ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/3849/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мамалуй О.О. - головуючий, Баранець О.М., Кібенко О.Р., Кролевець О.А., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Федорової О.В.,

за участю представників:

позивача: Дітковський А.М.;

відповідача: Панасейко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу корпорації «Енергоресурс - Інвест»

на постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2025

у складі колегії суддів: Мартюхіна Н.О. - головуючий, Гребенюк Н.В., Лакіза В.В.

у справі № 922/3849/24

за позовом корпорації «Енергоресурс - Інвест»

до комунального підприємства «Харківські теплові мережі»

про стягнення 16 208 242, 20 грн,

ВСТАНОВИВ:

Історія справи

1. Корпорація «Енергоресурс - Інвест» (далі - позивач) звернулася до господарського суду Харківської області з позовом до комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (далі - КП «Харківські теплові мережі», відповідач) про стягнення заборгованості у сумі 16 208 242,20грн.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором підряду № UDHEEP-KHTM-ICB-19A від 01.06.2020 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем устаткування та обладнання.

Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

3. Рішенням господарського суду Харківської області від 24.02.2025 у справі № 922/3849/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з КП «Харківські теплові мережі» на користь корпорації «Енергоресурс - Інвест» заборгованість у сумі 16 208 242,20 грн, а також судовий збір у сумі 194 498,91 грн.

4. Рішення мотивовано тим, що відповідно до умов укладеного між сторонами договору (з урахуванням внесених змін) корпорація «Енергоресурс - Інвест» виконала договірні зобов`язання на загальну суму 312 256 776,62 грн, що включає: проєктування, поставку 25 одиниць обладнання та будівельно-монтажні роботи по 11 одиницям обладнання, однак відповідачем в порушення умов договору отримане устаткування та обладнання оплачене лише частково, внаслідок чого у КП «Харківські теплові мережі» утворилась заборгованість у розмірі 16 208 242,20грн.

5. Суд першої інстанції зазначив, що після набуття чинності поправкою № 13 до договору строк оплати такого устаткування та обладнання залишився не встановленим (не врегульованим), оскільки за згодою сторін сертифікати про закінчення та акти приймання в експлуатацію щодо певної частини устаткування та обладнання не будуть видані замовником, адже за згодою обох сторін обов`язки підрядника з монтажу вказаного обладнання припинені, а ціна договору відповідно зменшена рішенням сторін. Водночас, за висновком суду, жодних підстав для звільнення відповідача від обов`язку з оплати устаткування та обладнання, яке було передане позивачем у власність відповідача, ні договором, ні поправкою № 13 до договору, ні діючим законодавством не передбачено.

6. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 у справі № 922/3849/24 скасовано рішення господарського суду Харківської області від 24.02.2025. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог корпорації «Енергоресурс - Інвест» до комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення заборгованості в сумі 16 208 242,20 грн відмовлено. Стягнуто з корпорації «Енергоресурс - Інвест» на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 291 748,36 грн.

7. Постанова мотивована тим, що позивачем не було виконано свого зустрічного зобов`язання у розумінні ст. 538 ЦК України з введення обладнання і устаткування в експлуатацію, що унеможливлює його використання в господарській діяльності замовника, та, як наслідок, КП «Харківські теплові мережі» не мало правових підстав виконання свого обов`язку з оплати 10 % вартості такого обладнання.

8. Суд апеляційної інстанції вказує на те, що введення спірних 14 об`єктів обладнання в експлуатацію та можливість використання цього обладнання замовником напряму впливає та залежить від отримання підрядником сертифікатів, тому підрядник набуває право отримати доплату в розмірі 10% вартості такого обладнання саме після виконання повного комплексу зобов`язань за договором, проведення будівельно-монтажних робіт та введення об`єктів в експлуатацію, що оформлюються лише після видачі сертифіката завершення робіт та після видачі сертифіката прийняття в експлуатацію.

9. Крім того, апеляційний господарський суд зазначає, що укладений між сторонами договір фінансувався саме за рахунок отриманих від МБРР кредитних коштів, а не за рахунок власних коштів КП «Харківські теплові мережі». Водночас доказів на підтвердження погодження досягнення з МБРР згоди щодо виділення додаткових коштів для виконання умов договору на суму 16 208 242,20 грн, за спірні 14 об`єктів обладнання, яке фактично не було введено в експлуатацію підрядником, матеріали справи не містять та позивачем суду не надано.

10. У зв`язку із закінченням фінансування договору з боку МБРР, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що зобов`язання відповідача перед позивачем мають бути включені як бюджетні зобов`язання.

11. Апеляційний господарський суд дійшов висновку, що проведення відповідного додаткового фінансування для відповідача не передбачено ані державною, ані за міжнародною програмою.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

12. Не погоджуючись із вказаною постановою суду апеляційної інстанції, корпорація «Енергоресурс - Інвест» звернулася з касаційною скаргою, в якій просить Суд скасувати постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 у справі № 922/3849/24 та залишити без змін рішення господарського суду Харківської області від 24.02.2025 у справі № 922/3849/24.

13. Підставою касаційного оскарження позивач вказує п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

14. Скаржник зазначає про неправильне застосування норм матеріального права судом апеляційної інстанції, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування норм матеріального права:

- ст. 692 Цивільного кодексу України, висновки щодо застосовування якої викладені у постанові Верховного Суду від 28.02.2018 № 910/9075/17 (обов`язок покупця оплатити товар виникає з моменту його прийняття);

- ст. 538 Цивільного кодексу України, висновки щодо застосування якої викладені у постанові Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 904/889/18;

- ст. 530 Цивільного кодексу України, висновки щодо застосування якої викладені у постановах Верховного Суду від 28.02.2018 у справі № 910/9075/17, від 03.04.2024 у справі № 910/21315/21, від 27.05.2025 у справі № 913/374/24 (за змістом норми частини першої статті 530 ЦК України у взаємозв`язку з частиною другою статті 251, частиною другою статті 252 цього Кодексу, у разі визначення терміну виконання зобов`язання з вказівкою на майбутню подію нею може бути визнана лише та подія, неминучість якої є безумовна. Якщо юридичні наслідки мають певну ступінь вірогідності настання, то має місце не існування);

- ст. 23 та ст. 48 Бюджетного кодексу України, висновки щодо застосування яких викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 927/291/17, від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16 та постанові Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 916/1345/18 (держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу; відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання;

- ст. 1 та ст. 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», висновки щодо застосування яких викладені у постановах Верховного Суду від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18, від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20 (акт звірки може вважатися доказом у справі в підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо. Однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами та акт містить підписи уповноважених на його підписання сторонами осіб).

Порушення норм процесуального права судом апеляційної інстанції, без урахування висновків Верховного Суду щодо застосування наступних норм процесуального права: ст. 236 та 238 Господарського процесуального кодексу України, висновки щодо застосовування яких викладені у постанові Верховного Суду від 13.08.2020 у справі № 905/1302/18 (користуючись правами суду першої інстанції, в межах повноважень, наданих апеляційному господарському суду процесуальним законом, суд апеляційної інстанції, з метою здійснення апеляційного перегляду та дотримання принципів справедливості та балансу інтересів, мав би дослідити всі наявні у матеріалах справи докази у їх сукупності з наданням їм належної правової оцінки).

