ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 Справа № 917/1066/25

за позовною заявою Комунального підприємства "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (адреса вул. Софіївська, 68 м.Кременчук, Полтавської області, 39600, )

до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (адреса вул. Польська, 2а, м.Полтава, 36008, )

про стягнення 71826031.78 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін: згідно протоколу

Комунальне підприємство "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" про стягнення 71826031.78 грн. заборгованості за надані послуги з транспортування теплової енергії за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024, у тому числі:70 067 006,88 грн., - основна заборгованість, 565 918,72 грн - 3% річних; 1 193 106,18 грн. індекс інфляції.

Ухвалою від 02.06.25 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 15.07.2025, запропонувати, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

18.06.25 від відповідача надійшов відзив на позов, за мотивами якого відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити повністю.

23.06.25 від позивача надійшла відповідь на відзив.

Підготовчі засідання у справі судом відкладалися.

У підготовчому засіданні 11.09.2025р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 11.09.25 суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/1066/25, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

08.10.25 від відповідача надійшло клопотання, у кому він повідомив, що ним було проведено часткову оплату заборгованості за послугу з транспортування теплової енергії за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024 у розмірі 1 000 000,00 грн. (згідно платіжної інструкції від 08.10.2025), станом на 09.10.2025 року за даними відповідача сума основного боргу у справі № 917/1066/25 складає 69 067 006,88 грн. При цьому, відповідач просив суд поновити строк для подання доказів та долучити до матеріалів справи №917/1066/25 копію платіжного доручення.

Розглянувши вказане клопотання, суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 3, 8 ст. 80 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно з ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Суд враховує, що предметом розгляду у даній справі є позовні вимоги про стягнення заборгованості за надані послуги з транспортування теплової енергії за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024.

Відповідач просить долучити до матеріалів справи копію платіжного доручення, з якого вбачається, що ним здійснена сплата коштів позивачу у справі, зокрема, у жовтні 2025 року, що свідчить про неможливість їх подання у строки, визначені ч. 3 ст. 80 ГПК України.

При цьому доказ, який просить долучити відповідач до матеріалів справи, може підтвердити або спростувати обставини, які входять до предмету доказування у даній справі.

З огляду на викладене, з метою повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи, суд вважає за можливе поновити відповідачу встановлений законом процесуальний строк для подачі доказу по справі та прийняти його до розгляду.

Ухвалою від 01.12.25 суд постановив призначити судове засідання на 18.12.25.

18.12.25 від представників позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без участі сторін. При цьому, позивач повідомив, що позовні вимоги підтримує повністю.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Суд зазначає, що документи по справі надсилалися позивачу та відповідачу у їх електронні кабінети та отримані ними. Тобто, учасники справи були належним чином повідомлені про судове засідання 18.12.25.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 917/1066/25.

У судовому засіданні 18.12.2025 було складено вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Між комунальним підприємством «Теплоенерго» Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (надалі по тексту - «Теплоенерго», позивач) та Полтавським обласним комунальним виробничим підприємством теплового господарства «Полтаватеплоенерго» (надалі по тексту - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», відповідач) укладено договір на транспортування теплової енергії № 31-10-24/3 від 31.10.2024 року (надалі - Договір).

Додатковою угодою № 1 від 15.01.2025 Сторони за взаємною згодою вирішили внести зміни до додатків № 1,2,3,4 до договору № 31-10-24/3 від 31.10.2024 виклавши в новій редакції.

Додатковою угодою № 2 від 11.02.2025 Сторони, керуючись ст. ст. 651-654 ЦК України та ст. 188 ГК України , п. 9.4. Договору, за взаємною згодою вирішили внести зміни до пункту 1.3, 3.4, 4.3, 9.11 та внести зміни в банківські реквізити до договору № 31-10-24/3 від 31.10.2024 виклавши у новій редакції.

Відповідно до п. 9.6. Договору сторони передбачили, що Договір набирає чинності з дня його підписання уповноваженими представниками Сторін та скріплення їх печатками і діє до 30.09.2025. Умови Договору розповсюджують свою дію на взаємовідносини, що склалися між Сторонами з 01.10.2024.

У випадку, припинення обов`язків Теплопостачальної організації як виконавця послуг та постачальника теплової енергії споживачам міста Кременчука, договір втрачає свою чинність.

