ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.11.2025 року м.Дніпро Справа № 904/168/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Верхогляд Т.А. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Паруснікова Ю.Б.,

секретар судового засідання: Абадей М.О.

представники сторін:

від скажника: Абрамов В.В.

розглянувши апеляційну скаргу Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Жовті Води-2" на рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 року у справі № 904/168/25 (суддя Мілєва І.В.)

за позовом Комунального підприємства "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради, Дніпропетровська область, м. Жовті Води

до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Жовті Води-2", Дніпропетровська область, м. Жовті Води

про встановлення постійного безоплатного сервітуту щодо приміщення підвалу в будинку для встановлення вузла комерційного обліку централізованого водопостачання,-

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради звернулося до господарського суду з позовною заявою до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Жовті Води-2", в якій просить суд встановити комунальному підприємству "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" постійний безоплатний сервітут щодо технічного підвального приміщення будинку № 2 по вулиці Грушевського в місті Жовті Води Дніпропетровської області для встановлення та обслуговування вузла комерційного обліку централізованого водопостачання.

Рішенням господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 року у цій справі позов задоволено в повному обсязі; встановлено Комунальному підприємству "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради" (52204, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Березнева, буд. 40а, ідентифікаційний код 32182594) постійний безоплатний сервітут щодо технічного підвального приміщення будинку № 2 по вулиці Грушевського в місті Жовті Води Дніпропетровської області для встановлення та обслуговування вузла комерційного обліку централізованого водопостачання.

Рішення мотивовано тим, що у позивача відсутня інша можливість виконати вимоги чинного законодавства щодо оснащення будинку №2 по вул. Грушевського у місті Жовті Води Дніпропетровської області вузлом комерційного обліку теплової енергії іншим способом, ніж встановлення сервітуту щодо технічного підвального приміщення вказаного будинку.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Жовті Води-2" звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою.

Просить оскаржуване рішення господарського суду Дніпропетровської області від 07.05.2025 року у справі №904/168/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог або залишити позовну заяву без розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги скаржник вказує наступне:

- позовну заяву підписано неуповноваженою особою, оскільки статутом позивача не передбачено повноважень директора призначати виконуючим обов`язки директора підприємства;

- згідно інформаційної довідки з ЄДРПОУ керівником позивача вказано Харитонову О.О., інші особи, які мають право підпису позову, відсутні. Отже у суду були наявні підстави для залишення позову без розгляду.

Апелянт вказує, що до участі у справі №904/168/25 не залучено Жовтоводську міську раду як власника земельної ділянки, на якій розташовано будинок №2 по вул. Грушевського в м. Жовті Води.

Також скаржник звертає увагу, що ані з проекту, ані з позовної заяви незрозуміло, де саме в підвальному приміщенні будинку № 2 по вул. Грушевського в м. Жовті Води планується встановлення вузла комерційного обліку централізованого водопостачання, адже за цією адресою фактично знаходиться два будинка. Безспірно встановлено, що в проекті будинок №2 по вул. Грушевського в м.Жовті Води зазначається як 5 поверховий. В дійсності цей будинок має 9 поверхів, що підтверджується фото.

Також, на думку скаржника, наявна очевидна невідповідність діаметру вхідного трубопроводу централізованого водопостачання в будинок №2 по вул. Грушевського в м. Жовті Води, що зазначена в проекті, з фактичним діаметром.

На переконання скаржника, як позовна заява, так і рішення суду не містять обгрунтування, що встановлення вузла комерційного обліку централізованого водопостачання в будинку № 2 по вул. Грушевського м. Жовті Води неможливо бути здійснено окрім як встановленням сервітуту.

Апелянт вказує, що позивачем не здійснені будь-які дії з метою погодження порядку та способу встановлення сервітуту відповідно до вимог ст. 403 Цивільного Кодексу України, докази з цього приводу у матеріалах справи відсутні.

За доводами скаржника, відсутність ліцензії у позивача на здійснення господарської діяльності з централізованого водопостачання на централізованого водовідведення є підставою для відмови у задоволені позовних вимог.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не надав.

