РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.12.2025Справа № 910/11506/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукшин Л.Г., за участі секретаря судового засідання Рябокінь Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали господарської справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯСНО+» (04119, м. Київ, вул. Джонса Ґарета, буд., 8, літера 20 Д, ідентифікаційний код 45179093)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Металург» (03056, м. Київ, вул. Нижньоключова, 14, офіс 9, ідентифікаційний код 43492736)

про відшкодування 1 812 355, 60 грн,

за участю представників сторін:

від позивача: Марковська В.В.

від відповідача: не з`явився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «ЯСНО+» (далі - позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Металург» (далі - відповідач) про відшкодування 1 812 355, 60 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором про постачання електричної енергії споживачу №8 від 01.04.2024 в частині повного та своєчасного здійснення з позивачем розрахунків у період березень - квітень 2025 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 1 799 309, 70 грн, а також обов`язок сплатити на користь позивача 18 047, 59 грн 3% річних та 21 748, 27 грн інфляційних втрат.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 15.10.2025.

Протокольною ухвалою від 15.10.2025 відкладено підготовче засідання на 05.11.2025.

04.11.2025 через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» Товариства з обмеженою відповідальністю «ЯСНО+» подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій зазначив, що у зв`язку із здійсненням нарахувань за Договором про постачання електричної енергії споживачу від 01.04.2024 № 8ПВ за розрахункові періоди, які не охоплені позовними вимогами у справі № 910/11506/25, позивач вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог, зокрема, шляхом включення до них заборгованості за розрахункові періоди «липень 2025 р. «серпень 2025 р.», на загальну суму 15 375,74 грн. А відтак, просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 1 841 362,95 грн, яка складається з 1 794 685,44 грн суми основного боргу; 26 306,06 грн 3% річних; 20 371,45 грн інфляційні втрати.

У підготовчому засіданні 05.11.2025 за результатами розгляду заяви позивача судом проголошено протокольну ухвалу про прийняття заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог до розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до пункту 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої, частиною третьою або четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копій такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає в ухвалі (ч. 5 ст. 46 ГПК України).

Судом встановлено, що заява позивача про збільшення розміру позовних вимог подана із дотриманням вимог статті 46 Господарського процесуального кодексу України, приймається судом до розгляду, а відтак, має місце нова ціна позову, виходячи з якої вирішується спір.

Протокольною ухвалою від 05.11.2025 відкладено підготовче засідання на 26.11.2025.

У підготовчому засіданні 26.11.2025 судом була постановлена протокольна ухвала про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 17.12.2025.

У судовому засіданні 17.12.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити у повному обсязі.

Відповідач не забезпечив явку уповноваженого предстанила у судове засідання, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час та місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.09.2025, не подав до суду відзиву на позов, а відтак, не скористався наданими йому процесуальними правами.

З огляду на зазначене та з урахуванням того, що неявка представника відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в ній матеріалами.

У судовому засіданні 17.12.2025 оголошено вступну та резолютивну частину рішення відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

01.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЯСНО+» (далі постачальник/позивач,) та Товариством з обмеженою відповідальністю «НВП «Металург» (далі споживач/відповідач,) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу № 8ПВ (далі договір), додатком 2 до якого є Комерційна пропозиція «Вільна (строкова)» постачальника електричної енергії ТОВ «ЯСНО+» (далі Комерційна пропозиція).

Як додаток 3 до договору сторонами підписано Угоду про електронний документообіг, яка врегульовує відносини сторін, пов`язані з обміном інформацією та документами з використанням електронних комунікаційних систем.

Цей договір, відповідно до п. 1.1., встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником та укладається з урахуванням статті 642 Цивільного кодексу України, шляхом підписання сторонами двох примірників, які мають однакову юридичну силу, один з яких зберігається у постачальника, другий - у споживача.

Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), та є однаковими для всіх споживачів (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 2.1. договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору

Згідно з п. 3.1. договору датою початку постачання електричної енергії споживачу є дата, зазначена в заяві- приєднанні, яка є додатком до цього договору, якщо інша дата не визначена комерційною пропозицією, але в будь - якому випадку не раніше строку початку дії договору.

За умовами п. 5.1. договору споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього договору

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (п. 5.5 договору).

Згідно з п. 5.7. договору оплата рахунка постачальника за цим договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений у комерційній пропозиції.

У п. 6.2. договору сторонами узгоджено, що споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Цей договір відповідно до п. 13.1. укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набуває чинності з дати подання споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією.