За умовами укладеного договору, п. 1.1 Договору, Теплотранспортуюча організація зобов`язується надати Теплопостачальній організації послуги з транспортування теплової енергії, виробленої на ВП «Кременчуцька ТЕЦ»? розподільчими тепловими мережами Теплотранспортуючої організації до об`єктів теплоспоживання. «Теплопостачальна організація» зобов`язується оплатити надані послуги з транспортування теплової енергії місцевими (розподільчими) тепловими мережами в розмірі, у строки та порядку, передбаченими умовами Договору.

Відповідно до пункту 2.5 договору обсяги протранспортованої теплової енергії визначаються на підставі акту реалізованої теплової енергії за категоріями споживачів (Додаток № 2) за даними електронного реєстру (Додаток № 1).

Відповідно до пункту 3.1 договору надані послуги з транспортування теплової енергії розподільчими тепловими мережами оформлюються Сторонами актами наданих послуг з транспортування теплової енергії в розрізі категорії споживачів (далі - Акти наданих послуг).

Пунктом 3.2 договору передбачено, що Постачальник до 7 (сьомого) числа місяця, наступного за звітним, направляє Компанії акти обсягів реалізованої теплової енергії по категоріям споживачів (Додаток № 2 до договору), приєднаних до розподільчих теплових мереж, за звітний місяць, підписані уповноваженим представником та скріплені печаткою Постачальника у 2-х екземплярах.

Відповідно до пункту 3.3 Компанія протягом 3 (трьох) робочих днів з дати одержання актів зобов`язується повернути Постачальнику один примірник акту обсягів реалізованої теплової енергії, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Компанії або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання цього акту. У випадку відмови від підписання актів, розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до умов договору або в судовому порядку.

Відповідно до пункту 3.4 договору з урахуванням внесених в подальшому змін додатковою угодою № 2 від 11.02.2025 вартість послуг Компанії з транспортування теплової енергії Постачальника визначається на основі визначених в Акті наданих послуг (додаток № 3,4 до цього договору).

Теплопостачальна організація протягом 3 (трьох) робочих днів з дати одержання Актів наданих послуг зобов"язується повернути Теплотранспортуючій організації один примірник, підписаний уповноваженим представником та скріплений печаткою Теплопостачальною організацією або надати в письмовій формі мотивовану відмову від підписання Акту наданих послуг. У випадку відмови від підписання Актів наданих послуг розбіжності підлягають врегулюванню відповідно до умов Договору або в судовому порядку.

Відповідно до пункту 4.1 договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Пунктом 4.3. Договору з урахуванням внесених в подальшому змін додатковою угодою № 2 від 11.02.2025 встановлено, що розрахунок за надані Теплотранспортуючою оганізацією послуги з транспортування теплової енергії Теплопостачальній організації здійснює до 17 числа місяця, наступного за звітним, на підставі виставленого рахунку, який Теплотранспортуюча організація надає до 11 числа місяця, наступного за звітним. При оплаті за надані послуги Сторона 1 в призначені платежу зазначає категорію споживачів з урахуванням ЦТП та без ЦТП. У разі, коли останній день оплати припадає на святковий чи вихідний день, Теплопостачальна організація здійснює оплату в перший робочий день, що настає за святковим.

Відповідно до розділу 6 «Обов`язки та відповідальність Сторін» договору при невиконанні або неналежному виконанні умов цього Договору Сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України.

Підпунктом 6.2.1 та 6.2.2 пункту 6.2 Договору встановлено, що Теплопостачальна організація (Відповідач) зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість послуг з транспортування теплової енергії місцевими (розподільчими) тепловими мережами, наданих Теплотранспортуючою організацією.

На виконання умов Договору між Позивачем Відповідачем були підписані Акти наданих послуг з транспортування теплової енергії за період листопад 2024 березень 2025 року, зокрема:

30 грудня 2024 року сторони підписали акт наданих послуг з транспортування теплової енергії, згідно якого було транспортовано теплову енергію в листопаді 2024 за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024 в обсязі 52 416,67782 Гкал з ЦТП та 106,14757 Гкал без ЦТП на загальну суму 22 688 926,33 з ПДВ.

