Хімпостачальник» (за договором замовник) та АО «Говда, Федейко та Партнери» (за договором виконавець) укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокатське об`єднання зобов`язувалося підготувати та подати відзив на апеляційну скаргу до Західного апеляційного господарського суду та брати участь у судових засіданнях, а вартість послуг визначається шляхом сумування обсягу наданих послуг та фіксується в акті приймання-передачі, що має бути укладений не пізніше 2 робочих днів після проголошення рішення суду.
05.12.2025 замовником та виконавцем підписано акт приймання-передачі на суму 7500,00 грн. Через неможливість участі первісного представника Федейка А.Ю. у судовому засіданні 04.12.2025, ПП «Хімпостачальник» було представлено іншим представником від АО «Мейн Бізнес Партнерс», за договором № 07/07/25-2 від 07.07.2025, та 05.12.2025 підписано відповідний акт приймання наданих послуг на суму 4 939,00 грн за участь адвоката у судовому засіданні. Таким чином, ПП «Хімпостачальник» прийняло надані послуги на суму 12 439,00 грн та зобов`язане їх оплатити відповідно до умов укладених договорів.
Відповідно до статті 131 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.
За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
За статтею 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до частин першої та другої статті 58 Господарського процесуального кодексу України, представником у суді може бути адвокат або законний представник, при розгляді справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених статтею 59 цього Кодексу.
За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.
Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).
Частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Судові витрати на оплату послуг адвоката підлягають відшкодуванню в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату або адвокатському об`єднанню стороною, котрій такі послуги надавались, оплата послуг адвоката підтверджується відповідними фінансовими документами, і якщо такі послуги надавались адвокатом, а не будь-яким представником.
Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України урегульовано, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частин 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно із частиною 1 статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції.
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Враховуючи викладене, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.
Крім того, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.05.2023 у справі № 915/1788/21)
Позивач, скориставшись своїм правом, визначеним ст. 126 ГПК України, подав клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги у якому зазначив, що заявлена позивачем сума таких витрат є неспівмірно завищеною та необґрунтованою з огляду на незначну складність справи, у зв`язку з чим просить Західний апеляційний господарський суд на підставі ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшити їх розмір до 3 000,00 грн.
Дослідивши подану відповідачем заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу разом із доказами, які підтверджують розмір понесених витрат, та враховуючи заяву позивача про зменшення розміру витрат у сукупності з матеріалами та обставинами даної справи, суд апеляційної інстанції вважає за доцільне зазначити, що спір такої категорії для кваліфікованого юриста є справою незначної складності, а розгляд у суді апеляційної інстанції об`єктивно не вимагав значного обсягу юридичної та технічної роботи, аналізу великої кількості норм чинного законодавства чи судової практики. Зокрема, підготовка відзиву на апеляційну скаргу обмежувалася переважно викладенням вже наявних доводів та позицій, без потреби у складних правових дослідженнях або створенні нових аргументів, що свідчить про надмірність заявлених витрат часу на його підготовку.
Отож, судова колегія вважає заявлені відповідачем до стягнення з позивача судові витрати в розмірі 12 439,00 грн такими, що не мають характеру необхідних та співрозмірних, що, в свою чергу, свідчить про розумну необхідність зменшення розміру судових витрат на 50%, оскільки розмір заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу не відповідає критерію розумності їхнього розміру та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).
При цьому, суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (позивача).
Враховуючи наведене, судова колегія дійшла висновку, що заяву ПП «Хімпостачальник» про розподіл судових витрат слід задоволити частково та стягнути з позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 219,50 грн, що є співмірним зі складністю справи, наданими адвокатами послугами, витраченим часом, обсягом цих послуг та відповідає критерію реальності, розумності їхнього розміру.
В задоволенні решти вимог заяви ПП «Хімпостачальник» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.
Керуючись ст. 126, 129, 244 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
Клопотання Приватного підприємства «Хімпостачальник» про розподіл судових витрат по справі задоволити частково.
В задоволенні решти вимог клопотання Приватного підприємства «Хімпостачальник» відмовити.
Господарському суду Львівської області видати наказ.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає оскарженню.

Справу повернути в місцевий господарський суд.

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя О.С. Скрипчук