Відповідно до ч.3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025 року для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя доповідач: Верхогляд Т.А., судді: Іванов О.Г., Парусніков Ю.Б.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.08.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою; розгляд апеляційної скарги призначено на 24.11.2025 року на 09:15 год.

У судовому засіданні 24.11.2025 року оголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів доходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що КП "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення населенню та іншим споживачам на підставі ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (рішення № 1643 від 09.12.2010 року (переоформлено рішенням від 03.11.2015 року № 2701)), керуючись нормами діючого законодавства.

КП "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань () та створене для задоволення потреб територіальної громади міста Жовті Води шляхом здійснення господарської діяльності, пов`язаної з транспортуванням, підготовкою, знезаражуванням та реалізацією споживачам води питної якості та потреб фізичних та юридичних осіб.

02.08.2017 року вступив в силу Закон України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" № 2119-VIII від 22.06.2017 року (далі - Закон № 2119).

КП "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради виступає оператором зовнішніх інженерних мереж, основним обов`язком якого є оснащення вузлами комерційного обліку будівель, що на день набрання чинності Законом № 2119 були приєднані до його зовнішніх інженерних мереж і не були оснащені такими вузлами обліку, або якщо такі вузли обліку на день набрання чинності цим Законом вийшли з ладу (п. 2 Розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 2119).

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону № 2119 оснащення будівель вузлами комерційного обліку та обладнанням інженерних систем для забезпечення такого обліку здійснюється відповідно до проектної документації з дотриманням будівельних норм і правил у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Таке оснащення та відповідна проектна документація не потребують видачі технічних умов та інших вимог до встановлення вузла комерційного обліку, погодження з державними органами, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими особами, операторами зовнішніх інженерних мереж, виконавцями комунальних послуг.

Абзацом 1 ч. 3 ст. 3 Закону № 2119 встановлено, що оператор зовнішніх інженерних мереж не менш як за два місяці до встановлення вузлів комерційного обліку повідомляє власників (співвласників) будівлі про намір встановити такий вузол та вартість такого встановлення. Порядок такого інформування визначається Кабінетом Міністрів України.

Власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців з дня отримання такого повідомлення має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж: (за своїм вибором) про:

- згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах;

- намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п. 4 Порядку інформування оператором інженерних мереж власників (співвласників) будівлі про намір встановлення вузла комерційного обліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.06.2018 року № 444 (далі - Порядок), повідомлення доводиться до відома власників (співвласників) будівлі шляхом розміщення на офіційному веб-сайті оператора зовнішніх інженерних мереж, а у разі відсутності такого веб-сайту - на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування; у загальнодоступному місці - інформаційних стендах у під`їздах будівлі.

Встановлено, що 03.04.2024 року на виконання вимог Закону № 2119 та Порядку, на офіційному сайті КП "Жовтоводський водоканал" Дніпропетровської обласної ради https://www.evk.dp.ua було розміщено інформацію щодо наміру позивача обладнати будинок за адресою: м. Жовті Води, вул. М. Грушевського, буд. 2. вузлом комерційного обліку централізованого водопостачання.

З метою здійснення оснащення будинку вузлом комерційного обліку, підприємством було погоджено робочий проект 1Е/130423 "Реконструкція вводів зовнішніх інженерних мереж водопостачання у будинки з оснащенням вузлами комерційного обліку послуг з централізованого водопостачання в Жовтоводській територіальній громаді Кам`янського району Дніпропетровської області" (а.с. 18-31).

Позивач зазначав суду, що в порушення вимог абз. 1 ч. 3 ст. 3 Закону № 2119 відповідач у встановлений законодавством строк не надав згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах.

З огляду на те, що відповідач письмових заперечень стосовно встановлення вузла комерційного обліку не надав, позивачем 18.10.2024 року голові ОСББ "Жовті Води-2" було вручено повідомлення № 3328 від 14.10.2024 року про те, що 21.10.2024 року о 09-00 год. за адресою вулиця М. Грушевського, будинок № 2 буде встановлено вузол комерційного обліку (а.с. 32).