31 грудня 2024 року сторони підписали акт наданих послуг з транспортування теплової енергії, згідно якого було транспортовано теплову енергію в грудні 2024 за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024 в обсязі 61 112,120956 Гкал з ЦТП та 7 760,04232 Гкал без ЦТП, на загальну суму 27 919 709,81 грн. з ПДВ.

31 січня 2025 року сторони підписали акт наданих послуг з транспортування теплової енергії, згідно якого Позивачем було транспортовано теплову енергію Відповідачу в січні 2025 за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024 в обсязі 72 988,47929 Гкал з ЦТП та 507,25552 Гкал без ЦТП, на загальну суму з ПДВ 31 662 623,41 грн. з ПДВ.

28 лютого 2025 року сторони підписали акт наданих послуг з транспортування теплової енергії, згідно якого було транспортовано теплову енергію в лютому 2025 за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024 в обсязі 75 212,21867 Гкал з ЦТП та 510,90117 Гкал без ЦТП, на загальну суму 32 625 019,84 грн. з ПДВ.

31 березня 2025 року сторони підписали акт наданих послуг з транспортування теплової енергії, згідно якого було транспортовано теплову енергію в березні 2025 за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024 в обсязі 66 944,03556 Гкал з ЦТП та 507,67165 Гкал без ЦТП та ІПТ, на загальну суму 29 048 674,85 грн. з ПДВ.

Позивач вказує, що порушуючи умови договору, відповідач здійснив оплату вартості наданих послуг з транспортування теплової енергії лише частково, зокрема, в результаті порушення Відповідачем умов Договору, у Відповідача виникла заборгованість перед Позивачем за надану послугу з транспортування теплової енергії за січень 2025 по березень 2025 року включно в загальній сумі 70 067 006,88 грн.

За даними позивача, відповідачем за надану послугу з транспортування теплової енергії здійснені такі оплати у наступній послідовності:

за актом наданих послуг з транспортування теплової енергії в листопаді (позивач виставив Відповідачу рахунок № 390 від 30.12.2024 року на суму 22 688 926,33 грн з ПДВ) відповідачем було проведено оплату вказаного рахунку в загальній сумі 22 688 926,33 згідно наступних платіжних інструкцій: платіжна інструкція № 109603753_00000/2bcd90f7-da01-4912-a063-0a00000a1165 від 16.01.2025 року в сумі 12 688 926,33 грн; платіжна інструкція № 122607374_00000/2f0642f5-526e-4090-a063-0a00000abd9d від 26.02.2025 року в сумі 10 000 000,00 грн.

за актом наданих послуг з транспортування теплової енергії в грудні 2024 (позивачем було виставлено рахунок № 419 від 31 грудня 2024 року за грудень 2024 для оплати на суму 27 919 709,81 грн. з ПДВ) відповідачем було проведено оплату вказаного рахунку в загальній сумі 27 919 709,81 згідно наступних платіжних інструкцій: платіжна інструкція № 122607362_00000/2f0642f5-526b-4090-a063-0a00000abd9d від 26.02.2025 року в сумі 20 000 000,00 грн; платіжна інструкція № 140609693_00000/30c0f96d-fe72-4881-a063-0a00000aedef від 20.03.2025 року в сумі 5 000 000,00 грн; платіжна інструкція № 140609789_00000/31256d3a-2a57-4f12-a063-0a00000a7fd8 від 25.03.2025 року в сумі 2 919 709,81 грн;

за актом наданих послуг з транспортування теплової енергії в січні 2025 за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024 в обсязі 72 988,47929 Гкал з ЦТП та 507,25552 Гкал без ЦТП, на загальну суму з ПДВ 31 662 623,41 грн. з ПДВ (Позивачем було виставлено рахунок № 26 від 31 січня 2025 року за січень 2025 для оплати на загальну суму 31 662 623,41 грн. з ПДВ) відповідачем частково було проведено оплату вказаного рахунку в загальній сумі 22 000 000,00 грн згідно наступних платіжних інструкцій: платіжна інструкція № 140609790_00000/31256d3a-2a56-4f12-a063-0a00000a7fd8 від 25.03.2025 року в сумі 7 000 000,00 грн; платіжна інструкція № 140609863_00000/314d8d56-14bb-4528-a063-0a00000a7a93 від 27.03.2025 року в сумі 15 000 000,00 грн; Заява про зарахування зустрічних однорідних вимог від 13.05.2025 на суму 1 269 311,32 грн.

