ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" грудня 2025 р. Справа№ 910/13499/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання Лукінчук І.А.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Нестерова І.Г.;

від відповідача: Нечай О.Д.;

розглянувши апеляційну скаргу

Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 (повний текст складено 12.06.2025)

у справі № 910/13499/24 (суддя Васильченко Т.В.)

за позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Причорноморський»

про стягнення 2 218 715,68 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

У листопаді 2024 року Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі - Компанія) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Причорноморський» (далі - Товариство) 2 218 715,68 грн, з яких 90 697,04 грн 3% річних та 2 128 018,64 грн інфляційних нарахувань.

На обґрунтування заявлених вимог Компанія посилається на неналежне виконання Товариством зобов`язань за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №085-03015 від 16.05.2019 в частині своєчасної оплати отриманих послуг.

Позиції учасників справи.

Від Товариства відзив на позовну заяву не надійшов.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 позовні вимоги Компанії до Товариства про стягнення 2 218 715,68 грн задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь Компанії 3% річних у розмірі 90 697,04 грн, інфляційні втрати у розмірі 125 658,69 грн та судовий збір у розмірі 2 596,27 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Суд виснував, що позивач як кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

Суд встановив, що матеріалами справи підтверджується і відповідачем не спростовано, що зобов`язання відповідача перед позивачем зі сплати заборгованості виконано лише 28.12.2023, а отже мало місце прострочення його виконання, у зв`язку з чим позивач має право на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, у зв`язку з чим вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі (90 697,04 грн).

За результатом перевірки розрахунку інфляційних втрат суд встановив, що нарахування інфляційних втрат окремими періодами на суми основного боргу, з урахуванням його часткового погашення, починаючи з 17.08.2023 за кожним періодом до дати фактичної часткової оплати, є таким, що суперечить принципам добросовісності, розумності та справедливості, оскільки призводить до подвійного нарахування за один період та штучного збільшення суми нарахованих інфляційних втрат. За розрахунком суду, стягненню з відповідача підлягають інфляційні втрати у розмірі 125 658,69 грн, в іншій частині цих позовних вимог позивачу належить відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з рішенням Господарського суду міста Києва від 20.05.2025, Компанія звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить (з урахуванням апеляційної скарги (уточненої)) оскаржуване рішення скасувати в частині відмови у задоволенні стягнення інфляційних вимог та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Позиції учасників справи.

Товариство надало відзив, у якому проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечує та наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Відповідач вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неможливість подвійного нарахування за один період та штучного збільшення суми нарахованих інфляційних втрат.

Товариство також надало додаткові пояснення, в яких зауважує, що позивач невірно зазначив сукупний індекс інфляції за всіма періодами заборгованості - 102,5%, що призвело до помилкового розрахунку; надає власний розрахунок інфляційних нарахувань. Відповідач вважає, що суд першої інстанції прийняв законне, обґрунтоване, справедливе рішення, та підтримує свою викладену у відзиві правову позицію, просить оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.07.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/13499/24 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Компанії на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 до надходження матеріалів справи №910/13499/24.

21.07.2025 матеріали справи №910/13499/24 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.08.2025 апеляційну скаргу Компанії на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 у справі №910/13499/24 залишено без руху. Надано Компанії строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме для надання доказів сплати судового збору відповідно до остаточних вимог апеляційної скарги та для подати уточнену апеляційну скаргу з чітко визначеними вимогами. Попереджено Компанію, що у випадку неусунення у встановлений термін недоліків, апеляційну скаргу буде повернуто скаржнику.

Від скаржника на виконання вказаної ухвали надійшла заява про усунення недоліків з доданими до неї доказами сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі (платіжна інструкція №АУ-6427 від 11.08.2025), а також уточнена апеляційна скарга, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 у справі №910/13499/24 в частині відмови у задоволенні стягнення інфляційних втрат та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.096.2025 поновлено Компанії пропущений строк на апеляційне оскарження. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Компанії на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 у справі №910/13499/24. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 у справі №910/13499/24 до закінчення його перегляду у суді апеляційної інстанції. Розгляд справи призначено на 06.10.2025. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 09.09.2025 задоволено заяву представника Товариства адвоката Нечая О.Д. про участь у судовому засіданні, призначеному на 06.10.2025, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

06.10.2025 колегія суддів у судовому засіданні оголосила перерву у розгляді справи до 27.10.2025 на підставі ст. 216 ГПК України та повідомила, що судове засідання буде проводитись в режимі відеоконференції за участю представника відповідача Нечая О.Д.