Позивач зазначав, що 21.10.2024 року на адресу м. Жовті Води, вулиця М. Грушевського, буд. 2 з метою встановлення вузла комерційного обліку прибула бригада КП "ЖВК" ДОР. У час, зазначений у повідомленні від 14.10.2024 року № 3328, голова ОСББ "Жовті Води-2" повідомила, що не буде надавати доступ до підвального приміщення для встановлення комерційного приладу обліку, посилаючись на рішення співвласників будинку. Враховуючи вищезазначене, представниками КП "ЖВК" ДОР складено Акт про недопуск до підвального приміщення для встановлення вузла комерційного обліку від 21.10.2024 року (а.с. 33).

Станом на 10.01.2025 року вузол комерційного обліку на будинок № 2 по вулиці М.Грушевського в місті Жовті Води Дніпропетровської області не встановлений.

Відповідно абз. 2 ч. 3 ст. 3 Закону № 2119 власник (співвласники) будівлі протягом двох місяців має право повідомити оператору зовнішніх інженерних мереж (за своїм вибором) про:

- згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах;

- намір погодити з оператором зовнішніх інженерних мереж відмінні від запропонованих умови встановлення вузла комерційного обліку;

- намір самостійно обладнати будівлю вузлами комерційного обліку в установленому законодавством порядку.

Позивач зазначав, що ним здійснено усі залежні від нього дії з метою погодження з володільцем будівлі порядку та способу встановлення вузла комерційного обліку холодної води. Відповідач, зі своєї сторони, згоди позивачу на встановлення відповідного вузла не надав, самостійно вузол комерційного обліку холодної води у строки, передбачені Законом України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", не встановив. Тому у позивача відсутня можливість виконати вимоги чинного законодавства щодо оснащення будинку 2 по вулиці М. Грушевського в м. Жовті Води вузлом комерційного обліку холодної води іншим способом, аніж встановлення сервітуту щодо технічного підвального приміщення будинку.

Станом на 15.01.2025 року (дата звернення до суду з позовом) відповідач не надав згоду на встановлення вузла комерційного обліку на запропонованих оператором зовнішніх інженерних мереж умовах, не повідомив про намір самостійно обладнати будівлю вузлом комерційного обліку.

Як вказував позивач, комерційний вузол обліку холодної води повинен бути встановлений в належному технічному підвальному приміщенні будівлі. Монтаж лічильника повинен виконуватися у відповідності до проекту на вузол обліку та експлуатаційної документації на обладнання, яке входить до складу лічильника.

Вузол обліку холодної води повинен бути розташований у зручному, окремому приміщенні, сухому місці та повинен бути захищений від несанкціонованого доступу сторонніх осіб, відповідно до схематичного зображення, наведеного в схемі підключення, яке додається до проекту.

Позивач зазначав, що ним здійснено усі залежні від нього дії з метою погодження з володільцем будівлі порядку та способу встановлення вузла комерційного обліку.

Відповідно до абз. 4 ч. 3 ст. 3 Закону № 2119, у разі якщо власник (співвласники) будівлі не дає згоди або створює перешкоди для встановлення вузла комерційного обліку в місцях вводу зовнішніх інженерних мереж у будівлю, оператор зовнішніх інженерних мереж, до яких приєднана (приєднується) будівля, може вимагати встановлення судом сервітуту щодо частини будівлі, в/на якій обладнується вузол комерційного обліку, для встановлення та обслуговування такого вузла обліку. У такому разі порядок відшкодування витрат на оснащення будівлі вузлами комерційного обліку, встановлений цією статтею, не змінюється.

Як зазначав позивач, у нього відсутня можливість виконати вимоги чинного законодавства щодо оснащення будинку АДРЕСА_1 вузлом комерційного обліку іншим способом, окрім як шляхом встановлення сервітуту щодо технічного підвального приміщення цього будинку, що й стало підставою для звернення до суду.

Відповідно до ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори, інші правочини, а також дії осіб, які породжують такі права і обов`язки. Однією з форм реалізації цивільного права на користування чужим майном є сервітут.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 395 ЦК України сервітут належить до речових прав на чуже майно. Стаття 401 ЦК України передбачає, що сервітут може бути встановлений щодо іншого нерухомого майна, у тому числі будівлі, для задоволення потреб осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

У разі недосягнення домовленості між власником майна та заінтересованою особою, яка має потребу у користуванні таким майном, ст. 402 ЦК України надає останній право звернутися до суду з вимогою про встановлення сервітуту. Таким чином, закон прямо передбачає можливість судового захисту права користування чужим нерухомим майном у випадку, коли інші способи реалізації цього права недоступні.

Згідно з ч.ч.1, 2 та 5 ст. 403 ЦК України сервітут не позбавляє власника майна його основних прав, а лише обмежує їх у певному обсязі задля забезпечення права іншої особи. Цей інститут встановлює баланс інтересів між власником майна та особою, яка потребує його часткового використання.

Частини 1 та 3 статті 404 ЦК України уточнюють, що сервітут може бути встановлений з метою забезпечення, зокрема, водопостачання, прокладання та експлуатації мереж, і може стосуватись не тільки земельних ділянок, а й іншого нерухомого майна, зокрема, технічних приміщень у будівлях.

Аналіз зазначених норм свідчить, що сервітут є передбаченим законом механізмом, який може бути застосований у випадку, якщо у особи відсутня інша реальна можливість задовольнити свої законні потреби у користуванні чужим нерухомим майном. Його мета - забезпечення ефективного, безперешкодного використання належного майна (в даному випадку зовнішніх мереж централізованого водопостачання), коли співвласники будинку, всупереч положенням спеціального законодавства, відмовляють у доступі до технічних приміщень для встановлення вузла комерційного обліку.

У контексті вищевикладених положень ЦК України речове право у формі сервітуту виступає правовим інструментом, який дозволяє заінтересованій особі (сервітуарію) реалізувати своє право на ефективне використання належного їй майна навіть у разі відсутності домовленості з власником іншого майна, яке є необхідним для такого використання.

Сервітут не передбачає передачу права власності чи розпорядження майном, а встановлюється виключно для задоволення потреб іншої особи, часто немайнового характеру, таких як доступ, підключення до мереж, прохід, обслуговування тощо. При цьому він забезпечує баланс між правами власника майна та особи, що має об`єктивну необхідність у його частковому використанні.

Відповідно, ключовою ознакою встановлення сервітуту за рішенням суду є неможливість задоволення законного інтересу заінтересованої особи будь-яким іншим способом. Якщо між сторонами відсутня домовленість про встановлення сервітуту, а відмова або перешкоди з боку власника унеможливлюють ефективне використання майна позивача, суд за наявності відповідних доказів може встановити сервітут примусово.

Таким чином, у разі звернення до суду позивач повинен довести наявність об`єктивної необхідності у користуванні частиною чужого нерухомого майна (наприклад, технічним приміщенням), а також те, що використання його власного майна без встановлення сервітуту є неможливим або істотно ускладненим. Такий підхід узгоджується з вимогами ст.ст. 401 404 ЦК України і відповідає загальним принципам цивільного права щодо забезпечення правомірного інтересу при збереженні прав власника.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та застосував норми ЦК України, зокрема ст.ст. 395, 401 404 ЦК України, які передбачають можливість встановлення сервітуту як речового права на чуже нерухоме майно у разі, коли заінтересована особа не може реалізувати своє законне право іншим способом.

Відповідачем ОСББ "Жовті Води-2" не було забезпечено доступу до технічного підвального приміщення, попри виконання позивачем, КП "Жовтоводський водоканал" ДОР, усіх вимог законодавства щодо повідомлення та організації встановлення вузла комерційного обліку водопостачання. Відсутність згоди, неприйняття будь-яких альтернативних рішень протягом строків, визначених ч. 3 ст. 3 Закону України № 2119, свідчить про бездіяльність відповідача та створення перешкод у виконанні оператором обов`язків, прямо передбачених законом.