Умови цього договору починають виконуватись з дати початку постачання електричної енергії, зазначеної споживачем у заяві-приєднанні та сплати рахунку (квитанції) постачальника.

Цей договір в частині виконання зобов`язань споживача щодо оплати діє до повного виконання споживачем таких зобов`язань.

Відповідно до п. 5.1. Комерційної пропозиції оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється 100% за фактичним обсягом споживання, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим періодом на підставі рахунку за фактичне споживання наданого постачальником.

У відповідності до п. 6.1. та п. 6.3. Комерційної пропозиції рахунок на оплату прогнозованого обсягу споживання електричної енергії формується постачальником і надається (направляється) споживачу доступними каналами зв`язку, зокрема передбаченими в п. 10.4. Комерційної пропозиції. Прогнозований обсяг споживання визначається постачальником на підставі відомостей про обсяги прогнозованого споживання електричної енергії наданих адміністратором комерційного обліку (Оператором системи), або розрахованих за допомогою власних програмних ресурсів за середньодобовим споживанням минулих періодів, чи з урахуванням інших відомостей, в тому числі щодо потужності площадок обліку у нових споживачів.

Рахунок на оплату фактично спожитого у розрахунковому періоді обсягу електричної енергії надається, як правило, до 10 числа місяця наступного за розрахунковим (після отримання звіту споживача про покази засобу обліку постачальником або після отримання постачальником від Оператора системи розподілу даних про обсяги споживання споживача) і надається (направляється) споживачу доступними каналами зв`язку, зокрема передбаченими в п.10.4. Комерційної пропозиції.

Договір на умовах даної Комерційної пропозиції починає діяти з 1 травня 2024 р., але не раніше дати підписання цієї Комерційної пропозиції. Договір укладається на строк 12 календарних місяців та вважається продовженим до кінця кожного наступного календарного року, якщо жодна із сторін не відмовиться від його пролонгації шляхом направлення відповідного повідомлення (п. 9.1 Комерційної пропозиції).

Відповідно до п. 10.4. Комерційної пропозиції постачальник інформує споживача, про будь-яку зміну умов Договору, та/або надає іншу інформацію, яка стосується взаємовідносин сторін та/або може бути корисною для споживача, шляхом направлення відповідної інформації одним із наступних способів: через особистий кабінет; на своєму офіційному сайті у мережі Інтернет; засобами електронного зв`язку на електронну адресу вказану споживачем у заяві-приєднання до умов договору; СМС-повідомленням, на номер наданий споживачем у заяві-приєднання до умов договору, за допомогою чат-програм; в місцях обслуговування клієнтів, тощо.

Як вказує позивач у позовній заяві, постачальником формувалися рахунки на оплату фактично спожитої електричної енергії відповідно до даних комерційного обліку (інформація про обсяги споживання), які надавалися операторами систем (виконують функції адміністратора комерційного обліку) АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» та ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (далі ПРРЕЕ), та глави 9.14 Розділу IХ, глави 12.4 Розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 311.

За доводами позивача, на підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії у відповідності до п. 10.4 Комерційної пропозиції в інтернет-сервісі «Особистий кабінет» сформовано та видано рахунки за розрахункові періоди «березень 2025р.» «квітень 2025 р.» на загальну суму 3 061 982,51 грн, а саме:

від 01.04.2025 № 8/3/1 на суму 1 845 378,00 грн;

від 01.05.2025 № 8/4/1 на суму 1 216 604,51 грн.

Також, як вказує позивач, вказані рахунки були направлені на адресу електронної пошти відповідача, яка зазначена останнім у Заяві-приєднання.

У свою чергу, відповідачем за розрахунковий період «березень 2025р.» сплачено з чітким призначенням платежу у сумі 1 259 675,58 грн, а саме: від 14.04.2025 на суму 221 015,39 грн; від 15.04.2025 на суму 14 298,81 грн; від 22.04.2025 на суму 1 000 000,00 грн; від 11.06.2025 на суму 24 361,38 грн.

За розрахунковий період «квітень 2025р.» відповідачем сплачено з чітким призначенням платежу 22 997,23 грн оплатою від 11.06.2025.

Інших оплат в рахунок погашення рахунків, як вказує позивач, відповідачем не здійснено.

Тобто, за період з 01.03.2025 по 30.04.2025 відповідачу нараховано 3 061 982,51 грн, та сплачено лише 1 282 672,81 грн, а тому станом на дату подачі позовної заяви заборгованість за договором становила 1 779 309,70 грн, зокрема: - заборгованість за розрахунковий період «березень 2025 р.» 585 702,42 грн, та заборгованість за розрахунковий період «квітень 2025 р.» 1 193 607,28 грн.