за актом наданих послуг з транспортування теплової енергії в лютому 2025 за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024 в обсязі 75 212,21867 Гкал з ЦТП та 510,90117 Гкал без ЦТП, на загальну суму 32 625 019,84 грн. з ПДВ (Позивачем було виставлено рахунок № 59 від 28 лютого 2025 року за лютий 2025 для оплати на суму 32 625 019,84 грн. з ПДВ) відповідач оплати не провів.

за актом наданих послуг з транспортування теплової енергії в березні 2025 за договором № 31-10-24/3 від 31.10.2024 в обсязі 66 944,03556 Гкал з ЦТП та 507,67165 Гкал без ЦТП та ІПТ, на загальну суму 29 048 674,85 грн. з ПДВ. (Позивачем було виставлено рахунок № 91 від 31 березня 2025 року за березень 2025 для оплати на суму 29 048 674,85 грн. з ПДВ відповідач оплати не провів.

Тобто, зазначає позивач, згідно виставлених рахунків № 390 від 30.12.2024 року та № 419 від 31.12.2024 року оплата проведена повністю, проте з порушенням строків оплати згідно договору; згідно виставленого рахунку № 26 від 31.01.2025 року та заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог залишок заборгованості складає 8 393 312,19 грн., рахунок № 59 від 28.02.2025 року та рахунок № 91 від 31.03.2025 року Відповідачем залишені без оплати.

Несплата відповідачем заборгованості за надані послуги з транспортування теплової енергії в розмірі 70 067 006,88 грн стала підставою для звернення позивача до суду із даною позовною заявою.

При цьому, внаслідок прострочення відповідачем своєчасної оплати позивач нарахував відповідачу 3% річних у розмірі 565 918,72 грн та інфляційні втрати у розмірі 1 193 106,18 грн. індекс інфляції.

Відповідач у відзиві факт укладення Договору № 31-10-24/3 від 31.10.2024 та отримання ним на виконання умов договору послуги з транспортування теплової енергії у відзиві не заперечив. При цьому, у цілому проти задоволення позову заперечив з огляду, вказуючи на відсутність вини в діях ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», що обумовлено тим, що витрати на вартість послуг КП «Теплоенерго» з транспортування, закладені у тариф, встановлений для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», не покривають суму вартості послуг КП «Теплоенерго» з транспортування.

Також, після звернення позивача до суд з позовом відповідач повідомив про сплату відповідачем частини суми основного боргу, у підтвердження чого відповідач надав платіжну інструкцію, яка залучена судом до матеріалів справи.

Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

За своєю правовою природою спірний договір на транспортування теплової енергії № 31-10-24/3 від 31.10.2024 є договором надання послуг.

Частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, разом з цим стаття 903 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок з оплати наданих послуг, в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов закону, інших правових актів, договору, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Оскільки сторони у договорі обумовили строк оплати відповідачем за договором, то згідно ч.І ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню у цей строк (термін).

Водночас приписи статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується з вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Відповідно до статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Як убачається з наданих доказів відповідач не в повному обсязі розрахувався за надані йому Комунальним підприємством «Теплоенерго» послуги з транспортування теплової енергії за січень 2025 по березень 2025 року за договором на транспортування теплової енергії, що свідчить про неналежне (із допущеним простроченням) виконання ним грошового зобов`язання у розумінні статті 610 Цивільного кодексу України.

Суд врахував, що відповідач заперечуючи проти позову, вказав, що витрати на вартість послуг КП «Теплоенерго» з транспортування, закладені у тариф, встановлений для ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», не покривають суму вартості послуг КП «Теплоенерго» з транспортування.

Проте із зазначеними доводами відповідача суд не погоджується, оскільки частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України установлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини, тариф, що за твердженням відповідача є необгрунтованим, не є підставою для невиконання умов договору.

Твердження позивача, що станом на дату подачі позову, обов`язки щодо своєчасної оплати Відповідачем вартості наданих послуг не виконані, підтверджені матеріалами справи та відповідачем не спростовані.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що у даному випадку мало місце порушення договірних зобов`язань відповідачем щодо оплати за надані послуги з транспортування теплової енергії.