15. Позивач наголошує на тому, що ним належним чином поставлено устаткування та обладнання, виконані будівельні та монтажні роботи, а також виконані проєктні роботи згідно з умовами контракту, з урахуванням змін, які було внесені до нього сторонами. В той же час зобов`язання з оплати поставленого устаткування та обладнання виконані відповідачем частково.

16. Також позивач вказує, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції без жодних правових підстав до правовідносин між сторонами було застосовано норми ч. 1 та ч. 3 ст. 538 Цивільного кодексу України без врахування дійсних обставин справи, які свідчили про відсутність зустрічних зобов`язань у сторін після підписання сторонами поправки № 13 до контракту.

17. Крім того, скаржник зазначає, що вартість обладнання та устаткування, яка не сплачена відповідачем, з моменту укладення контракту була погоджена у кошторисній документації, суд апеляційної інстанції помилково вказує про додаткові роботи, збільшення вартості робіт та додаткові кошти.

18. Позивач у касаційній скарзі звертає увагу на те, що позовні вимоги позивача направлені не на кошти державного або іншого бюджету, відповідачем є КП «Харківські теплові мережі», яке є самостійним суб`єктом господарювання, та не є розпорядником бюджетних коштів.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

19. У відзиві на касаційну скаргу відповідач просить Суд касаційну скаргу корпорації «Енергоресурс - Інвест» залишити без задоволення. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 у справі № 922/3849/24 - залишити без змін.

20. Відповідач зазначає, що об`єкти, що були зачепленi скороченням обсягу робіт за наслідками додаткової угоди № 13 вiд 11.05.2023, не є завершеними, а отже згідно з умовами контракту зобов`язання по сплаті 10 % від загальної або пропорційної вартості EXW у КП «Харківські теплові мережі» настає лише після видачі сертифіката завершення робіт та сертифіката прийняття в експлуатацію, тому підстави щодо сплати заборгованості в сумі 16 208 242,20 грн у КП «Харківські теплові мережі» відсутні.

21. У додаткових поясненнях позивач зазначає, що всі без виключення додаткові угоди були погодженні з представником Світового банку. Вказана обставина вказує на узгодженість дій усіх учасників правовідносин та відсутність порушеного права відносно як прав відповідача так і прав його кредиторів. Сторони не домовлялись про зменшення вартості обладнання, прощення не сплаченої частини обладнання або звільнення від оплати Відповідача за поставлене обладнання. Обладнання придбане відповідачем залишалось у його власності, а тому породжує обов`язок відповідача оплатити його вартість.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

22. Між корпорацією «Енергоресурс - Інвест» (підрядник) та комунальним підприємством «Харківські теплові мережі» (замовник) укладено договір підряду № UDHEEP-KHTM-ICB-19A від 01.06.2020 щодо «Технічної модернізації (переоснащення) 25 теплових камер із заміною арматури та допоміжного обладнання у м. Харкові» (далі - договір, контракт).

23. Згідно з п. 1 загальних умов договору (визначення термінів) «ЗУ» означає Загальні Умови, «ОУ» означає Окремі Умови.

24. Підпунктом 7.1. п. 7 Загальних умов договору визначено, що якщо інше прямо не обмежено у вимогах замовника, обов`язки підрядника охоплюють постачання всього обладнання та виконання всіх послуг з монтажу, необхідних для проєктування, виробництва (включаючи закупівлю, забезпечення якості, будівництво, монтаж, пов`язані будівельні роботи, передексплуатаційне тестування та доставку) обладнання, а також монтаж, завершення та введення в експлуатацію об`єктів відповідно до планів, процедур, специфікацій, креслень, кодексів та будь-яких інших документів, зазначених у розділі вимоги замовника. Такі специфікації включають, але не обмежуються, наданням послуг з нагляду та інженерних послуг; постачанням робочої сили, матеріалів, обладнання, запасних частин (як зазначено в підпункті 7.3 ЗУ нижче) та аксесуарів; обладнанням підрядника; будівельними комунікаціями та матеріалами; тимчасовими матеріалами, спорудами та об`єктами; транспортом (включаючи, без обмежень, розвантаження та перевезення на майданчик, з майданчика та на місці), а також зберіганням, за винятком тих постачань, робіт та послуг, які надаватимуться або виконуватимуться замовником, як зазначено в додатку до договірної угоди під назвою «Обсяг робіт і постачань, наданих замовником».

25. Згідно з пп. 7.2 п. 7 Загальних умов договору підрядник зобов`язаний, якщо це не виключено в договорі, виконувати всі такі роботи та/або постачати всі такі матеріали, не зазначені прямо в договорі, але які можуть бути розумно виведені з умов договору як необхідні для завершення об`єктів так, ніби такі роботи та/або матеріали були прямо зазначені в договорі.

26. Відповідно до пп. 7.3. п. 7 Загальних умов договору окрім постачання обов`язкових запасних частин, включених у договір, підрядник погоджується постачати запасні частини, необхідні для експлуатації та технічного обслуговування об`єктів протягом періоду, зазначеного в ОУ, і відповідно до положень, якщо такі є, зазначених в ОУ. Однак ідентифікація, специфікації та кількість таких запасних частин, а також умови постачання мають бути погоджені між замовником і підрядником, а вартість таких запасних частин повинна бути зазначена в Прейскуранті № 6, який буде додано до ціни договору. Вартість таких запасних частин повинна включати покупну ціну та інші витрати й витрати (включаючи гонорари підрядника), пов`язані з постачанням запасних частин.

27. Завершення та введення в експлуатацію повинні бути виконані щодо 25 об`єктів, зазначених у підпункті 25.4.1 п. 25 Окремих умов договору.

28. Відповідно до пп. 1.1 п. 1 ЗУ договору «завершення» означає, що об`єкти (або їх конкретна частина, якщо в договорі визначені окремі частини) завершені як операційно, так і структурно, та перебувають у герметичному та чистому стані, всі роботи щодо передексплуатаційного тестування об`єктів або такої конкретної частини завершені, і об`єкти або їх конкретна частина готові до введення в експлуатацію відповідно до пункту 24 ЗУ (Завершення).

29. Згідно з пп. 8.1 п. 8 Окремих умов договору підрядник повинен розпочати роботи на об`єкті протягом одного (1) місяця з дати набрання чинності для визначення строку завершення, як це передбачено в договірній угоді.

30. Відповідно до пп. 8.2 п. 8 Окремих умов договору строк завершення всіх робіт на об`єкті становитиме двадцять чотири (24) місяці з дати набрання чинності, як це зазначено в договірній угоді. Позика CTF № TF016327 фінансуватиме витрати, що підлягають оплаті, виключно за товари та роботи, які включені до позики, і які були поставлені, виконані та завершені до дати закриття позики (30 жовтня 2020).

31. Згідно з пп. 8.1, 8.2 п. 8 Загальних умов договору підрядник зобов`язаний розпочати роботи на об`єктах протягом періоду, зазначеного в ОУ, і без шкоди для підпункту 26.2 ЗУ, підрядник зобов`язаний далі виконувати роботи на об`єктах відповідно до графіка, зазначеного в додатку до договірної угоди під назвою «Графік виконаних робіт».

Підрядник зобов`язаний досягти завершення об`єктів або їх частини, якщо для цієї частини встановлено окремий час завершення, у межах строків, зазначених в ОУ, або в межах продовженого строку, на який підрядник має право відповідно до пункту 40 ЗУ.