В процесі розгляду справи, позивачем подано заяву про збільшення розміру позовних вимог шляхом включення до суми заборгованості за розрахункові періоди «липень 2025 р. «серпень 2025 р.», на загальну суму 15 375,74 грн.

Також у зв`язку з порушенням відповідачем взятих на себе зобов`язань в частині здійснення розрахунків, позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 26 306,06 грн 3% річних та інфляційні втрати в розмірі 20 371,45 грн.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст.ст. 11, 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язання, в силу вимог ст.ст. 526, 525 Цивільного кодексу України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічна за змістом норма міститься і у ст. 193 Господарського кодексу України, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до ст. 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними га іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище, визначені Законом України Про ринок електричної енергії (далі Закон).

Згідно з ч. 1 ст. 56 Закону постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Відповідно до п. 1.1.2 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312 (надалі Правила), договір про постачання електричної енергії споживачу - домовленість двох сторін (електропостачальник і споживач), що є документом певної форми, яка передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником за вільними цінами.

У п. 3.1.1 Правил визначено, що постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником "останньої надії". Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника "останньої надії" визначаються у встановленому законодавством порядку. Місцем провадження господарської діяльності електропостачальника є територія України, крім постачальників універсальної послуги та постачальників "останньої надії", для яких місцем провадження господарської діяльності є територія, визначена в умовах конкурсу, проведеного у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У межах території діяльності одного постачальника універсальних послуг або постачальника "останньої надії" не допускається здійснення діяльності іншими постачальниками універсальних послуг або постачальниками "останньої надії" відповідно. Електропостачальники мають інформувати своїх споживачів про зміну будь-яких умов договору про постачання електричної енергії споживачу не пізніше ніж за 20 днів до їх застосування з урахуванням інформації про право споживача розірвати договір. Електропостачальники зобов`язані повідомляти споживачів в установленому порядку про будь-яке збільшення ціни і про право споживачів припинити дію договору, якщо вони не приймають нові умови.

За умовами п. 3.1.5 Правил електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам для укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на власному офіційному вебсайті, про що повідомити Регулятора.

Постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; 4) за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії; 5) відсутній факт припинення/призупинення постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у випадках, передбачених законодавством у сфері енергетики; 6) відсутня прострочена заборгованість за договорами про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі (п. 3.1.6 Правил).

Відповідно до п. 3.1.7 Правил договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником. У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку. Якщо сторони досягли згоди щодо укладення договору на інших умовах, відмінних від тих, які містяться у комерційних пропозиціях, розміщених на офіційному сайті електропостачальника, договір укладається у паперовій формі. При цьому сторони можуть за взаємною згодою оформлювати додатки до договору, в яких узгоджуються організаційні особливості постачання електричної енергії. Такі додатки оформлюються у паперовій формі та підписуються обома сторонами.

Підпунктами 4.3, 4.12 п. 4 Правил РРЕЕ, передбачено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно зі ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до п. 4.7. ПРРЕЕ оплата електричної енергії здійснюється споживачем виходячи з умов відповідного договору про постачання електричної енергії і може, зокрема, бути у формі:

1) планових платежів з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;

2) попередньої оплати з остаточним розрахунком, що проводиться за фактично відпущену електричну енергію згідно з даними комерційного обліку;

3) оплати за фактично відпущену електричну енергію відповідно до даних комерційного обліку.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

За змістом п. 4.8. ПРРЕЕ форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу (комерційній пропозиції до договору).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Судом встановлено, що відповідно до п. 5.1 Комерційної пропозиції оплата обсягів споживання електричної енергії здійснюється 100% за фактичним обсягом споживання, але не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим періодом на підставі рахунку за фактичне споживання наданого постачальником.

У п. 6.1 та п. 6.3 Комерційної пропозиції визначено, що рахунок на оплату прогнозованого обсягу споживання електричної енергії формується постачальником і надається (направляється) споживачу доступними каналами зв`язку, зокрема передбаченими в п.10.4. Комерційної пропозиції. Прогнозований обсяг споживання визначається постачальником на підставі відомостей про обсяги прогнозованого споживання електричної енергії наданих адміністратором комерційного обліку (Оператором системи), або розрахованих за допомогою власних програмних ресурсів за середньодобовим споживанням минулих періодів, чи з урахуванням інших відомостей, в тому числі щодо потужності площадок обліку у нових споживачів.