При цьому, як зазначив відповіда, 08.10.25 після звернення позивача з позовом до суду він часткового сплатив суму основного боргу, зокрема, платіжною інструкцією № 653 від 08.10.2025 р. на суму 1 000 000,00 грн. Факт сплати суми основного боргу у вказаному розмірі підтверджується наданою у матеріали справи платіжною інструкцією.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наявність доказів сплати відповідачем суми основного боргу у розмірі 1 000 000,00 грн після звернення позивачем до суду, провадження у справі у цій частині вимог підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України. В частині вимог про стягнення основного боргу у сумі 69 067 006,88 грн позов є обгрутованим та таким, що підлягає задоволенню.

Крім суми основного боргу позивач також просив суд стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 18.01.2025 року по 26.05.2025 року в розмірі 565 918,72 грн. та інфляційні втрати за загальний з лютого по квітень 2025 року у розмірі 1 193 106,18 грн. (з урахуванням дати виникнення зобов"язання, розміру зобов"язання та здійснених оплат по кожному акту окремо).

Відповідно до ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредиторів від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримання ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки за порушення виконання зобов`язання.

При цьому суд зауважує, що у випадках порушення грошового зобов`язання суд не має правових підстав приймати доводи боржника з посиланням на неможливість виконання грошового зобов`язання через відсутність необхідних коштів (стаття 607 Цивільного кодексу України) або на відсутність вини (статті 614, 617 Цивільного кодексу України чи стаття 218 Господарського кодексу України).

За своїми ознаками, індекс інфляції є збільшенням суми основного боргу у зв`язку з девальвацією грошової одиниці України, а 3% річних є платою за користування чужими коштами в цей період прострочення виконання відповідачем його договірного зобов`язання, і за своєю правовою природою вони є самостійними від неустойки способами захисту, цивільних прав і забезпечення виконання цивільних зобов`язань, а не штрафною санкцією.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. (аналогічна правова позиція викладена у постанові Пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 №14 "Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань").

Відповідач на неправильність здійсненого позивачем розрахунку при розгляді справи не вказував, контррозрахунку заявлених до стягнення нарахувань не надав.

Суд перевірив наданий позивачем розрахунок 3% річних від простроченої суми, а також розрахунок інфляційних втрат, і встановив, що обчислення виконано арифметично правильно, згідно з приписами законодавства, а тому заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України). Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про задоволення позову частково у частині вимог про стягнення основного боргу в розмірі 69 067 006,88 грн., 3% річних в розмірі 565 918,72 грн; інфляційних в розмірі 1 193 106,18 грн. (всього 70826031.78 грн.), в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі 1 000 000,00 грн. закрити провадження у справі.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюються у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

При зверненні з позовом позивач ставив вимогу про стягнення 71826031.78 грн.

Таким чином, розмір судового збору становить 847 840,00 грн.

За подачу цього позову позивач сплатив 847 840,00 грн судового збору за платіжною інструкцією №2402 від 29.05.2025 р. Надходження судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 30.05.2025 р.

Разом з тим, суд дійшов висновку задовольнити позов частково у частині вимог про стягнення 70826031,78 грн., в частині позовних вимог про стягнення основного боргу у розмірі1000000,00 грн. закрити провадження у справі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на розмір задоволених позовних вимог, частина витрат по сплаті судового збору, що покладається на відповідача, становить 836 035,92 грн.

Щодо судового збору в частині вимог яких суд закрив провадження у справі, суд зазначає, що відповідно до пункту 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Тобто, судовий збір у розмірі 11 804,08 грн. підлягає поверненню позивачу з Державного бюджету.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства "Полтаватеплоенерго" (адреса вул. Польська, 2а, м.Полтава, 36008, ) на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (адреса вул. Софіївська, 68 м.Кременчук, Полтавської області, 39600, ) 69 067 006,88 грн. основної заборгованості, 565 918,72 грн 3% річних, 1 193 106,18 грн інфляційних, 836 035,92 грн витрат по сплаті судового збору.

3.У іншій частині позову провадження у справі закрити.

4. Повернути з Державного бюджету України на користь Комунального підприємства "Теплоенерго" Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області (адреса вул. Софіївська, 68 м.Кременчук, Полтавської області, 39600, ) судовий збір у розмірі 11 804,08 грн., сплачений відповідно до платіжної інструкції №2402 від 29.05.2025р.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 19.12.2025.

Суддя Киричук О.А.