27.10.2025 колегія суддів у судовому засіданні оголосила перерву у розгляді справи до 12.11.2025 на підставі ст. 216 ГПК України та повідомила, що судове засідання буде проводитись в режимі відеоконференції за участю представника відповідача Нечая О.Д.

12.11.2025 колегія суддів у судовому засіданні оголосила перерву у розгляді справи до 15.12.2025 на підставі ст. 216 ГПК України та повідомила, що судове засідання буде проводитись в режимі відеоконференції за участю представника відповідача Нечая О.Д.

На виконання вимоги апеляційного суду Компанія надала до матеріалів справи копію позовної заяви у справі №910/13564/23.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

16.05.2019 Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго», яке в процесі реорганізації перетворено у Компанію (виконавець), та Товариство (користувач) уклали договір про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0825-03015 (далі - договір), за умовами п. 1.1 якого виконавець зобов`язується надавати послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, а саме управління режимами роботи ОЕС України з виробництва, передачі, забезпечення планових перетоків електричної енергії по міждержавних лініях зв`язку ОЕС України з енергосистемами суміжних країн, розподілу та споживання електричної енергії для забезпечення здатності енергосистеми задовольняти сумарний попит на електричну енергію та потужність у кожний момент часу з дотриманням вимог енергетичної, техногенної та екологічної безпеки (далі - послуга).

У свою чергу користувач зобов`язується здійснювати оплату за надану послугу відповідно до умов цього договору (п. 1.2 договору).

На виконання умов договору позивач надав відповідачу обумовлені умовами договору послуги, проте відповідач зобов`язань з оплати їх вартості в повному обсязі не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 справі №910/13564/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2024, позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства на користь Компанії 265 147,11 грн 3% річних, 1 000 337,12 грн інфляційних втрат та 190 626,94 грн судового збору. Провадження в частині позовних вимог про стягнення 11 442 978,12 грн основного боргу закрито. В іншій частині позову відмовлено.

Під час розгляду справи №910/13564/23 суд встановив, що наявні в матеріалах справи документи підтверджують факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання узгоджених послуг та факт неналежного виконання відповідачем свого обов`язку за договором щодо повної та своєчасної їх оплати, у зв`язку з чим виник борг у розмірі 11 442 978,12 грн.

У ході розгляду судом справи №910/13564/23 Товариство сплатило наявну заборгованість за отримані послуги за договором про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління №0825-03015 від 16.05.2019, що підтверджується платіжними інструкціями на загальну суму 12 852 000,00 грн, а саме:

- відповідно до платіжної інструкції №1339 від 28.03.2023 відповідач сплатив 200 000,00 грн,

- відповідно до платіжної інструкції №1355 від 13.09.2023 відповідач сплатив 500 000,00 грн,

- відповідно до платіжної інструкції №1373 від 18.09.2023 відповідач сплатив 500 000,00 грн,

- відповідно до платіжної інструкції №1410 від 17.10.2023 відповідач сплатив 200 000,00 грн,

- відповідно до платіжної інструкції №1454 від 30.10.2023 відповідач сплатив 1 000 000,00 грн,

- відповідно до платіжної інструкції №1461 від 31.10.2023 відповідач сплатив 300 000,00 грн,

- відповідно до платіжної інструкції №1495 від 20.11.2023 відповідач сплатив 1 900 000,00 грн

- відповідно до платіжної інструкції №1501 від 30.11.2023 відповідач сплатив 4 000 000,00 грн,

- відповідно до платіжної інструкції №1508 від 12.12.2023 відповідач сплатив 500 000,00 грн,

- відповідно до платіжної інструкції №1547 від 22.12.2023 відповідач сплатив 752 000,00 грн,

- відповідно до платіжної інструкції №1565 від 28.12.2023 відповідач сплатив 3 000 000,00 грн.