Відповідно до наведених положень закону, у таких випадках оператор має право звернутись до суду з позовом про встановлення сервітуту, що було здійснено у цій справі. Правомірність такого звернення підтверджується як положеннями ЦК України, так і спеціальними нормами Закону № 2119, згідно з якими місце встановлення вузла комерційного обліку визначається на межі майнової належності або в іншому місці якомога ближче до цієї межі, в тому числі в підвальному приміщенні будинку, за відсутності іншої технічної можливості.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції належно оцінив усі докази в їх сукупності відповідно до вимог ст.ст.76 79, 86 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), надав їм вірну правову оцінку, з урахуванням принципу вірогідності та балансу інтересів обох сторін у справі. Докази, надані відповідачем, не підтверджують обґрунтованості його відмови у доступі до приміщення, не містять жодного підтвердження технічної неможливості або правомірного обмеження права оператора.

Також апеляційний суд відзначає, що сервітут, встановлений рішенням суду, не позбавляє співвласників права власності, не змінює режиму майна, а лише забезпечує реалізацію обов`язку оператора зовнішніх мереж із встановлення вузла обліку у передбаченому законодавством порядку.

Стосовно встановлення сервітуту суд першої інстанції правильно застосував ч. 3 ст. 403 ЦК України, відповідно до якої сервітут може бути як платним, так і безоплатним. У цій справі обрано саме безоплатний характер, що є обґрунтованим з огляду на те, що позивач є оператором, на якого покладено публічно-правовий обов`язок щодо забезпечення обліку водопостачання. Його дії не переслідують мету отримання прибутку від користування підвалом, а мають виключно функціональне значення встановлення приладів обліку. Такий баланс інтересів відповідає положенням ст. 13 Конституції України, відповідно до якої власність не може використовуватися на шкоду правам інших осіб, а також ст. 3 Конституції, яка визнає права і свободи людини найвищою соціальною цінністю.

Щодо меж, виду та обсягу сервітуту, судом встановлено, що вузол комерційного обліку повинен бути розміщений у технічному приміщенні підвалу, що підтверджується проектною документацією. Така документація є належним доказом згідно з ст. 91 ГПК України, оскільки вона подана у формі належним чином засвідчених копій, достовірність яких не була спростована відповідачем.

Колегія суддів відхиляє посилання скаржника на невідповідність проекту характеристикам будинку № 2 по вул. Грушевського в м. Жовті води, оскільки ТОВ "Омега Вест Трейд" у листі вих.№18 від 24.02.2025 року: надано відповідь, що у проекті допущена технічна опечатка щодо поверховості будинку №2 по вул. Грушевського: замість 9 , вказана 5; з приводу діаметру водопровідної труби повідомлено, що в розрахунках підбору лічильників основними параметрами є кількість споживачів та нормативна добова витрата води на споживача, діаметр вхідної труби розраховується на стадії проектування та будівництва житлового будинку відповідними проектними організаціями і не враховується в розрахунках для підбору лічильників; роз`яснено, що діаметр та матеріал існуючого трубопроводу потрібний лише для підбору з`єднувальних фітингів та матеріалів для встановлення вузлу обліку.

Ці доводи не впливають на правову оцінку вимог позивача.

Посилання скаржника на відсутність у позивача ліцензії на здійснення діяльності спростовуються матеріалами справи (а.с.42).

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з додержанням норм матеріального і процесуального права. Встановлені судом факти відповідають доказам у справі, суд дав правильну правову кваліфікацію відносинам сторін, встановив юридичні підстави для реалізації права на сервітут та належно врахував публічний інтерес.

Також є безпідставними посилання скаржника на відсутність повноважень у Степури Сергія Вікторовича представляти інтереси позивача, оскільки матеріали справи містять Наказ від 30.12.2024 року про покладання виконання обов`язків директора КП "Жовтоводський водоканал" ДОР на Степуру Сергія Вікторовича, з правом підпису.

При цьому, статутом позивача не заборонено керівнику КП "Жовтоводський водоканал" ДОР покладати виконання обов`язків керівника на інших осіб на період його відсутності.

Відповідно до ч.1 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4 ст.269 ГПК України).

Відповідно до ст.276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи суду першої інстанції апелянтом не спростовано, апеляційна скарга не підлягає задоволенню. Оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 275, 276, 281-283 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Дніпропетровської області області від 07.05.2025 року у справі № 904/168/25 залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги віднести на апелянта.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Постанова складена у повному обсязі 17.12.2025 року.

Головуючий суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов

Суддя Ю.Б. Парусніков