УХВАЛА

м. Київ

16.12.2025Справа № 910/14630/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Спичака О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову у справі

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» (03022, м. Київ, провулок Ященка Леопольда, буд. 15, корпус 3; ідентифікаційний код: 43079236)

до 1. Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; ідентифікаційний код: 00032129)

2. Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127; ідентифікаційний код: 00032112)

про визнання недійсним одностороннього правочину та визнання права володіння та користування

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

ВСТАНОВИВ:

25.11.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» з вимогами до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про усунення перешкод у користуванні майном та зобов`язання утриматись від вчинення дій.

Разом з позовною заявою позивачем подано заяву про забезпечення позову.

26.11.2025 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшли письмові заперечення на заяву про забезпечення позову.

27.11.2025 до Господарського суду міста Києва від заявника (позивача) надійшла заява про залишення без розгляду заяви про забезпечення позову.

27.11.2025 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшли письмові заперечення на заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову у справі №910/14630/25 залишено без розгляду.

01.12.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (по суті - заява про зміну предмета позову), в якій заявник просив суд:

1) визнати недійсним односторонній правочин Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про припинення орендних відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за Договором оренди № 560/2-О від 27.02.2024;

2) визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» право володіння та користування (найму, оренди) нежитловим приміщенням загальною площею 19251,72 кв.м., розташованим у підвалах з третього по п`ятий рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, що виникає на підставі Договору оренди № 560/2-О.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.12.2025 відкрито провадження у справі №910/14630/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 24.12.2025, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

01.12.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову.

02.12.2025 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» надійшли письмові заперечення на заяву позивача про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову, подану 01.12.2025, повернуто заявнику (позивачу).

09.12.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву.

12.12.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій заявник просить суд:

1) заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у справі №910/14630/25 законної сили вчиняти дії, спрямовані на обмеження Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр», його працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності нежитлових приміщень загальною площею 19251,72 кв.м., розташованих у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за Договором оренди №560/2-0, що був укладений 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О», в тому числі, але не виключно шляхом заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням:

- перешкоджанню працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» у вільному доступі до цих нежитлових приміщень;

- перешкоджанню працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» у вільному доступі, в тому числі через місця спільного користування торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, а також спуску/підйомі ліфтами та/чи траволаторами до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;

- перешкоджанню працівникам, представникам, працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» у проїзді легковими транспортними засобами в тому числі через спеціальні в`їзд/виїзд на цокольному рівні торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;

- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень електроенергії, в тому числі виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;

- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень теплоносія, холодоносія, води та/чи підпору свіжого повітря (пригінної вентиляції), за виключенням аварійної ситуації та відсутності теплоносія, холодоносія, води чи підпору свіжого повітря (пригінної вентиляції) відповідно у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;

- припинення чи обмеження забезпечення цих нежитлових приміщень каналізацією, за виключенням аварійної ситуації, та відсутності каналізації у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;

- зміни замків на входах до цих нежитлових приміщень та/чи на дверях у межах цих нежитлових приміщень;

- відключення або блокування електронних перепусток системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;

- обмеження електропостачання мережевого обладнання, що забезпечує комутацію із цими нежитловими приміщеннями, а також системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;

- обмеження доступу до інфраструктури будинкової розподільної мережі торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, для відновлення працездатності чи прокладання нової телекомунікаційної мережі, якою забезпечуватиметься можливість надання телекомунікаційних послуг у межах цих нежитлових приміщень;

- опечатування або блокування входів до цих нежитлових приміщень та/або до інших частин торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є маршрутами проходу до цих нежитлових приміщень;

- демонтажу, вилучення, переміщення чи пошкодження будь-якого належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» та/або орендованого Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» майна, що знаходиться у цих нежитлових приміщеннях, а також на маршрутах проїзду транспортними засобами до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;

- вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у володінні, користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» цими нежитловими приміщеннями та/чи використанні цих нежитлових приміщень у господарській діяльності;

2) заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» передавати та надавати нежитлові приміщення загальною площею 19251,72 кв.м, розташовані у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за Договором оренди №560/2-0, що був укладений 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О», повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування та укладати із будь-якими особами та/чи виконувати раніше укладені Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та/чи Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» з будь-якими третіми особами правочини, спрямовані на передачу та надання цих нежитлових приміщень повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування, - на період до спливу строку оренди за Договором оренди № 560/2-0, що був укладений 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О»;

3) заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» разом та/або кожному окремо самостійно, через комерційного представника, агента чи повіреного надавати (в тому числі на безоплатній основі) будь- яким особам послуги паркування та/чи зберігання транспортних засобів у межах нежитлових приміщень загальною площею 19251,72 кв.м, розташовані у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за Договором оренди № 560/2-0, що був укладений 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О».