Оскільки Товариство у повному обсязі сплатило наявну у нього суму заборгованості за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, суд на підставі ст. 231 ГПК України закрив провадження у справі №910/13564/23 в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 11 442 978,12 грн.

Звертаючись з позовом у справі, що розглядається, Компанія просить стягнути з Товариства 2 218 715,68 грн, з яких 90 697,04 грн 3% річних та 2 128 018,64 грн.

Так, Компанія здійснила нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму заборгованості за періоди:

- з 17.08.2023 по 27.08.2023 на суму 11 442 976,86 грн (3% річних - 10 317,44 грн, інфляційні втрати - 286 074,42 грн),

- з 28.08.2023 по 12.09.2023 на суму 11 242 976,86 грн (3% річних - 14 744,89 грн, інфляційні втрати - 281 074,42 грн.),

- з 13.09.2023 по 17.09.2023 на суму 10742976,86 грн (3% річних - 4 402,86 грн, інфляційні втрати - 268 574,42 грн),

- з 18.09.2023 по 16.10.2023 на суму 10 242 976,86 грн (3% річних - 24 348,06 грн, інфляційні втрати - 256 074,42 грн),

- з 17.10.2023 по 29.10.2023 на суму 10 042 976,86 грн (3% річних - 10 701,53 грн, інфляційні втрати - 251 074,42 грн),

- з 30.10.2023 по 30.10.2023 на суму 9 042 976,86 грн (3% річних - 741,23 грн, інфляційні втрати - 226 074,42грн),

- з 31.10.2023 по 19.11.2023 на суму 8 742 976,86 грн (3% річних - 14 332,75 грн, інфляційні втрати - 218 574,42 грн),

- з 20.11.2023 по 29.11.2023 на суму 6 842 976,86 грн (3% річних - 5 609,00грн, інфляційні втрати - 171 074,42 грн),

- з 30.11.2023 по 11.12.2023 на суму 2 842 976,86 грн (3% річних - 2 796,37 грн, інфляційні втрати - 71 074,42 грн),

- з 12.12.2023 по 21.12.2023 на суму 2 342 976,86 грн (3% річних - 1 920,47 грн, інфляційні втрати - 58 574,42 грн),

- з 22.12.2023 по 28.12.2023 на суму 1 590 976,86 грн (3% річних - 782,45 грн, інфляційні втрати - 39 774,42 грн).

Суд встановив, що Компанія у справі №910/13564/23 заявилоадо стягнення в т. ч. 1 000 337,12 грн інфляційних нарахувань та 265 147,11 грн 3% річних за період по 16.08.2023 і Господарський суд міста Києва рішенням від 25.03.2024 у зазначеній справі задовольнив ці вимоги повністю, здійснивши перевірку наданого Компанією розрахунку.

Зазначений розрахунок інфляційних нарахувань та 3% річних (той, що подавався з позовом у справі №910/13564/23) на вимогу апеляційного суду Компанія надала до матеріалів справи, що розглядається (№910/13499/24).

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (ч. 2 ст. 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та 3% річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3% річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 виснувала, що зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Нарахування на суму боргу 3% річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та №646/14523/15-ц, від 13.11.2019 у справі №922/3095/18, від 18.03.2020 у справі №902/417/18.

Суд встановив, що рішенням Господарського суду міста Києва від 25.03.2024 у справі №910/13564/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2024, позов Компанії до Товариства було задоволено частково, стягнуто з Товариства на користь Компанії 265 147,11 грн 3% річних, 1 000 337,12 грн інфляційних втрат та 190 626,94 грн судового збору. Провадження в частині позовних вимог про стягнення 11 442 978,12 грн основного боргу закрито. В іншій частині позову відмовлено.

Під час розгляду справи №910/13564/23 суд встановив, що наявні в матеріалах справи документи підтверджують факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання узгоджених послуг та факт неналежного виконання відповідачем свого обов`язку за договором щодо їх повної та своєчасної оплати, у зв`язку з чим виник борг у розмірі 11 442 978,12 грн. Також суд встановив, що в ході розгляду справи Товариство сплатило наявну заборгованість за отримані послуги по договору, зокрема, платіжними інструкціями №1339 від 28.03.2023 на суму 200 000,00 грн, №1355 від 13.09.2023 на суму 500 000,00 грн, №1373 від 18.09.2023 на суму 500 000,00 грн, №1410 від 17.10.2023 на суму 200 000,00 грн, №1454 від 30.10.2023 на суму 1 000 000,00 грн, №1461 від 31.10.2023 на суму 300 000,00 грн, №1495 від 20.11.2023 на суму 1 900 000,00 грн, №1501 від 30.11.2023 на суму 4 000 000,00 грн, №1508 від 12.12.2023 на суму 500 000,00 грн, №1547 від 22.12.2023 на суму 752 000,00 грн, №1565 від 28.12.2023 на суму 3 000 000,00 грн.