Рахунок на оплату фактично спожитого у розрахунковому періоді обсягу електричної енергії надається, як правило, до 10 числа місяця наступного за розрахунковим (після отримання звіту споживача про покази засобу обліку постачальником або після отримання постачальником від Оператора системи розподілу даних про обсяги споживання споживача) і надається (направляється) споживачу доступними каналами зв`язку, зокрема передбаченими в п.10.4 Комерційної пропозиції.

У п. 10.4 Комерційної пропозиції сторонами узгоджено, що постачальник інформує споживача, про будь-яку зміну умов Договору, та/або надає іншу інформацію, яка стосується взаємовідносин сторін та/або може бути корисною для споживача, шляхом направлення відповідної інформації одним із наступних способів: через особистий кабінет; на своєму офіційному сайті у мережі Інтернет; засобами електронного зв`язку на електронну адресу вказану споживачем у заяві-приєднання до умов договору; СМС-повідомленням, на номер наданий споживачем у заяві-приєднання до умов договору, за допомогою чат-програм; в місцях обслуговування клієнтів, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконання умов договору, на підставі отриманих даних від ОСР АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» та ТОВ «ДТЕК Високовольтні мережі» про спожиті відповідачем обсяги електроенергії позивачем сформовано та направлено відповідачу рахунки за період березень-квітень 2025 та липень-серпень 2025 на загальну суму 3 077358,25 грн, а саме: від 01.04.2025 № 8/3/1 на суму 1 845 378,00 грн; від 01.05.2025 № 8/4/1 на суму 1 216 604,51 грн, від 01.08.2025 № 8/7/1 на суму 4 668,97 грн; від 01.09.2025 № 8/8/1 на суму 10 706,77 грн.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідачем частково сплачені виставлені позивачем рахунки, зокрема: за березень у сумі 1 259 675,58 грн та за квітень у сумі 22 997,23 грн, у зв`язку з чим у відповідача утворився борг у сумі 1 794 685,44 грн.

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Доказів на підтвердження сплати заборгованості за отриману електроенергію в повному обсязі, в тому числі станом на час розгляду справи в суді, до матеріалів справи не надано.

З огляду на наведене вище, суд приходить до висновку, що відповідач, в порушення взятих на себе зобов`язань за договором, оплату отриманої електроенергії у повному обсязі не здійснив, у зв`язку з чим, за відповідачем обліковується заборгованість у розмірі 1 794 685,44 грн, а тому позовна вимога про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 1 794 685,44 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Також позивачем заявлено до стягнення з відповідача 3% річних у розмірі 26 306,06 грн та інфляційні втрати у розмірі 20 371,45 грн.

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з приписами ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростували позовні вимоги, або свідчили про відсутність у нього обов`язку щодо сплати заборгованості, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Приймаючи до уваги вищевикладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Судом враховано, що позивач, з урахуванням п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» подав клопотання про повернення надмірно сплаченого судового збору в розмірі 40,71 грн.

Так, матеріалами справи підтверджено, що до позовної заяви додано докази сплати судового збору на суму 21 790,40 грн та до заяви про збільшення розміру позовних вимог надано докази сплати судового збору в розмірі 346,67 грн, таким чином, загальна сума сплаченого судового збору позивачем становить 22 137,07 грн (22 137,07 - 22 096,36).

В той же час сума судового збору, яка підлягає сплаті за подання позовної заяви, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, складає 22 096,36 грн.

Зокрема, при розрахунку судового збору позивачем враховано положення ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», згідно якого при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 ст. 4, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог позивачем заявлено клопотання про повернення позивачу надміру сплачені за судовий збір кошти у розмірі 40,71 грн.

З огляду на вищевикладене, заява позивача про повернення судового збору підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 129, 231, 236-238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НВП «Металург» (03056, м. Київ, вул. Нижньоключова, 14, офіс 9, ідентифікаційний код 43492736) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Ясно+ (04119, м. Київ, вул. Ґарета Джонса, буд. 8, літ. 20Д; ідентифікаційний код: 45179093) заборгованість у розмірі 1 794 685 грн 44 коп., 3% річних у розмірі 26 306 грн 06 коп., інфляційні втрати у розмірі 20 371 грн 45 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 22 096 грн 36 коп.

3. Повернути з державного бюджету України Товариству з обмеженою відповідальністю Ясно+ (04119, м. Київ, вул. Ґарета Джонса, буд. 8, літ. 20Д; ідентифікаційний код 45179093) судовий збір у розмірі 40 грн 71 коп.

4. Після набрання рішенням суду законної сили видати позивачу наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 18.12.2025

Суддя Л.Г. Пукшин