32. Підпунктом 9.1. п. 9 Загальних умов договору визначено, що підрядник зобов`язується спроєктувати, виготовити, включаючи відповідні закупівлі та/або субпідрядні роботи, встановити та завершити об`єкти відповідно до договору. Після завершення об`єкти повинні бути придатними для цілей, визначених у договорі.

33. Умови оплати визначено у п. 11 Загальних умов договору.

34. Згідно з пп. 11.1 - 11.3 п. 1 Загальних умов ціна договору повинна бути зазначена в статті 2 (Ціна договору та Умови оплати) договірної угоди.

Якщо положення про коригування не передбачено в ОУ, ціна договору повинна бути фіксованою та не підлягає будь-яким змінам, за винятком випадків зміни об`єктів або інших випадків, передбачених договором.

3 урахуванням пп. 9.2, 10.1 і 35 ЗУ підрядник вважається таким, що задовольнив себе щодо правильності та достатності ціни договору, яка, за винятком випадків, передбачених договором, покриває всі його зобов`язання за договором.

35. Підпунктом 2.1 ст. 2 Окремих умов договору передбачена ціна договору (відповідно до п. 11 Загальних умов). Замовник зобов`язується виплатити підряднику ціну договору як винагороду за виконання підрядником своїх зобов`язань згідно з цим договором. Ціна договору складається із сукупних значень: 7 488 761,94 євро (сім мільйонів чотириста вісімдесят вісім тисяч сімсот шістдесят один євро і 94 євроценти) та 37 458 154,80 грн (тридцять сім мільйонів чотириста п`ятдесят вісім тисяч сто п`ятдесят чотири гривні і 80 копійок), як це зазначено в прейскуранті № 5 (Зведений кошторис), включаючи ПДВ.

36. Підпункт 2.2 ст. 2 Окремих умов договору передбачає умови оплати (відповідно до пункту 12 Загальних Умов). Умови та процедури оплати, відповідно до яких замовник відшкодовуватиме витрати підряднику, наведені в додатку (Умови та Процедури оплати) до цієї Угоди.

37. Згідно з пп. 12.1 п. 12 Загальних Умов ціна договору повинна бути виплачена відповідно до ст. 2 (Ціна договору та Умови оплати) договірної угоди та додатку до договірної угоди під назвою «Умови та Процедури Оплати», де також викладено процедури, яких слід дотримуватися при поданні заявки на оплату та обробці платежів.

38. Порядок оплати устаткування та обладнання, поставленого відповідно до умов договору визначено додатком 1 (Умови та Процедури оплати), та передбачає, зокрема:

Прейскурант № 2 (Обладнання та устаткування, що постачається з країни замовника). Щодо обладнання та устаткування, що постачається з країни замовника, передбачаються такі платежі:

Десять відсотків (10%) від загальної вартості ЕХW (згідно з визначенням Інкотермс 2010) як авансовий платіж після отримання правильно виставленого рахунка та безвідкличної гарантії авансового платежу на еквівалентну суму, виписану на користь замовника. Гарантія авансового платежу може бути зменшена пропорційно вартості обладнання, доставленого на майданчик, підтвердженій вантажними та супровідними документами.

Вісімдесят відсотків (80%) від загальної або пропорційної вартості ЕХW (згідно з визначенням Інкотермс 2010) після доставки на місце призначення протягом шістдесяти (60) днів після отримання наступних документів у правильній формі:

(і) один (1) оригінал і дві (2) копії рахунка підрядника із зазначенням ідентифікаційного номера договору, опису товару, кількості товару, ціни за одиницю та загальної суми. Рахунок повинен бути повністю адресований замовнику; оригінали мають бути підписані уповноваженим представником підрядника та скріплені офіційною печаткою підрядника;

(іі) один (1) оригінал і дві (2) копії акта прийому-передачі обладнання, підписаного замовником і підрядником;

(ііі) один (1) оригінал і дві (2) копії сертифіката походження або іншого документа, що підтверджує походження товару, прийнятного для замовника.

П`ять відсотків (5%) від загальної або пропорційної вартості ЕХW (згідно з визначенням Інкотермс 2010) після видачі сертифіката завершення робіт, протягом шістдесяти (60) днів після отримання рахунка.

П`ять відсотків (5%) від загальної або пропорційної вартості ЕХW (згідно з визначенням Інкотермс 2010) після видачі сертифіката прийняття в експлуатацію, протягом шістдесяти (60) днів після отримання рахунка.

Також зазначений додаток містить Прейскурант № 3 (Проєктні послуги) щодо проєктних послуг для іноземної та місцевої валютних частин та Прейскурант № 4 (Монтажні послуги) щодо монтажних послуг для іноземної та місцевої валютних частин.

39. 11 травня 2023 року, у зв`язку з початком повномасштабної агресії Російської Федерації проти України, веденням активних реальних бойових дій на території міста Харкова, що призвело до зміни умов виконання зобов`язань за договором, між сторонами було погоджено та укладено поправку № 13 від 11.05.2023 (далі - поправка № 13).

40. Відповідно до п. 1 поправки № 13 до договору, враховуючи обставини непереборної сили, спричинені військовою агресією Росії проти України, підрядник для забезпечення завершення виконання договору в умовах форс-мажору звернувся із запитом (листи підрядника № 871 від 7 грудня 2022 року та № 888/1 від 14 грудня 2022 року) щодо продовження строку виконання договору.

41. Керуючись підпунктом 40.1(6) Загальних Умов договору, замовник погодився (згідно з листом замовника № 02-33/9163 від 9 грудня 2022 року) на продовження строку виконання договору на 6 місяців до 30 травня 2023 року.

42. Згідно з п. 2 поправки № 13 до договору для забезпечення завершення будівельно-монтажних робіт, які були розпочаті за договором до дати закриття позики № TF016327 (30 червня 2023 року), сторони погодилися скоротити обсяг робіт наступним чином:

проєктування, виготовлення та постачання мають бути завершені для 25 об`єктів; будівельно-монтажні роботи, тестування, введення в експлуатацію мають бути завершені для 11 об`єктів.

У результаті вищезазначених робіт, будівельно-монтажні роботи на 14 об`єктах (№ 1, 3, 4, 5, 6, 8, 12, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 24) були виключені з Прейскуранта № 4 «Монтаж та інші послуги», і, відповідно, загальна вартість Прейскуранта № 4 була зменшена на (-) 16 761 301,25 грн.

Як наслідок вищенаведеного, у договорі передбачені наступні узагальнені зміни:

- Загальна вартість Прейскуранта № 4 «Монтаж та інші послуги» зменшена на (-) 16 761 301,25 грн і становить 15 556 366,76 грн.

- Загальна вартість Прейскуранта № 2 «Обладнання та обов`язкові запасні частини, що постачаються з країни Замовника» не змінюється і становить 8 459 726,90 євро.

- Загальна вартість прейскуранта № 3 «Проєктні послуги» не змінюється і становить 14 931 997,80 грн.

- Нова загальна вартість договору становить 8 459 726,90 євро і 30 488 364,56 грн.

- Графік виконання робіт було переглянуто відповідно до погодженого продовження строків виконання та скороченого обсягу робіт за договором.

43. Суд першої інстанції встановив, що станом на дату укладення поправки № 13 підрядником були в повному обсязі надані послуги з проєктування та поставки обладнання, та залишалися частково не виконані будівельно-монтажні роботи, зобов`язання з виконання яких були припинені в результаті укладення поправки № 13 до договору.