Оскільки Товариство у повному обсязі сплатило наявну у нього суму заборгованості за послуги з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління, суд на підставі ст. 231 ГПК України закрив провадження у справі №910/13564/23 в частині стягнення суми основного боргу у розмірі 11 442 978,12 грн.

У цій справі суд розглянув у т.ч. вимогу Компанії про стягнення з Товариства 1 000 337,12 грн інфляційних втрат та 265 147,11 грн 3% річних.

Суд встановив, що позовні вимоги в частині стягнення 1 000 337,12 грн. інфляційних втрат та 265 147,11 грн 3% річних підлягають задоволенню за розрахунком позивача, який відповідає вимогам закону.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами (висновки Верховного Суду у постанові від 23.05.2018 у справі №910/9823/17).

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в т.ч. в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Отже, з урахуванням наведеного вище, преюдиційними у розгляду цієї справи є обставини, встановлені у справі №910/13564/23 щодо розмірів боргу у конкретні періоди, пов`язані зі здійсненням Товариством на користь Компанії оплат заборгованості відповідними платіжними дорученнями.

Апеляційний суд з використанням калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій (https://ips.ligazakon.net/calculator/ff) здійснив власну перевірку розрахунку інфляційних нарахувань, який долучено до матеріалів справи.

Колегія суддів зазначає, що здійснення судом власного перерахунку за допомогою інструменту "Калькулятори" системи інформаційно-правового забезпечення "ЛІГА:ЗАКОН" є усталеною практикою, допустимість використання ІПС "Ліга-Закон" як належного інструменту під час здійснення розрахунків підтверджується численною практикою Верховного Суду та правовими висновками, наведеними в постановах суду касаційної інстанції за наслідками перегляду позовних вимог, пов`язаних зі здійсненням розрахунків, зокрема, штрафних санкцій, інфляційних та відсотків річних.

За таких підстав колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наданий позивачем розрахунок є помилковим, однак не погоджується з висновком місцевого суду про задоволення вимог Компанії про стягнення інфляційних нарахувань у розмірі 125 658,69 грн. За розрахунком апеляційного суду, до стягнення з Товариства на користь Компанії підлягають 195 774,41 грн.

Отже, доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження.

Враховуючи встановлені у справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції має бути змінено в частині розміру присуджених до стягнення з Товариства на користь Компанії інфляційних нарахувань (195 774,41 грн замість 125 658,69 грн).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1, 2, 4 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Отже, оскаржуване рішення суду першої інстанції має бути змінено в частині розміру присуджених до стягнення з Товариства на користь Компанії інфляційних нарахувань (195 774,41 грн замість 125 658,69 грн), у зв`язку з чим апеляційна скарга Компанії підлягає задоволенню частково.

Судові витрати.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги частково витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 у справі № 910/13499/24 задовольнити частково.

2. Пункт 2 резолютивної частини рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 у справі №910/13499/24 змінити, виклавши в такій редакції.

«Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Причорноморський» (04070, м. Київ, вул. Паркова Дорога, буд. 16-А, нежитлове приміщення №28; ідентифікаційний код 39535883) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227) 3% річних у розмірі 90 697,04 грн, інфляційні втрати у розмірі 195 774,41 грн та судовий збір у розмірі 3 437,66 грн.»

3. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 у справі №910/13499/24 залишити без змін.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вітряний парк Причорноморський» (04070, м. Київ, вул. Паркова Дорога, буд. 16-А, нежитлове приміщення №28; ідентифікаційний код 39535883) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227) 1 262,08 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати відповідний наказ.

6. Справу повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк.

Повний текст постанови складено 16.12.2025.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова