ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 920/1061/23(920/518/24)

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Жуков С.В., Огороднік К.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 (колегія суддів у складі: Отрюх Б.В.,- головуючий, Остапенко О.М., Пантелієнко В.О.)

та рішення Господарського суду Сумської області від 25.07.2024 (суддя Яковенко В.В.)

у справі № 920/1061/23(920/518/24)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"

до ОСОБА_1

про стягнення 573915,86 грн

у межах справи № 920/1061/23

про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт"

ВСТАНОВИВ:

Стислий зміст позовних вимог і хід розгляду справи

1. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 05.10.2023 відкрито провадження у справі №920/1061/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт".

2. У межах зазначеної справи ТОВ "Шосткинське підприємство "Харківенергоремонт" звернулося до господарського суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 573915,86 грн заборгованості за послуги з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 до 31.03.2024, з яких 496200,57 грн - основний борг, 57965,15 грн - інфляційні втрати, 19750,14 грн - 3% річних.

3. Позов мотивовано посиланням на невиконання відповідачем своїх зобов`язань з оплати послуг з постачання теплової енергії за відповідний період.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

4. З 15.10.2006 позивач забезпечує тепловою енергією на опалення підприємства, установи, організації та населення міста Шостка і визнаний надавачем послуг з теплопостачання (постачання теплової енергії) згідно з рішенням Виконавчого комітету Шосткинської міської ради №226 від 28.07.2006.

5. Предметом господарської діяльності позивача є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення, підприємств, установ та організації міста Шостка. Тому позивач є виконавцем комунальної послуги в значенні Закону України "Про житлово-комунальні послуги.

6. Позивач забезпечує тепловою енергією на опалення, зокрема, багатоквартирний будинок №31 по вулиці Свободи в місті Шостка (далі - Будинок).

7. У Будинку провадить підприємницьку діяльність відповідач, який є власником нежитлового приміщення загальною площею 274,8 м2 (далі - Приміщення), що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

8. Текст публічного договору приєднання про надання послуги з постачання теплової енергії 01.10.2021 розміщено на офіційному веб-сайті позивача http://shkhaer.com.ua/spogyvacham/publісітпii-dogovir-priednannya.ht.inl та на офіційному веб-сайті Шосткинської міської ради shostka-rada.gov.ua.

9. Відповідно до пункту 11 зазначеного договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону №315 від 22.11.2018 (далі - Методика розподілу).

10. Згідно з пунктами 30, 32-34 договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної Правилами, та плати за абонентське обслуговування. Розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається у паперовій формі. Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

11. Позивач надав послугу з постачання теплової енергії відповідачу за період з 01.12.2021 до 31.03.2024 включно, що підтверджується розрахунками заборгованості за використану теплову енергію за вказаний період, актами приймання теплоносія від 23.10.2021, 31.10.2022, 27.10.2023 та актами перевірки роботи системи опалення від 25.10.2021, 01.11.2022, від 27.10.2023, засвідчені підписами представників позивача та споживача, показаннями теплового лічильника на загальну суму 496200,57 грн.

12. Обсяги спожитої споживачем послуги за відповідний період обліковувались встановленим у Будинку лічильником. Зауваження щодо правильності роботи зазначеного лічильника обліку теплової енергії від відповідача не надходили. У матеріалах справи наявні копії показань теплового лічильника Будинку.

13. Згідно з відповідними актами позивача приймання теплоносія на опалювальний об`єкт по вул. Свободи, буд. 31 встановлено, що 23.10.2021, 31.10.2022, 27.10.2023 теплопостачальна організація подала, а споживач прийняв теплоносій на тепловому вузлі будівлі за вказаною адресою.

14. Згідно з актами перевірки роботи системи опалення після подачі теплоносія за опалювальні сезони 2021-2022, 2022-2023, 2023-2024 роки перевірено, зокрема, систему опалення за адресою: м. Шостка, вул. Свободи, 31.

15. 17.01.2022, 24.01.2022, 02.02.2022, 09.02.2022, 18.02.2022 представники позивача в присутності відповідача здійснили обстеження опалювального приміщення по вул. Свободи, 31 в м. Шостка та зафіксували температурний режим опалювального об`єкта та обставини, що призвели до погіршення температурного режиму, а саме: опалювальні прилади знаходяться в захисних декоративних екранах та захаращені або заставлені побутовою технікою, доступ до огляду наявності опалювальних приладів відсутній. Споживачу було запропоновано забезпечити вільний доступ до приладів централізованого опалення в нежитловому приміщенні (на визначеній відстані, що відповідає вимогам нормативної документації, передбаченої для опалювальних приладів) з метою надання можливості достатньої конвекції / циркуляції повітря, на що було отримано відмову від споживача.

16. 10.10.2022 відповідач звернувся до позивача з листом, у якому зазначив, що температурний режим у приміщенні не перевищує 12 °C, опалювальна система споживача за вказаною адресою забруднена мазутом.

17. Позивач листом від 31.10.2022 надав відповідачу відповідь, в якій роз`яснив, що чинним законодавством (Законом України "Про житлово-комунальні послуги") заборонено відключення опалювальних приладів централізованої системи опалення в житловому чи нежитловому приміщенні; споживач не має права втручатися у цілісну внутрішньобудинкову систему централізованого опалення з метою її переобладнання шляхом відключення опалювальних приладів; водночас позивач не обслуговує і не експлуатує внутрішньобудинкові системи централізованого опалення житлових будинків (такі роботи як промивання та прочищення внутрішньобудинкової системи опалення не входять до компетенції позивача).

18. Відповідач не сплатив вартість наданої послуги з постачання теплової енергії за вказаний період.

19. За прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачеві нараховано інфляційні втрати в сумі 57965,15 грн та 3% річних в сумі 19750,14 грн.

Стислий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

20. Рішенням Господарського суду Сумської області від 25.07.2024, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025, позов задоволено.

21. Судові рішення мотивовано встановленням обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо оплати отриманих послуг з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 до 31.03.2024.

Стислий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржника

22. Відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та постанову господарських судів першої та апеляційної інстанцій, ухвалити постанову про відмову в задоволенні позову.

23. Касаційну скаргу подано з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

24. Відповідач вказує на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у правовідносинах стосовно стягнення заборгованості за теплопостачання, нарахованої на об`єкт споживання, щодо якого є робочий проект розрахунку теплового навантаження, який визначає загальні параметри теплового навантаження будинку (приміщення) при нарахуванні оплати за тепло - визначення та розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі / будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень (розділ ІІІ Методики розподілу).

25. Водночас відповідач посилається на висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №916/2267/17, щодо виникнення у споживача обов`язку оплачувати надані послуги лише в разі отримання ним певних послуг.

26. Відповідач стверджує, що в 2004 році розроблено проект розрахунку теплового навантаження КПТ "Маяк" за адресою: вул. К.Маркса, 31 у м. Шостка, Сумська область; і з того часу Відповідач здійснював оплату за послуги теплопостачання, які надавались на адресу Приміщення відповідно до теплового навантаження, визначеного зазначеним робочим проектом. Однак спірну в цій справі заборгованість розраховано без врахування теплового навантаження, визначеного саме зазначеним робочим проектом.

27. Також відповідач зазначає, що з січня 2022 року якість послуг з теплопостачання, які надавав позивач до Приміщення, значно погіршилась, температурний режим у приміщенні був незадовільним, що неодноразово фіксували представники позивача. У зв`язку з бойовими діями, які проводились на території Шосткинської громади була паралізована робота належного відповідачу магазину "Побутова техніка", розташованого в Приміщенні, тому Приміщення від`єднано від системи центрального теплопостачання будинку, про що складено акт про відокремлення (відключення) нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення від 30.08.2022.

28. Крім того, відповідач вважає, що позивач не врахував постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №629 від 17.03.2020 та рішення Шосткінської міської ради від 26.03.2021, тому нарахував спірну заборгованість за завищеними тарифами.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

29. Позивач подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.

30. Відзив мотивовано тим, що господарські суди першої та апеляційної інстанцій правильно встановили обставини справи та застосували норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, зокрема, Методику розподілу; доводи скаржника щодо необґрунтованого проведення нарахувань заборгованості за постачання теплової енергії є помилковими, оскільки наразі він не є відключеним від централізованого опалення у встановленому законом порядку.

31. Позивач вважає, що проект розрахунку теплового навантаження КПТ "Маяк", на який посилається відповідач, не може бути застосований при здійсненні нарахувань за теплову енергію.

32. Також позивач зазначає, що тарифи, встановлені постановою НКРЕКП №629 від 17.03.2020, діяли в період з 18.03.2020 до 30.11.2020, та не поширюються на спірний період. Водночас позивач посилається на тарифи, встановлені рішеннями виконавчого комітету Шосткінської міської ради №298 від 20.10.2021, №340 від 19.11.2021, №311 від 18.10.2023.

Позиція Верховного Суду

33. Керуючись вимогами статей 14, 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права в межах доводів і вимог касаційної скарги.

34. Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені за наслідком вирішення в межах справи про банкрутство спору про стягнення на користь боржника вартості послуг з постачання теплової енергії.

35. Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, у тому числі з договорів та інших правочинів.

36. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 Цивільного кодексу України).

37. За загальним правилом, встановленим статтею 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

38. Водночас статтею 634 Цивільного кодексу України передбачено договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

39. Зокрема, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами (стаття 714 Цивільного кодексу України).

40. Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг, зокрема, постачання теплової енергії (стаття 2). Постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019 на підставі Закону України "Про житлово-комунальні послуги" затверджено правила надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Правила).

41. Відповідно до положень статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина 1). Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (частина 2).

42. Частиною 5 статті 13 зазначеного Закону передбачено, що в разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

43. Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін / тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.

44. За вимогами частини 3 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги.

45. Положення наведеної норми кореспондуються з частиною 2 статті 21 зазначеного Закону, згідно з якою виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації.

46. Виконавець комунальної послуги або управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором (частина 2 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

47. Водночас обов`язок щодо забезпечення готовності до надання комунальних послуг внутрішньобудинкових систем, що знаходяться в житловому будинку (у тому числі багатоквартирному) і призначені для надання комунальних послуг, покладається на власника такого будинку (співвласників багатоквартирного будинку), якщо цей обов`язок не покладено ним (ними) на управителя чи іншу особу відповідно до закону або договору (частина 4 статті 16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

48. Відповідно до пункту 15 Правил обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання здійснюється відповідно до Порядку обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону №219 від 15.08.2018 (далі - Порядок). Виконавець здійснює обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за умови укладення із споживачем індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем.

49. Обслуговування систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води в межах житлового (нежитлового) приміщення від точки приєднання здійснюється його власником (співвласниками) (пункт 5 Порядку).

50. Зокрема, споживач зобов`язаний забезпечити своєчасну підготовку об`єктів, що перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період; своєчасно вживати заходів для усунення пов`язаних з отриманням послуги виявлених неполадок, що виникли з його вини (пункт 44 Правил).

51. Виконавець комунальної послуги не несе відповідальності за її ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, якщо доведе, що в точці обліку такої послуги (в разі укладення індивідуального договору - на межі внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку та інженерно-технічних систем приміщення споживача) її якість відповідала вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства і договором (частина 3 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

52. Згідно з пунктом 7 Правил визначення кількості та якості послуги здійснюється відповідно до умов договору, за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії та іншими засобами вимірювальної техніки - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору (підпункт 1); з урахуванням показань вузла (вузлів) розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії (у разі їх наявності) або дотриманням нормативної температури повітря у приміщеннях (для приміщень, не оснащених вузлами розподільного обліку/приладами-розподілювачами теплової енергії) - для індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем (підпункт 2).

53. Відповідно до положень пункту 14 Правил відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) здійснюється за рішенням співвласників багатоквартирного будинку у порядку, встановленому Мінрегіоном. Рішенням зборів співвласників багатоквартирного будинку визначається система подальшого забезпечення такого будинку теплопостачанням з дотриманням вимог законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Рішення співвласників багатоквартирного будинку приймається відповідно до вимог Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку".

54. У багатоквартирних будинках, у яких на день набрання чинності Законом України "Про житлово-комунальні послуги" не менш як половина квартир та нежитлових приміщень була відокремлена (відключена) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, власники квартир та нежитлових приміщень, приєднаних до таких мереж, не зобов`язані, але мають право в установленому Мінрегіоном порядку відокремити (відключити) від них свою квартиру чи нежитлове приміщення та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

55. Відокремлення (відключення) квартир та нежитлових приміщень від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води без дотримання встановленого Мінрегіоном порядку не допускається.

56. У підпункті 12 пункту 42 Правил закріплено право споживача відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого наказом Мінрегіону №169 від 26.07.2019.

57. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства (пункт 31 Правил).

58. Комерційний облік комунальних послуг з постачання, зокрема, теплової енергії здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства (частина 1 статті 17 зазначеного Закону).

59. Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку / приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності - пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу (пункт 24 Правил).

60. Розділом ІІІ Методики розподілу передбачено, що загальний обсяг спожитої у будівлі / будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень у розрахунковому періоді визначається так:

- за показаннями вузла комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) за його наявності;

- розрахунковим методом у разі тимчасового виходу з ладу або втрати вузла комерційного обліку відповідно до розділу ХІ цієї Методики;

- розрахунковим методом у разі відсутності вузла комерційного обліку за нормою споживання теплової енергії у будівлі / будинку. Такий обсяг споживання теплової енергії у будівлі / будинку підлягає щомісячному коригуванню виконавцем за фактичною кількістю годин постачання теплової енергії та фактичною середньомісячною температурою зовнішнього повітря у відповідності до формул 10, 11 цього розділу (пункт 1).

61. За змістом пункту 2 розділу ІІІ Методики розподілу норма споживання теплової енергії у будівлі / будинку протягом опалювального періоду розраховується як співвідношення нормативного споживання теплової енергії будівлею / будинком за опалювальний період до загальної опалювальної площі будівлі / будинку, та розраховується за формулою, яка враховує, зокрема, кількість теплової енергії, спожитої будівлею / будинком за опалювальний період, яка розраховується за формулою, що в свою чергу враховує, зокрема, нормативне теплове навантаження будівлі / будинку. Відповідно, фактичний обсяг спожитої у будівлі / будинку теплової енергії у розрахунковому періоді розраховується за формулою 11, одним із елементів якої є нормативне теплове навантаження будинку.

62. З викладеного вбачається, що нормативне теплове навантаження будинку підлягає врахуванню у разі відсутності в будівлі / будинку вузла комерційного обліку, коли загальний обсяг спожитої у будівлі / будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень визначається саме розрахунковим методом. Водночас у разі наявності у будівлі / будинку комерційного обліку теплової енергії (теплолічильника) загальний обсяг спожитої теплової енергії визначається саме за його показниками, а застосування розрахункового методу, зокрема й врахування теплового навантаження будинку, в такому випадку Методикою розподілу не передбачено.

63. Звертаючись із касаційною скаргою, відповідач посилається на положення розділу ІІІ Методики розподілу та наданий ним разом із апеляційною скаргою робочий проект розрахунку теплового навантаження, який визначає загальні параметри теплового навантаження будинку (приміщення) при нарахуванні оплати за тепло.

64. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що господарський суд апеляційної інстанції під час розгляду справи не надав правової оцінки (прийняв до уваги / відхилив відповідно до вимог статті 269 Господарського процесуального кодексу України) зазначеному доказу (робочому проекту розрахунку теплового навантаження).

65. Не вдаючись до дослідження наданих учасниками справи доказів з урахуванням встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд не вбачає підстав для висновку, що недослідження зазначеного доказу апеляційним господарським судом унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. Адже згідно з встановленими господарськими судами першої та апеляційної інстанцій обставинами позивач визначив обсяги спожитої послуги при нарахуванні спірної заборгованості на підставі показань лічильника, яким було обладнано Будинок у спірний період. З огляду на таке доводи відповідача про необхідність прийняття до уваги розрахунку теплового навантаження при обчисленні плати за спожиту послугу з постачання теплової енергії за період з 01.12.2021 до 31.03.2024 є помилковими та не відповідають змісту розділу ІІІ Методики розподілу.

66. Враховуючи положення статей 12, 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (у чинній на момент виникнення спірних правовідносин редакції) щодо порядку приєднання до публічного індивідуального договору про надання комунальної послуги та встановлені господарськими судами попередніх інстанцій обставини, зокрема, щодо моменту опублікування тексту відповідного договору на офіційному сайті позивача та Шосткинської міської ради, Верховний Суд вважає обґрунтованим висновок про те, що відповідач як власник Приміщення у Будинку є індивідуальним споживачем у розумінні зазначеного Закону та договір із ним вважається укладеним з 01.11.2021.

67. Верховний Суд вважає нерелевантним посилання відповідача в касаційній скарзі на висновки, викладені в постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі №916/2267/17, адже вони стосуються застосування положень частини 5 статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в іншій, ніж чинна в спірний період, редакції, яка встановлювала обов`язок споживача, який відмовився від укладення договору з виконавцем комунальної послуги, оплатити фактично спожиту комунальну послугу, надану таким виконавцем, та не передбачала виникнення між зазначеними особами договірних відносин шляхом приєднання в разі невчинення відповідних дій протягом 30 днів з моменту опублікування індивідуального договору.

68. Водночас необхідно наголосити, що згідно з усталеною практикою Верховного Суду (зокрема викладеною в постанові від 17.04.2025 у справі №920/277/23) самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг. Відповідно, самовільне відключення споживача від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення його від оплати за послуги теплопостачання та для припинення нарахування платежів теплопостачальною організацією.

69. Оскільки відповідач під час розгляду цієї справи господарськими судами першої та апеляційної інстанцій не надав доказів, які б підтверджували відокремлення (відключення) належного йому Приміщення в спірний період від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) саме у встановленому законодавством порядку, слід погодитися з висновком місцевого господарського суду про те, що відповідач залишається споживачем послуги з теплопостачання та зобов`язаний її оплачувати, а самовільне відключення не тягне за собою припинення нарахувань за користування централізованою системою опалення.

70. Зважаючи на таке, Верховний Суд не приймає до уваги викладені в касаційній скарзі доводи відповідача про те, що Приміщення від`єднано від системи центрального теплопостачання будинку, які ґрунтуються на посиланні на складений ним акт від 30.08.2022, адже вони суперечать встановленим господарським судом першої інстанції обставинам та вимогам законодавства, що регулюють відповідні правовідносини. При цьому Верховний Суд зауважує, що обставини щодо наявності / відсутності передбачених законодавством підстав для ініціювання та здійснення відокремлення (відключення) Приміщення від мереж централізованого теплопостачання не є предметом цього спору.

71. З огляду на викладене відповідач згідно з вимогами зазначеного Закону, Правил і договору зобов`язаний своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги за цінами / тарифами, встановленими відповідно до законодавства.

72. При цьому підлягають відхиленню посилання відповідача у касаційній скарзі на тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, встановлені на підставі постанови НКРЕКП №629 від 17.03.2020, адже станом на спірний період відповідні тарифи встановлено згідно з постановою НКРЕКП №2262 від 30.11.2020.

73. Задовольняючи позовні вимоги в цій справі у повному обсязі, господарські суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що позивач надав відповідачу в спірний період послугу з постачання теплової енергії загальною вартістю 496200,57 грн (виходячи з показань теплового лічильника, розрахунків заборгованості за використану теплову енергію, актів приймання теплоносія та актів перевірки роботи системи опалення), а відповідач зазначені послуги не оплатив.

74. Розглянувши доводи відповідача про неналежну якість наданих йому послуг господарський суд першої інстанції встановив, що представники позивача неодноразово (17.01.2022, 24.01.2022, 02.02.2022, 09.02.2022, 18.02.2022) проводили обстеження Приміщення та зафіксували температурний режим опалювального об`єкта (в оскаржуваному рішенні не вказано конкретні показники) та обставини, що призвели до погіршення температурного режиму (наявність захисних декоративних екранів, захаращення опалювальних приладів, відсутність вільного доступу до них). У зв`язку з наведеними обставинами, попри виявлені порушення, позивач здійснив перерахунок за січень і лютий 2022 року. Також 10.10.2022 відповідач повідомив позивача про те, що температурний режим у Приміщенні не перевищує 12 °C через забруднення опалювальної системи мазутом.

75. Місцевий господарський суд у оскаржуваному рішенні зазначив про відсутність у позивача підстав для проведення подальшого перерахунку споживачам у разі, зокрема, відхилення кількісних і якісних показників послуг від нормативних, після втрати чинності пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №151 від 17.02.2010 "Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості" згідно з постановою Кабінету Міністрів України №85 від 02.02.2022.

76. Верховний Суд вважає таке твердження безпідставним, оскільки здійснення перерахунку вартості комунальної послуги, зокрема послуги з теплопостачання, в разі її неналежної якості передбачено частиною 2 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пунктами 39, 48 Правил.

77. Крім того, розділом VIII Методики розподілу встановлено вимоги, зокрема, щодо забезпечення нормативної температури повітря в опалюваному приміщенні та передбачено зменшення розподіленого обсягу теплової енергії для приміщень, не оснащених приладами розподільного обліку теплової енергії, у разі наявності обґрунтованих претензій щодо якості наданої послуги у зв`язку з недоліками, які виникли не з вини чи не завдяки зловживанню власника приміщення.

78. Господарський суд першої інстанції відхилив доводи відповідача щодо неналежної якості наданих йому послуг у зв`язку з тим, що позивач надає теплову енергію лише до Будинку та обслуговує зовнішні мережі, обов`язок з промивання / прочищення труб лежить виключно на власнику / балансоутримувачу Будинку та / або виконавцю таких послуг. З огляду на таке господарський суд дійшов висновку, що відповідач не надав суду документального підтвердження незадовільної якості послуг з вини позивача, не довів належний стан своєї опалювальної системи (навпаки наголосив на її засміченні), вжиття ним як власником усіх можливих заходів для її підтримання в робочому стані тощо.

79. Однак місцевий господарський суд залишив поза увагою, що частиною 3 статті 26 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" покладено обов`язок доказування того, що якість послуги відповідала вимогам, встановленим законодавством і договором, у точці обліку такої послуги, саме на виконавця відповідної послуги.

80. Відповідно, господарський суд не дослідив надані учасниками справи докази (зокрема перелічені у рішенні акти, показання теплового лічильника тощо) з точки зору підтвердження ними факту відповідності якості наданої позивачем у спірний період послуги в точці обліку Будинку конкретним вимогам, передбаченим законодавством і договором, у тому числі з урахуванням вимог щодо перевірки якості надання послуги з постачання теплової енергії, передбачених Порядком проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1145 від 27.12.2018.

81. Також під час розгляду цієї справи не отримали належної правової оцінки доводи щодо забруднення опалювальної системи мазутом. Пославшись на такі обставини в контексті незабезпечення відповідачем належного стану опалювальної системи в приміщенні, господарський суд першої інстанції не зазначив про надання учасниками справи конкретних доказів, що підтверджують таке забруднення (зокрема з вини позивача / відповідача / певних інших осіб), або визнання зазначених обставин повністю або в певній частині обома сторонами. Відповідно, не з`ясовано з огляду на наявні у справі докази наявність / відсутність: впливу відповідного забруднення (в разі його наявності) на якість наданої відповідачу послуги, а також підстав для застосування положень VIII Методики розподілу тощо.

82. Апеляційний господарський суд під час апеляційного перегляду справи неведені обставини та аргументи щодо якості спірних послуг залишив поза увагою.

83. З огляду на викладене господарські суди попередніх інстанцій дійшли передчасного висновку про обґрунтованість та наявність правових підстав для задоволення в повному обсязі позовних вимог про стягнення з відповідача 496200,57 грн заборгованості та нарахованих на зазначену суму інфляційних втрат і 3% річних.

84. Отже, господарські суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не дотримались вимог статей 74, 86, 236, 269 Господарського процесуального кодексу України щодо всебічного, повного і об`єктивного розгляду в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, із належним дослідженням зібраних у справі доказів, а також застосуванням усіх наданих їм процесуальним законом повноважень, у зв`язку з чим дійшли передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі.

85. Вказані порушення не можуть бути усунуті Верховним Судом самостійно в силу встановлених статтею 300 Господарського процесуального кодексу України меж розгляду справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

86. Виходячи з наведеного, Верховний Суд дійшов висновку про скасування оскаржуваних судових рішень та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

87. Касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

88. Під час нового розгляду справи судам слід взяти до уваги викладене, повно та всебічно перевірити фактичні обставини справи, надати належну оцінку наявним у справі доказам, доводам та запереченням сторін, і в залежності від установленого та вимог закону прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Розподіл судових витрат

89. Оскільки справа направляється на новий розгляд до суду першої інстанції, розподіл судових витрат судом не здійснюється.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314-317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 та рішення Господарського суду Сумської області від 25.07.2024 у справі №920/1061/23(920/518/24) скасувати, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Картере

Судді С. Жуков

К. Огороднік