44. Крім того, сторонами було погоджено та укладено поправку № 15 від 09.11.2023 до договору (далі - поправка № 15), внаслідок підписання якої змінено п. 2.1 договору та викладено у наступній редакції: замовник зобов`язується виплатити підряднику ціну договору, як винагороду за виконання підрядником своїх зобов`язань згідно з цим договором. Ціна договору складається із сукупних значень: 8 459 726,90 євро та 32 935 198,10 грн, як це зазначено в Прейскуранті № 5 (Зведений кошторис), включаючи ПДВ.

45. Крім того, поправкою № 15 до договору змінено п. 8.2 Окремих умов договору та викладено у наступній редакції: Строк завершення всіх робіт на об`єкті становитиме тридцять три (33) місяці з дати набрання чинності, як це зазначено в договорі, але завершиться не пізніше 31 серпня 2023 року.

Позика CTF N TF016327 фінансуватиме витрати, що підлягають оплаті виключно за товари та роботи, включені до Позики, які були поставлені, виконані та завершені до дати закриття Позики (31 грудня 2023 року).

46. Поправкою № 15 наведено конкретні строки завершення робіт по 11-ти об`єктах № 2, 7, 9, 10, 11, 16, 17, 21, 22, 23, 25.

47. Суд першої інстанції встановив, що позивач виконав проєктні роботи на загальну суму 14 389 164,63 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі виконаних послуг № 1 від 22.02.2021 на суму 840 381,93 грн, № 2 від 22.02.2021 на суму 157 571,55 грн, № 3 від 22.03.2021 на суму 287 217,36 грн, № 5 від 07.04.2021 на суму 1 531 826,46 грн, № 7 від 31.05.2021 на суму 1 835 570,25 грн, № 14 від 05.07.2021 на суму 678 427,20 грн, № 21 від 09.07.2021 на суму 1 909 225,08 грн, № 28 від 30.08.2021 на суму 776 662,74 грн, № 29 від 30.08.2021 на суму 147 066,63 грн, № 34 від 22.10.2021 на суму 494 386,47 грн, № 35 від 22.10.2021 на суму 1 206 969,84 грн, № 39 від 06.12.2021 на суму 1 064 143,80 грн, № 41 від 09.12.2021 на суму 84 984,00 грн, № 42 від 17.12.2021 на суму 412 981,47 грн, № 43 від 17.12.2021 на суму 494 849,88 грн, № 64 від 10.05.2023 на суму 573 920,21 грн, № 66 від 10.05.2023 на суму 402 996,50 грн, № 98 від 28.12.2023 на суму 112 702,80 грн, № 99 від 28.12.2023 на суму 1 377 280,46 грн.

Також, позивач поставив відповідачеві устаткування та обладнання на загальну суму 279 185 735,40 грн, про що свідчать акти приймання-передачі та видаткові накладні, а саме: акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 4 від 22.03.2021 та видаткова накладна № 01 від 22.03.2021 на суму 25 175 636,23 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 6 від 19.05.2021 та видаткова накладною № 02 від 19.05.2021 року на суму 18 865 462,74 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 13 від 25.06.2021 та видатковою накладна № 03 від 25.06.2021 на суму 16 906 111,61 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 15 від 06.07.2021 та видаткова накладна № 04 від 06.07.2021 на суму 558 642,62 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 22 від 12.08.2021 та видаткова накладна № 04 від 12.08.2021 на суму 25 368 134,67 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 26 від 16.08.2021 та видаткова накладна № 26 від 16.08.2021 на суму 285 861,58 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 27 від 27.08.2021 та видаткова накладна № 05 від 27.08.2021 на суму 1 101 760,70 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 30 від 09.09.2021 та видаткова накладна № 06 від 09.09.2021 на суму 3 288 148,51 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 31 від 24.09.2021 та видаткова накладна № 07 від 24.09.2021 на суму 3 732 774,30 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 32 від 24.09.2021 та видаткова накладна № 08 від 24.09.2021 на суму 18 055 683,88 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 33 від 05.10.2021 та видаткова накладна № 09 від 05.10.2021 на суму 1 373 075,54 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 36 від 25.10.2021 та видаткова накладна № 10 від 25.10.2021 на суму 5 422 370,45 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 37 від 04.11.2021 та видаткова накладна № 11 від 04.11.2021 на суму 13 649 223,84 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 38 від 04.11.2021 та видаткова накладна № 12 від 04.11.2021 на суму 5 995 812,13 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 40 від 06.12.2021 та видаткова накладна № 13 від 06.12.2021 на суму 13 212 731,26 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 44 від 22.12.2021 та видаткова накладна № 14 від 22.12.2021 на суму 10 395 107,89 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 45 від 25.08.2022 та видаткова накладна № 15 від 25.08.2022 на суму 3 309 779,94 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 46 від 25.08.2022 та відповідна видаткова накладна № 16 від 25.08.2022 на суму 5 114 732,42 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 47 від 26.08.2022 та видаткова накладна № 17 від 26.08.2022 на суму 3 667 471,73 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 51 від 04.10.2022 та видаткова накладна № 51 від 04.10.2022 на суму 5 188 413,77 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 52 від 18.10.2022 та відповідна видаткова накладна № 19 від 18.10.2022 на суму 3 405 797,26 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 54 від 26.10.2022 та видаткова накладна № 20 від 26.10.2022 на суму 9 486 938,52 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 55 від 28.10.2022 та видаткова накладна № 21 від 28.10.2022 на суму 5 942 965,26 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 56 від 01.11.2022 та видаткова накладна № 22 від 01.11.2022 на суму 13 856 542,37 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 57 від 16.11.2022 та видаткова накладна № 23 від 16.11.2022 на суму 5 399 867,03 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 58 від 06.12.2022 та видаткова накладна № 24 від 06.12.2022 на суму 50 573 978,65 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 63 від 06.02.2023 та видаткова накладна № 25 від 06.02.2023 на суму 3 779 805,95 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 72 від 28.06.2023 та видаткова накладна № 72 від 28.06.2023 на суму 1 445 807,61 грн; акт приймання-передачі устаткування та обладнання № 103 від 28.12.2023 та видаткова накладна № 103 від 28.12.2023 на суму 4 627 096,94 грн.

Крім того, позивач виконав передбачені договором будівельні та монтажні роботи на загальну суму 18 681 876,59 грн, що підтверджується підписаними сторонами актами приймання-передачі виконаних робіт та/або послуг.

48. Суд першої інстанції встановив, що сторони не заперечують факт належного виконання взаємних зобов`язань щодо наданих послуг з проєктування та їх оплати, щодо фактично виконаних будівельно-монтажних робіт та їх оплати. Відповідно до умов договору, з урахуванням змін, які були внесені до нього сторонами, позивач виконав договірні зобов`язання по вищевказаним 25 одиницям обладнання на загальну суму 312 256 776,62 грн (14 389 164,63 грн + 279 185 735,40 грн + 18 681 876,59 грн), що включає проєктування, поставку 25 одиниць обладнання та будівельно-монтажні роботи по 11 одиницям обладнання.

49. Спір виник щодо неоплати відповідачем 10 % вартості обладнання, поставленого на 14 об`єктів (Прейскурант № 2) внаслідок виключення поправкою № 13 до договору з Прейскуранту № 4 обсягу будівельно-монтажних робіт, що стосуються вказаних 14 об`єктів. Відповідачем отримане устаткування та обладнання оплачене частково, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 16 208 242,20 грн.

50. 14 жовтня 2024 року позивач направив на адресу відповідача лист-вимогу № 14-22-2024 про сплату на рахунок позивача заборгованість у розмірі 16 208 242,20 грн не пізніше семи календарних днів з дня її отримання, що підтверджується поштовою накладною та описом вкладення до поштового відправлення.

51. Між сторонами підписано акт звіряння взаєморозрахунків за договором № UDHEEP-KHTM-ICB-19A від 01.06.2020 за період: з 01.06.2020 по 30.04.2024, відповідно до якого станом на 01.02.2024 заборгованість на користь корпорації «Енергоресурс - Інвест» становить 16 208 242,20 грн.

52. Відповідач заборгованість у розмірі 16 208 242,20 грн не перерахував позивачеві, що стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

Позиція Верховного Суду

53. Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини.

54. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

55. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

56. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

57. Частинами 1, 2 ст. 712 ЦК України встановлено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

58. Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

59. Відповідно до ч. 1 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

60. Частиною 1 ст. 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

61. Згідно з ч. 1 ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

62. Предметом позову у цій справі є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 16 208 242,20 грн - неоплачені відповідачем 10 % вартості поставленого обладнання та устаткування по 14 об`єктах.

63. Як зазначалося вище, відповідно до пп. 7.1. п. 7 Загальних умов договору обов`язки підрядника охоплюють постачання всього обладнання та виконання всіх послуг з монтажу, необхідних для проєктування, виробництва (включаючи закупівлю, забезпечення якості, будівництво, монтаж, пов`язані будівельні роботи, передексплуатаційне тестування та доставку) обладнання, а також монтаж, завершення та введення в експлуатацію об`єктів відповідно до планів, процедур, специфікацій, креслень, кодексів та будь-яких інших документів, зазначених у розділі вимоги замовника. Такі специфікації включають, але не обмежуються, наданням послуг з нагляду та інженерних послуг; постачанням робочої сили, матеріалів, обладнання, запасних частин (як зазначено в підпункті 7.3 ЗУ нижче) та аксесуарів; обладнанням підрядника; будівельними комунікаціями та матеріалами; тимчасовими матеріалами, спорудами та об`єктами; транспортом (включаючи, без обмежень, розвантаження та перевезення на майданчик, з майданчика та на місці), а також зберіганням, за винятком тих постачань, робіт та послуг, які надаватимуться або виконуватимуться замовником, як зазначено в додатку до договірної угоди під назвою «Обсяг робіт і постачань, наданих замовником».

64. У договорі зазначено, що Окремі умови доповнюють Загальні умови. У разі конфлікту, положення, зазначені в Окремих умовах, мають перевагу над положеннями Загальних умов.

65. Пункт 25.4.1 Окремих умов містить перелік 25 об?єктів, роботи на яких мають бути завершені та введені в експлуатацію.

66. Згідно з пп. 25.1.1, 25.2.2 Загальних умов договору введення в експлуатацію об?єктів або будь-якої їх частини має бути розпочато підрядником негайно після видачі керівником проєкту сертифіката завершення робіт, відповідно до пп. 24.5 ОУ, або негайно після дати вважаного завершення, відповідно до пп. 24.6 ОУ. Якщо з причин, не залежних від підрядника, гарантійне тестування об?єктів або відповідної їх частини не може бути успішно завершено в межах періоду з дати завершення, визначеної в ОУ, або в межах будь-якого іншого періоду, узгодженого між замовником і підрядником, вважається, що підрядник виконав свої зобов?язання щодо функціональних гарантій, і пункти 28.2 та 28.3 ОУ не застосовуються.

67. Відповідно до пп. 25.4.1 Загальних умов договору, якщо в договорі передбачено, що завершення та введення в експлуатацію повинні бути проведені для частин об`єктів, положення, що стосуються завершення та введення в експлуатацію, включаючи гарантійне тестування, застосовуються до кожної такої частини об`єктів окремо, і сертифікат операційного прийняття видається відповідно для кожної такої частини об`єктів.

68. Підпунктами 9.1, 9.2 Загальних умов договору підрядник зобов?язується спроєктувати, виготовити, включаючи відповідні закупівлі та/або субпідрядні роботи, встановити та завершити об?єкти відповідно до договору. Після завершення об?єкти повинні бути придатними для цілей визначених у договорі.

69. Відповідно до визначення понять, наведених у пп. 1.1 Загальних умов договору, завершення означає, об?єкти (або їх конкретна частина, якщо в договорі визначені окремі частини) завершені як операційно, так і структурно, та перебувають у герметичному та чистому стані, всі роботи щодо передексплутаційного тестування об?єктів або такої конкретної частини завершені, і об?єкти або їх конкретна частина готові до введення в експлуатацію відповідно до п. 24 Загальних умов (завершення).

70. Порядок оплати устаткування та обладнання, поставленого відповідно до умов договору визначено додатком 1 (Умови та Процедури оплати), та передбачає, зокрема:

Прейскурант № 2 (Обладнання та устаткування, що постачається з країни замовника). Щодо обладнання та устаткування, що постачається з країни замовника, передбачаються такі платежі:

Десять відсотків (10 %) від загальної вартості ЕХW (згідно з визначенням Інкотермс 2010) як авансовий платіж після отримання правильно виставленого рахунка та безвідкличної гарантії авансового платежу на еквівалентну суму, виписану на користь замовника. Гарантія авансового платежу може бути зменшена пропорційно вартості обладнання, доставленого на майданчик, підтвердженій вантажними та супровідними документами.

Вісімдесят відсотків (80 %) від загальної або пропорційної вартості ЕХW (згідно з визначенням Інкотермс 2010) після доставки на місце призначення протягом шістдесяти (60) днів після отримання відповідних документів у правильній формі.

П`ять відсотків (5%) від загальної або пропорційної вартості ЕХW (згідно з визначенням Інкотермс 2010) після видачі сертифіката завершення робіт, протягом шістдесяти (60) днів після отримання рахунка.

П`ять відсотків (5%) від загальної або пропорційної вартості ЕХW (згідно з визначенням Інкотермс 2010) після видачі сертифіката прийняття в експлуатацію, протягом шістдесяти (60) днів після отримання рахунка.

71. Тобто, за умовами договору підрядник набув право отримати оплату в розмірі 10 % від вартості обладнання та устаткування після видачі сертифіката завершення робіт та сертифіката прийняття в експлуатацію.

72. Згідно з п. 11.3 договору, з урахуванням підпунктів 9.2, 10.1 і 35 Загальних умов, підрядник вважається таким, що задовольнив себе щодо правильності та достатності ціни договору, яка за винятком випадків, передбачених договором, покриває всі його зобов?язання за договором.

73. Підпунктом 12.2 договору встановлено, що жоден платіж, здійснений замовником, не повинен вважатися прийняттям замовником об?єктів або будь-якої їх частини.

74. Суди попередніх інстанцій встановили, що, враховуючи обставини непереборної сили, спричинені військовою агресією Росії проти України, підрядник для забезпечення завершення виконання договору в умовах форс-мажору звернувся із запитом (листи підрядника № 871 від 07.12.2022 та № 888/1 від 14.12 2022 року) щодо продовження строку виконання договору, 11.05.2023 між сторонами було погоджено та укладено поправку № 13 від 11.05.2023, відповідно до якої сторони погодилися на продовження строку виконання договору на 6 місяців до 30 травня 2023 року.

Крім того, згідно з п. 2 поправки № 13 до договору для забезпечення завершення будівельно-монтажних робіт, які були розпочаті за договором до дати закриття позики № TF016327 (30 червня 2023 року), сторони погодилися скоротити обсяг робіт наступним чином:

- проєктування, виготовлення та постачання мають бути завершені для 25 об`єктів; - будівельно-монтажні роботи, тестування, введення в експлуатацію мають бути завершені для 11 об`єктів.

У результаті вищезазначених робіт, будівельно-монтажні роботи на 14 об`єктах (№ 1, 3, 4, 5, 6, 8, 12, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 24) були виключені з Прейскуранта № 4 «Монтаж та інші послуги», і, відповідно, загальна вартість Прейскуранта № 4 була зменшена на (-) 16 761 301,25 грн.

Як наслідок вищенаведеного, у договорі передбачені наступні узагальнені зміни:

- Загальна вартість Прейскуранта № 4 «Монтаж та інші послуги» зменшена на (-) 16 761 301,25 грн і становить 15 556 366,76 грн.

- Загальна вартість Прейскуранта № 2 «Обладнання та обов`язкові запасні частини, що постачаються з країни Замовника» не змінюється і становить 8 459 726,90 євро.

- Загальна вартість прейскуранта № 3 «Проєктні послуги» не змінюється і становить 14 931 997,80 грн.

- Нова загальна вартість договору становить 8 459 726,90 євро і 30 488 364,56 грн.

- Графік виконання робіт було переглянуто відповідно до погодженого продовження строків виконання та скороченого обсягу робіт за договором.

75. Крім того, сторонами погоджено та укладено поправку № 15 від 09.11.2023 до договору, внаслідок підписання якої викладено п. 2.1 у наступній редакції: замовник зобов`язується виплатити підряднику ціну договору, як винагороду за виконання підрядником своїх зобов`язань згідно з цим договором. Ціна договору складається із сукупних значень: 8 459 726,90 євро та 32 935 198,10 грн, як це зазначено в Прейскуранті № 5 (Зведений кошторис), включаючи ПДВ.

Поправкою № 15 наведено конкретні строки завершення робіт на 11-ти об`єктах № 2, 7, 9, 10, 11, 16, 17, 21, 22, 23, 25.

76. З огляду на зазначене, сторони погодили виконання робіт підрядником щодо: 25 об`єктів - проєктування, виготовлення та постачання; щодо 11-ти з 25-ти об`єктів - будівельно-монтажні роботи, тестування, введення в експлуатацію.

77. Суд апеляційної інстанції, відмовляючи позивачеві в позові вказав на те, що за умовами укладеного договору передбачено право підрядника на отримання оплати в розмір 10% вартості поставленого обладнання і устаткування виключно після завершення виконання повного комплексу зобов`язань за договором, а саме, після проведення будівельно-монтажних робіт та після введення об`єктів будівництва в експлуатації, що як завершальна стадія цього процесу оформлюються після видачі сертифіката завершення робіт та після видачі сертифіката прийняття в експлуатацію.

Будь-яких інших умов та порядку оплати ні договором підряду, ні поправкою № 13, ні іншими узгодженими сторонами доказами не визначено.

Лише після офіційного підтвердження (перевірки), що поставлене підрядником обладнання і устаткування відповідало затвердженому проєкту та нормам, тобто готове до експлуатації, це обладнання може бути використане в господарській діяльності замовника, і тільки після цього останній має здійснити остаточну оплату 10% відсотків його вартості.

78. Доказів видачі сертифіката завершення робіт та сертифіката прийняття в експлуатацію, завершення будівельно-монтажних робіт за договором, які б підтверджували експлуатацію замовником спірних 14 об?єктів (обладнання та устаткування), сторонами не надано.

79. З огляду на те, що за умовами укладеного між сторонами договору не передбачено можливість виникнення у замовника зобов?язань з оплати 10 % вартості обладнання у випадку відсутності сертифіката завершення робіт та сертифіката прийняття в експлуатацію, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку, що КП «Харківські теплові мережі» не мало правових підстав виконання свого обов?язку з оплати 10 вартості такого обладнання.

80. Судом апеляційної інстанції правомірно не взято до уваги акт звіряння взаєморозрахунків між КП «Харківські теплові мережі» та корпорацією «Енергоресурс - Інвест» за договором № UDHEEP-KHTM-ICB-19A від 01.06.2020, за період: з 01.06.2020 по 30.04.2024, оскільки зазначений акт, у цьому випадку, не є підставою для виникнення обов?язку з виконання грошового зобов?язання з огляду на те, що такий обов?язок, як встановив суд апеляційної інстанції, настає лише після видачі сертифіката завершення робіт та сертифіката прийняття в експлуатацію, тому наразі у відповідача відсутні підстави для сплати заборгованості.

81. Крім того, суд апеляційної інстанції взяв до уваги, що відповідно до п. 1 Окремих умов джерело фінансування: договір фінансується виключно за рахунок позики CTF № TF016327 (категорія 1-V додатку 2 до кредитної угоди між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку (що діє як впроваджувальний орган Фонду чистих технологій) № TF016327 від 26.05.2014, передбаченої у Спеціальному фонді Державного бюджету України).

82. Відповідно до п. (хіі) Додатку 2 «Обов`язкові положення для здійснення закупівель за договорами, що фінансуються банком, укладеними за результатами Національних конкурентних торгів» Угоди про позику Фонду Чистих технологій (Проєкт «Підвищення енергоефективності в секторі централізованого теплопостачання України»), укладеною Україною та МБРР (діючим в якості виконавця від імені Фонду чистих технологій) № TF016327 від 26.05.2014 зазначено, національні конкурентні торги («НКТ») мають проводитися в порядку, передбаченому для процедури відкритих торгів Законом України «Про здійснення державних закупівель» (№ 1197-VII від 10.04.2014) зі змінами та доповненнями; при цьому до такої процедури застосовуються положення розділу І та п.п. 3.3 й 3.4 «Настанов з закупівлі позичальниками Світового банку товарів, робіт і неконсалтингових послуг за позиками МБРР й кредитами та грантами МАР» (січень 2011 року) («Настанови з закупівель») із такими додатковими положеннями: «У тому, що стосується договорів, які підлягають попередньому розгляду Банком, Позичальник має одержати погодження з боку Банку, перш ніж надавати свою згоду на:

(a) суттєве продовження встановленого строку виконання договору;

(b) будь-яку суттєву зміну обсягу послуг або внесення інших суттєвих змін в умови договору;

(c) будь-яку зміну обсягу чи поправку, котра, сама по собі або разом із усіма попередніми змінами обсягу чи поправками, призводить до збільшення первісної суми договору більш як на 15 відсотків; або (d) пропозицію припинити дію договору. Банкові мають надаватися копії всіх змін і доповнень, внесених у договір.

83. Відповідно до затвердженого Мінрегіоном Плану закупівель для КП «Харківські теплові мережі», договір № UDHEEP-KHTM-ІCB-19A від 01.06.2020 відноситься до таких, що підлягають попередньому розгляду МБРР.

84. У розділі 5.2 «Роль Банку, РГУП та ЦГУП» Операційного посібника, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 19.11.2014 № 319 визначено обов?язки між виконавцем проєкту, Мінрегіоном та Банком.

85. У зазначеному розділі зазначено, що Банк здійснює розгляд пов?язаних із закупівлями процедур, документів, звітів з оцінки пропозицій, рекомендацій присудження контрактів та контрактів з метою забезпечення відповідності процесу закупівель погодженим процедурам. Такі процедури нагляду описані у Додатку 1 посібника із закупівель. Погоджений Банком план закупівель має містити інформацію щодо того, якою мірою такі процедури нагляду застосовуються до різних категорій товарів, робіт та послуг, що фінансуватимуться, як частково так і повною мірою, за рахунок коштів Позики.

86. Тобто, укладений між сторонами договір № UDHEEP-KHTM-ІCB-19A від 01.06.2020 передбачає певні умови та процедуру здійснення платежів, і при здійсненні оплати робіт за договором відповідач мав керуватися умовами договору, Угодою про позику Фонду Чистих технологій та Операційним посібником.

87. Суд апеляційної інстанції встановив, що керуючись положеннями Угоди про позику між Україною та МБРР № TF016327 від 26.05.2014 та положеннями Операційного посібнику, з метою врегулювання спірних правовідносин, 05.09.2023 КП «Харківські теплові мережі» звернулося до Центральної групи управління і підтримки Проєкту «Підвищення енергоефективності в секторі централізованого теплопостачання України» при Міністерстві розвитку громад, територій та інфраструктури України, щодо вирішення спірного питання яке виникло між комунальним підприємством та Корпорацією «Енергоресурс-інвест» за Контрактом № UDHEEP-KHTM-ICB-19A.

Відповідач просив надати інформацію щодо вирішення спірного питання, яке виникло між КП «Харківські теплові мережі» та Корпорацією «Енергоресурс - інвест» по контракту № UDHEEP-KHTM-ICB-19A «Технічне переоснащення 25 теплових камер із заміною арматури та допоміжного обладнання в м. Харків» від 01.06.2020, а саме: «Підрядником було надіслано замовнику лист від 20.07.2023 за № 887/1, в якому він вимагає оплати частини вартості обладнання (5%+5%) у сумі 15 997 149,50грн. Це обладнання було поставлено відповідно до контракту, але на об`єкти, які були виключені з обсягу монтажних робіт додатковою угодою № 13 від 13.05.2023.

17 листопада 2023 року Центральна група управління і підтримки Проєкту «Підвищення енергоефективності в секторі централізованого теплопостачання України» при Міністерстві розвитку громад, територій та інфраструктури України звернулася з електронним листом до керівника Проєкту МБРР Сандру Гідрім, з проханням надати професійну консультацію щодо можливого способу вирішення ситуації.

28 листопада 2028 керівником проєкту Сандру Гідрім було надіслано електронний лист, в якому зазначено, що Світовий Банк проти жодного із запропонованих способів врегулювання спору та підрядник не має права на виплати у розмірі 5% (після видачі свідоцтва про завершення робіт) + 5% (після видачі акта експлуатаційного приймання) за те, що не було завершено.

88. Відповідно до п. 11.2 Окремих умов договору ціна договору підлягає коригуванню відповідно до положень додатку до договірної угоди під назвою «Умова про коригування».

89. Судом першої інстанції не взято до уваги, що договір було укладено в межах угоди про позику від 26.05.2014 № TF016327 Фонду чистих технологій між Україною та Міжнародним банком реконструкції та розвитку проєкт «Підвищення енергоефективності в секторі централізованого теплопостачання України» і саме МБРР наділений повноваженнями надавати згоду на залучення фінансування робіт та обладнання, які були передбачені договором.

90. Крім того, сторони, змінюючи умови договору (поправка № 13) та виключаючи з договору будівельно-монтажні роботи на 14 об`єктах (№ 1, 3, 4, 5, 6, 8, 12, 13, 14, 15, 18, 19, 20, 24) усвідомлювали та погодилися з тим, що поставлене підрядником обладнання і устаткування на 14 об`єктах не буде готове до експлуатації та на цих об`єктах не будуть позивачем проведені будівельно-монтажні роботи.

91. Водночас сторони, змінюючи умови договору в частині скорочення обсягу робіт підрядником не внесли змін до додатку 1 «Умови та процедури оплати», а саме Прейскуранта № 2 «Обладнання та устаткування, що постачається з країн Замовника».

92. Тобто, є домовленість сторін про врегулювання своїх відносин у спосіб, відповідно до якого підрядник набуває право отримати оплату в розмірі 10% вартості такого обладнання саме після видачі сертифіката завершення робіт та після видачі сертифіката прийняття в експлуатацію, видачі, яких передують проведення будівельно-монтажних робіт та введення об?єктів в експлуатацію.

93. Частиною 1 ст. 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

94. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

95. Доказів завершення будівельно-монтажних робіт за договором та видачі сертифікатів завершення робіт, прийняття в експлуатацію, які б підтверджували експлуатацію замовником спірних 14 об?єктів (обладнання та устаткування), сторонами не надано.

96. За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

97. Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Водночас особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

98. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

99. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

100. Позивач, звертаючись з цим позовом прагне отримати 10 % вартості поставленого відповідачеві обладнання та вказує на настання обов?язку відповідача сплати цю частину вартості обладнання.

101. Водночас, як зазначалося вище, сторони не внесли змін до додатку 1 «Умови та процедури оплати», а саме Прейскуранта № 2 «Обладнання та устаткування, що постачається з країн Замовника», норми якого суперечать поправці № 13, з урахуванням п. (хіі) Додатку 2 «Обов`язкові положення для здійснення закупівель за договорами, що фінансуються банком, укладеними за результатами Національних конкурентних торгів» щодо попереднього розгляду Банком та погодження Банком змін в умови договору.

102. Оскільки за умовами укладеного між сторонами договору не передбачено можливість виникнення у замовника зобов?язань з оплати 10% вартості обладнання у випадку відсутності сертифіката завершення робіт та сертифіката прийняття в експлуатацію та у КП «Харківські теплові мережі» не виникло правових підстав для виконання свого обов?язку з оплати 10% вартості поставленого обладнання та устаткування, а у позивача відсутній обов?язок проводити будівельно-монтажні роботи, на об?єктах, по яких сторонами скорочено обсяг робіт, Верховний Суд вказує, що в цьому випадку, ефективним способом захисту порушеного права позивача є зобов?язання вчинити дії (внести зміни до договору).

103. Ураховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для відмови позивачеві в позові.

104. Підставою касаційного оскарження позивач вказує п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

105. Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо, обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є незастосування правових висновків, які мали бути застосовані у подібних правовідносинах у справі, в якій Верховний Суд зробив висновки щодо застосування норми права, з правовідносинами у справі, яка переглядається.

106. Отже, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише цитування у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

107. Неврахування висновку Верховного Суду щодо застосування норми права, зокрема, має місце тоді, коли суд апеляційної інстанції, посилаючись на норму права, застосував її інакше (не так, в іншій спосіб витлумачив тощо), ніж це зробив Верховний Суд в іншій справі.

108. У справі № 910/9075/17 предметом позову є стягнення заборгованості за поставлений товар на підставі видаткових накладних. Судами попередніх інстанцій встановлено, що поставка позивачем товару, його отримання відповідачем за довіреностями та видатковими накладними та як наслідок його оплата на підставі виставлених рахунків, свідчить про виникнення між сторонами правовідносин з договору поставки, який оформлювався у такий спосіб за кожною окремою поставкою, що не суперечить приписам статті 205 Цивільного кодексу України, ст. 181 Господарського кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 28.02.2018 у справі № 910/9075/17, залишаючи постанову суду апеляційної інстанції без змін вказав, якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 Цивільного кодексу України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 Цивільного кодексу України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. Водночас передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 Цивільного кодексу України.

109. У справі № 904/889/18 предметом позову є стягнення заборгованості з оплати сільськогосподарської продукції, за зустрічним позовом визнання недійсним договору поставки.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2019 у справі № 904/889/18, залишаючи без змін судові рішення про стягнення заборгованості за договором поставки та відмови в задоволенні зустрічних позовних вимог вказав на те, що сам факт закінчення строку дії двостороннього правочину, виконання якого здійснено тільки однією стороною, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін цього правочину та не звільняє другу сторону такого правочину від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку. Відповідно до статті 241 Цивільного кодексу України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.

З урахуванням встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин справи, зокрема щодо фактичного передання товару та відображення у податковій накладній відповідної господарської операції, оскільки у випадку, якщо спірний договір не тільки прийнято до виконання, але і значною мірою виконано, то відсутність у директора товариства повноважень на укладення від імені товариства вказаного договору не є підставою для визнання цього договору недійсним.

110. Предметом позову у справі № 910/21315/21 є розірвання укладеного між сторонами договору генпідряду на виконання будівельних робіт від 22.12.2018; стягнення додаткових витрат; зобов`язання прийняти закуплені на виконання умов вказаного договору матеріали.

Верховний Суд у постанові від 03.04.2024, залишаючи без змін постанову апеляційного господарського суду про відмову в позові вказав на те, що договір, який припинив строк своєї дії, не може бути розірваний за його відсутністю. Припинення договору і його розірвання є різними взаємовиключними юридичними фактами. Прийняття лише матеріальних цінностей без виконання робіт не відповідає меті, предмету та взятим позивачем на себе зобов`язань за договором будівельного підряду. Задоволення цієї позовної вимоги призведе до зміни правової природи договору та змінить кінцеву мету його укладення, що порушуватиме права замовника і відповідно держави. Позивачем не доведено наявності усіх елементів цивільно-правової відповідальності, як необхідної передумови для відшкодування додаткових витрат (збитків).

111. Предметом позову у справі № 913/374/24 є стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором.

Верховний Суд, скасовуючи постанову суду апеляційної інстанції та направляючи справу на новий розгляд вказав на те, що «строк дії договору» та «строк/термін виконання зобов`язання» за своїм юридичним змістом не є тотожними поняттями, та в залежності від умов договору, укладеного між сторонами, останні можуть як співпадати між собою, так і бути відмінними один від одного. Отже, з огляду на правову природу поняття «строк кредитування» Суд розмежовує його із поняттям «строк дії договору». Верховний Суд зазначає, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами договору строку надання позики (тобто за період правомірного користування нею). Після спливу такого строку чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право позикодавця нараховувати проценти за позикою припиняється. Права та інтереси позикодавця в охоронних правовідносинах (тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання) забезпечує частина друга статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

112. У справі № 927/291/17 предметом позову є стягнення заборгованості за телекомунікаційні послуги, надані пільговим категоріям населення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018, залишаючи без змін судові рішення про стягнення заборгованості вказала на те, що у відносинах щодо розрахунку з постачальниками телекомунікаційних послуг особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, головні розпорядники державних коштів на фінансування соціальних програм виступають не як суб`єкти владних повноважень, а як боржники у зобов`язальних цивільних правовідносинах.

113. У справі № 911/4249/16 предметом позову є стягнення заборгованості з понесених позивачем витрат унаслідок надання окремим категоріям населення телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16, залишаючи без змін судові рішення судів попередніх інстанцій про стягнення заборгованості вказала на те, що за приписами законодавства України у відносинах щодо розрахунків з постачальниками телекомунікаційних послуг особам, які згідно із чинним законодавством мають право на соціальні пільги, головні розпорядники бюджетних коштів на фінансування соціальних програм виступають не як суб`єкти владних повноважень, а як боржники у зобов`язальних правовідносинах.

Виходячи з положень статей 525, 526, 530 Цивільного кодексу України і статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших нормативно-правових актів, договору. Сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання.

114. Предметом позову у справі № 916/1345/18 є стягнення заборгованості за виконані додаткові роботи.

Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення судів попередніх інстанцій про часткове задоволення позову вказав на те, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

115. У справі № 910/1389/18 предметом позову є стягнення заборгованості з оплати поставленого товару (дизельного палива).

Верховний Суд у постанові від 05.03.2019 у справі № 910/1389/18 зазначив, що акти звірки взаємних розрахунків, підписані уповноваженою особою відповідача (боржника) є доказами, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу.

116. Предметом позову у справі № 910/6210/20 є визнання банкрутом.

Верховний Суд у постанові від 06.07.2022 у справі № 910/6210/20 вказав на те, що акт звірки взаємних розрахунків не є майновою дією боржника, не свідчить про проведення певної господарської операції; сам по собі акт звірки розрахунків не є належним доказом факту здійснення будь-яких господарських операцій, оскільки не є первинним бухгалтерським обліковим документом; акт звірки може вважатися доказом у справі на підтвердження певних обставин, зокрема в підтвердження наявності заборгованості суб`єкта господарювання, її розміру, визнання боржником такої заборгованості тощо, однак, за умови, що інформація, відображена в акті підтверджена первинними документами.

117. Отже, висновки суду апеляційної інстанції у справі, що розглядається, про відсутність підстав для задоволення позову обґрунтовані не відмінним застосуванням судами норм права, ніж у зазначених справах, а тим, що у справі № 922/3849/24 судом апеляційної інстанції встановлено, що підрядник набуває право отримати оплату в розмірі 10 % вартості такого обладнання саме після видачі сертифіката завершення робіт та після видачі сертифіката прийняття в експлуатацію, видачі, яких передують проведення будівельно-монтажних робіт та введення об?єктів в експлуатацію.

118. Таким чином, відмінність обумовлена неоднаковою фактично-доказовою базою, тобто іншими обставинами, встановленими попередніми судовими інстанціями, і за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийняті відповідні судові рішення.

119. Верховним Судом відхиляються посилання на не дослідження судом апеляційної інстанції всіх наявних у матеріалах справи доказів, оскільки такі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції стосовно оцінки фактичних обставин у цій справі і спрямовані на доведення необхідності їх переоцінки та надання нової оцінки доказам у тому контексті, який, на думку скаржника, свідчить про наявність підстав для задоволення позову, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції в силу приписів ст. 300 Господарського процесуального кодексу України.

120. З огляду на зазначене, підстава касаційного оскарження - п. 1 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України не підтвердилася.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

121. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

122. Пунктом 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

123. Згідно зі ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

124. За таких обставин, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування постанови апеляційного господарського суду, касаційна скарга залишається без задоволення.

Розподіл судових витрат

125. З огляду на те, що касаційна скарга задоволенню не підлягає, згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу корпорації «Енергоресурс - Інвест» залишити без задоволення.

2. Постанову Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 у справі № 922/3849/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. О. Мамалуй

Судді О. М. Баранець

О. Р. Кібенко

О. А. Кролевець

В. І. Студенець