16.12.2025 до Господарського суду міста Києва від Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» надійшли письмові заперечення на заяву позивача про забезпечення позову, в яких відповідач 1 просить суд здійснювати розгляд заяви у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 4 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Зважаючи на те, що надані позивачем пояснення та докази є достатніми для розгляду його заяви про забезпечення позову, а відповідачем 1 не викладено мотивованих обгрунтувань необхідності призначення судового засідання для розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову, суд не вбачає підстав призначати судове засідання з метою розгляду вказаної заяви.

Як вбачається з позовної заяви, позивач є суб`єктом господарювання, який на законних підставах користується нежитловим приміщенням загальною площею 19251,72 кв.м, розташованим у підвалах з третього по п`ятий рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А.

Підставою користування є Договір оренди №560/2-О від 27.02.2024 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О». Договором оренди визначено строк користування тривалістю 35 (тридцять п`ять) місяців, починаючи з 01 червня 2025 року.

Орендоване приміщення використовується позивачем у межах звичайної господарської діяльності: тут змонтоване обладнання позивача, яке призначене для надання послуг клієнтам на площах приміщення, розташовані адміністративні, бухгалтерській, технічні та серверні приміщення, в яких зберігаються оригінали первинних бухгалтерських документів, договорів, печатки, архіви, сервери, комп`ютерне обладнання, а також робочі місця співробітників.

Втім, 26 липня 2025 року було прийнято рішення про державну реєстрацію за відповідачами права власності на Комплекс, у зв`язку з чим проведено державну реєстрацію права власності. Набуття банками у власність Комплексу відбулось у порядку звернення на нього стягнення як на предмет іпотеки на підставі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателів, що міститься в Іпотечному договорі, відповідно до положень статті 37 Закону України «Про іпотеку» в рахунок часткового погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Три О» перед банками за Кредитним договором.

05 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» отримало спільну вимогу від банків від 08.08.2025 №55/2-08/101, у якій повідомлялось, що 26.07.2025 AT «Ощадбанк» та AT «Укрексімбанк» набули право спільної часткової власності на БФК «Gulliver» у зв`язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. У зазначеній вимозі банками було поставлено ультимативну вимоги до позивача - припинити користування приміщенням і звільнити його до 11.08.2025.

Однак, як вказує позивач, вимога не містила жодних законних підстав для припинення чинних орендних відносин та не зазначала, які саме договори оренди варто припинити та звільнити приміщення, а також містила дефект волі власника, оскільки долучені до вимоги довіреності мали суттєві дефекти.

31.10.2025 працівникам, представникам та клієнтам (власникам автомобілів) і представникам контрагентів (суборендарів) Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» було заблоковано доступ до орендованих приміщень, пропускні картки деактивовано, фізичний доступ на поверх (підвали) обмежено найнятими відповідачами службами охорони комплексу.

Як вказує позивач у позовній заяві, у результаті таких дій він позбавлений можливості користуватись приміщенням, майном і документацією, що розміщені в ньому, а також забезпечувати виконання своїх зобов`язань перед клієнтами і контрагентами.

20 листопада 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» отримало повторну спільну вимогу від банків від 14.11.2025 №55/2-08/379 про звільнення орендованого приміщення 24 листопада 2025 року та про передачу його за актом приймання-передачі.

Оскільки позивач вважає безпідставні твердження відповідачів про припинення орендних правовідносин у зв`язку із зміною власника орендованих приміщень, звертаючись з даним позовом до суду, позивач просить суд:

1) визнати недійсним односторонній правочин Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та Акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про припинення орендних відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» та Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» за Договором оренди №560/2-О від 27.02.2024 року, укладеним між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О»;

2) визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» право володіння та користування (найму, оренди) нежитловим приміщенням загальною площею 1 19251,72 кв.м, розташованим у підвалах з третього по п`ятий рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, що виникає на підставі Договору оренди №560/2-О, укладеного 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О».

Подана до суду 12.12.2025 заява про забезпечення позову обгрунтована тим, що під час розгляду судом справи існує ризик втрати контролю над майном, псування, передачі третім особам чи неможливості користування, так як нові власники майна порушують право орендаря (позивача) на безперешкодне користування приміщенням, гарантоване йому умовами договору оренди.

Через такі дії позивач фактично втратив можливість користуватись власним майном, яке розміщене в орендованому приміщенні, здійснювати правомірну господарську діяльність, вести бухгалтерський облік, обслуговувати сервери, здійснювати господарські операції та виконувати договірні зобов`язання перед контрагентами і клієнтами.

Як вказує позивач, такі дії банків та залучених ними осіб суперечать положенням Конституції України, Цивільного кодексу України, нормам господарського права та порушують фундаментальні принципи недопущення самоуправства.

Крім цього, нові орендодавці із орендованого приміщення, а також із маршрутів проїзду до приміщення транспортних засобів орендаря, його працівників, представників, працівників і представників контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтів та/чи відвідувачів неправомірно вилучають обладнання, призначене для забезпечення роботи паркінгу (шлагбауми, паркомати, зчитувачі, термінали і т.п.), яке перебуває у правомірному володінні і користуванні позивача.

Позивач пояснив, що орендоване на підставі Договору оренди приміщення наразі є єдиним об`єктом нерухомого майна, який перебуває у його володінні та користуванні, призначеним для використання у господарській діяльності орендаря та отримання від цього прибутку, а отже, неможливість користування цим об`єктом та використання його орендарем у господарській діяльності в тому числі із використанням власного обладнання, устаткування та інших поліпшень приміщення створює загрозу можливості господарської діяльності позивача в цілому, що несе загрозу втрати робочих місць та подальше банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр».

З огляду на непослідовну, неправомірну і неспровоковану позивачем поведінку нових орендодавців існує висока ймовірність, що невжиття заходів забезпечення позову негайно, призведе до неможливості виконання рішення суду, оскільки за умови продовження блокування новими орендодавцями доступу працівників, представників, підрядників, контрагентів та відвідувачів орендаря до приміщення на момент ухвалення рішення по суті належне орендареві улаштоване станом на сьогодні у приміщенні комп`ютерне і касове обладнання та інше майно, засобами якого забезпечувалась діяльність орендаря, можуть бути демонтовані, вивезені, пошкоджені або знищені особами, які діють за завданнями Банків; тривале припинення господарської діяльності орендаря внаслідок неможливості використання орендарем єдиного придатного для ведення власної господарської діяльності приміщення, яке на підставі Договору оренди перебуває у володінні і користуванні орендаря, призведе до втрати орендарем ключових працівників та, ймовірно, до банкрутства Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» в цілому.

Відповідно статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову; забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 7) передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову (частини перша і третя статті 137).

Відповідно до частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Забезпечення позову - це, по суті обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Враховуючи положення частини одинадцятої статті 137 Господарського процесуального кодексу України, суд зобов`язаний з`ясувати, чи тотожні за змістом заявлені заходи забезпечення позову задоволенню заявлених позовних вимог, та не повинен вживати заходів забезпечення позову, якщо здійснення таких заходів забезпечення позову практично є задоволенням заявлених позовних вимог, і при цьому спір не вирішується по суті.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у справах № 906/824/17 (ухвала від 07.08.2018) та № 902/483/18 (постанова від 21.01.2019).

У немайнових спорах має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Аналогічну правову позицію наведено у постановах від 30.03.2018 Верховного Суду по справі №905/2130/17 та від 13.02.2018 по справі №911/2930/17.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову.

Слід зазначити, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії», було зазначено що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Водночас обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так, за змістом положень статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, якщо позивач звертається (має намір звернутися) до суду з немайновою позовною вимогою, судове рішення у разі задоволення якої не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 317, 319 Цивільного кодексу України).

Суд зазначає, що застосування забезпечення позову не порушує балансу інтересів сторін, не створює загроз для титулу банків (відповідача 1 і відповідача 2) як власників Комплексу в цілому та/чи приміщення зокрема, не покладає на банки додаткових витрат, які б не були відшкодовані позивачем (орендарем) на підставі Договору оренди, сприяє отримання банками на підставі Договору оренди доходу від належного їм приміщення у складі комплексу.

Заходи забезпечення, які просить вжити позивач, є адекватними та співмірними із позовними вимогами. Вони не стосуються права власності відповідача 1 і відповідача 2 на Комплекс в цілому чи приміщення окремо, а спрямовані виключно на збереження права позивача на користування приміщеннями (що є предметом спору) та належних йому активів.

Застосування таких заходів забезпечення позову стосовно зазначеного майна позивача сприятиме, зокрема, запобіганню невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання цього рішення. Водночас, такі заходи забезпечення позову не порушують права відповідачів та інших осіб, а також здатні захистити порушені права та інтереси позивача у справі у випадку задоволення позовних вимог.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраних заявником заходів забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання.

На переконання суду, запропонований позивачем захід забезпечення позову не призведе до порушення майнових прав відповідачів та не вплине на їх господарську діяльність.

Враховуючи наведене, суд наголошує, що запропонований заявником захід забезпечення позову в цій справі не є тотожним з позовними вимогами, є адекватним та ефективним, а також носить тимчасовий характер, не завдає шкоди та збитків іншим учасникам справи. Разом із тим, вжиття вказаних заявником заходів забезпечення позову спрямоване виключно на збереження існуючого становища та на ефективний захист порушених прав та інтересів позивача у разі задоволення позову.

Наведеними вище обставинами та висновками суду спростовуються заперечення відповідача 1 про те, що заявлені позивачем заходи забезпечення позову є тотожними задоволенню позовних вимог, є неспівмірними та неадекватними так як рішення суду не передбачає примусового виконання.

Разом з тим, суд зазначає, що позивач (заявник) просить суд заборонити вчиняти дії, спрямовані на обмеження працівникам і представникам контрагентів (замовників, підрядників, постачальників), клієнтам та/чи відвідувачам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності спірними нежитловими приміщеннями.

Однак, у вказаній частині суд дійшов висновку про відсутність підстав задовольняти вимоги заявника, оскільки суд виходить з того, що використання нежитлових приміщень у цілях діяльності підземного паркінгу передбачає безперешкодний доступ до цих нежитлових приміщень як самих клієнтів і відвідувачів суб`єкта господарської діяльності, та і їх транспортних засобів.

Тому заборона чинити перешкоди у використанні нежитлових приміщень у господарській діяльності передбачає в тому числі і заборону обмеження доступу до таких нежитлових приміщень як клієнтам і відвідувачам, та і їх транспортним засобам.

Крім того, як вбачається з п. 3 прохальної частини заяви про забезпечення позову, позивач просить суд заборонити відповідачам передавати та надавати спірні приміщення повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування та укладати із будь-якими особами та/чи виконувати раніше укладені Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та/чи Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» з будь-якими третіми особами правочини, спрямовані на передачу та надання цих нежитлових приміщень повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування, - на період до спливу строку оренди за Договором оренди № 560/2-0, що був укладений 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О».

Втім, зважаючи на те, що за своєю правовою природою заходи забезпечення позову є встановлені судом тимчасові заходи, спрямовані на попередження можливих порушень прав заявника на час вирішення відповідного спору, суд дійшов висновку частково задовольнити вказану вимогу та вжити заходи забезпечення позову, викладені у п. 3 прохальної частини заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр», до набрання рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/14630/25 законної сили.

Суд також критично ставиться до вимог, викладених у п. 4 заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову (заборонити надавати (в тому числі на безоплатній основі) будь-яким особам послуги паркування та/чи зберігання транспортних засобів у межах спірних нежитлових приміщень), оскільки матеріали справи не містять, а заявником не надано доказів, що відповідачами вчиняються (або вони мають намір вчиняти) такі дії.

Отже, вимоги, викладені у п. 4 заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову, задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 144 Господарського процесуального кодексу України ухвала господарського суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Керуючись ст. 136, 140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України суд

УХВАЛИВ:

1. Частково задовольнити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову у справі №910/14630/25.

2. Заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням, до набрання рішенням у справі №910/14630/25 законної сили вчиняти дії, спрямовані на обмеження Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр», його працівникам та представникам можливості володіння, користування та використання у господарській діяльності нежитлових приміщень загальною площею 19251,72 кв.м., розташованих у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за Договором оренди №560/2-0, що був укладений 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О», в тому числі, але не виключно шляхом заборони Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України», а також будь-яким іншим особам, що діють за їх дорученням:

- перешкоджанню працівникам та представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» у вільному доступі до цих нежитлових приміщень;

- перешкоджанню працівникам та представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» у вільному доступі, в тому числі через місця спільного користування торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, а також спуску/підйомі ліфтами та/чи траволаторами до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;

- перешкоджанню працівникам та представникам Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» у проїзді легковими транспортними засобами в тому числі через спеціальні в`їзд/виїзд на цокольному рівні торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;

- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень електроенергії, в тому числі виробленої генераторами електричної енергії, що забезпечують постійне живлення електроенергією торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, за виключенням аварійної ситуації та відсутності електроенергії у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;

- припинення чи обмеження постачання до цих нежитлових приміщень теплоносія, холодоносія, води та/чи підпору свіжого повітря (пригінної вентиляції), за виключенням аварійної ситуації та відсутності теплоносія, холодоносія, води чи підпору свіжого повітря (пригінної вентиляції) відповідно у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;

- припинення чи обмеження забезпечення цих нежитлових приміщень каналізацією, за виключенням аварійної ситуації, та відсутності каналізації у торговельно-офісному комплексі з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, в цілому;

- зміни замків на входах до цих нежитлових приміщень та/чи на дверях у межах цих нежитлових приміщень;

- відключення або блокування електронних перепусток системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;

- обмеження електропостачання мережевого обладнання, що забезпечує комутацію із цими нежитловими приміщеннями, а також системи контролю доступу цих нежитлових приміщень;

- обмеження доступу до інфраструктури будинкової розподільної мережі торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, для відновлення працездатності чи прокладання нової телекомунікаційної мережі, якою забезпечуватиметься можливість надання телекомунікаційних послуг у межах цих нежитлових приміщень;

- опечатування або блокування входів до цих нежитлових приміщень та/або до інших частин торгово-розважальної частини торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є маршрутами проходу до цих нежитлових приміщень;

- демонтажу, вилучення, переміщення чи пошкодження будь-якого належного Товариству з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» та/або орендованого Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» майна, що знаходиться у цих нежитлових приміщеннях, а також на маршрутах проїзду транспортними засобами до/з підвалів III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А;

- вчинення будь-яких інших дій, що створюють перешкоди у володінні, користуванні Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» цими нежитловими приміщеннями та/чи використанні цих нежитлових приміщень у господарській діяльності.

3. Заборонити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» та Акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» передавати та надавати нежитлові приміщення загальною площею 19251,72 кв.м, розташовані у підвалах III (третього), IV (четвертого) та V (п`ятого) рівнів торговельно-офісного комплексу з об`єктами громадського призначення та паркінгом за адресою: місто Київ, Спортивна площа, будинок 1-А, які є об`єктом оренди за Договором оренди №560/2-0, що був укладений 27 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» то Товариством з обмеженою відповідальністю «Три О», повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування та укладати із будь-якими особами та/чи виконувати раніше укладені Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та/чи Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» з будь-якими третіми особами правочини, спрямовані на передачу та надання цих нежитлових приміщень повністю або частково будь-яким особам у володіння та/чи користування, - до набрання рішенням Господарського суду міста Києва у справі №910/14630/25 законної сили.

4. Відмовити в іншій частині заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» про забезпечення позову.

5. Cтягувачем за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю «Автопарк Центр» (03022, м. Київ, провулок Ященка Леопольда, буд. 15, корпус 3; ідентифікаційний код: 43079236).

Боржниками за даною ухвалою є:

1. Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (01001, м. Київ, вул. Госпітальна, буд. 12-Г; ідентифікаційний код: 00032129)

2. Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк України» (03150, м. Київ, вул. Антоновича, буд. 127; ідентифікаційний код: 00032112)

6. Дана ухвала відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом. Строк пред`явлення даної ували до виконання до 17.12.2028.

Згідно з ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Суддя О.М. Спичак