СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Харків Справа № 917/1576/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Тарасова І.В.,

за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 (вх. №2217П) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.09.2025 у справі №917/1576/25 (ухвалу постановлено суддею Паламарчуком В.В. в приміщенні Господарського суду Полтавської області 18.09.2025 о 09:45 год, повна ухвала складена 22.09.2025)

за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області з заявою (вх. №1635/25 від 12.08.2025) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 18.09.2025 у справі №917/1576/25 відмовлено ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність; залишено без розгляду заяву арбітражного керуючого Ведмедєва С.С. від 26.05.2025 про участь у справі.

ОСОБА_1 звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Полтавської області від 18.09.2025 у справі №917/1576/25; задовольнити апеляційну скаргу та скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.09.2025 у справі №917/1576/25; направити справу №917/1576/25 для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що пунктом 3 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства на боржника фізичну особу покладено обов`язок надати відомості про кредиторську заборгованість у вигляді конкретизованого списку кредиторів. Боржник, зазначає, що крім цього, також додав до заяви кредитний звіт, в якому перелічені всі кредитори боржника. Але, з огляду на вимоги суду, зазначені в пункті 3 резолютивної частини ухвали від 19.08.2025 про залишення заяви без руху, боржник змушений був корегувати свій список кредиторів, залишивши в ньому тільки тих кредиторів, по яких боржником було додано до заяви копії кредитних договорів. На думку заявника апеляційної скарги, такі його дії жодним чином не впливають та не впливатимуть на подальший перебіг процедур банкрутства, адже після відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника фізичної особи призначений судом керуючий реструктуризацією складає реєстр вимог кредиторів не на підставі конкретизованого списку кредиторів, наданого боржником, а на підставі ухвали попереднього засідання, на якому судом визнаються вимоги кредиторів до боржника за умови, звісно, заявлення таких вимог кредитором.

ОСОБА_1 зазначає, що обов`язок доказування фактів укладення та виконання сторонами кредитних договорів, точного розміру заборгованості станом на день відкриття провадження у справі законодавцем покладено на кредитора, який звертатиметься до суду із відповідною заявою згідно зі статтями 45, 113, 122 Кодексу України з процедур банкрутства. А тому, вважає, що в нього відсутній обов`язок надавати суду первинні фінансові документи, в якості підтвердження наявності грошових зобов`язань, оскільки, на його думку, цей обов`язок покладається на кредиторів при зверненні із заявами з грошовими вимогами.

На думку боржника, ним надано в повному обсязі докази, що підтверджують у нього відсутність майна, що дає підстави для відкриття провадження про неплатоспроможність на підставі пункту 3 частини 2 статті 115 КУзПБ, окрім того боржник зазначає, що факт наявності відкритого виконавчого провадження це додатковий доказ не тільки факту прострочення виконання боржником своїх грошових зобов`язань перед кредитором, але й доказ наявності ознак загрози неплатоспроможності боржника (підстава для застосування пункту 4 частини 2 статті 115 КУзПБ).

Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що витрати на оплату послуг арбітражного керуючого не є обов`язковою умовою плану реструктуризації боргів боржника, як про це зазначив суд першої інстанції.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (вх. №2217П) на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 18.09.2025 у справі №917/1576/25, встановлено учасникам справи строк по 07.11.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження, повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 09.12.2025.

У судове засідання боржник та його представник не з`явились, про дату та час судового засідання були повідомлені судом належним чином. Враховуючи, що явка сторін не визнавалась судом обов`язковою, боржник виклав свою позицію в апеляційній скарзі, суд дійшов висновку про можливість вирішення спору в даному судовому засіданні.

Розглянувши апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення з урахуванням повноважень, визначених в статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів встановила таке.

ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області з заявою (вхід. №1635/25 від 12.08.2025) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність відповідно до статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, в якій просив:

- прийняти заяву до розгляду та відкрити провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 );

- ввести процедуру реструктуризації боргів боржника - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 );

- ввести мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_2 );

- призначити керуючим реструктуризацією арбітражного керуючого Ведмедева Сергія Сергійовича (свідоцтво №1795 від 19.06.2017 року).

Підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник визначає пункти 3, 4 частини 2 статті 115 КУзПБ (відсутність майна у боржника, а також ознаки загрози неплатоспроможності).

У своїй заяві та доданих до неї документах ОСОБА_1 зазначає, що він має прострочені зобов`язання перед кредиторами на загальну суму 624635,31 грн, які він не має фінансової можливості погасити, а також щодо нього відкрите виконавче провадження на суму 33705,00 грн та 2422,40 грн судового збору перед одним з кредиторів.

Разом з тим, зазначає, що він не є підприємцем, а на день звернення до суду є працевлаштованим (місце роботи: АТ «Кременчуцький сталеливарний завод», посада: робітник - обрубувач).

До заяви долучена довідка з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з першого кварталу 2022 по третій квартал 2025 року, згідно якої боржник отримує заробітну плату.

З наданих боржником декларацій вбачається, що за 2022 рік боржник отримував заробітну плату у загальному розмірі 415956,00 грн, зокрема, за 2023 рік 500404,00 грн, за 2024 рік 650471,00 грн, за 2025 рік 245541,00 грн.

Також, у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 зазначає, що він має у власності нерухоме майно, яке перебуває у заставі одного з кредиторів.

До заяви, зокрема, додані:

- окремі сторінки витягу з Українського Бюро Кредитних Історій станом на 25.07.2025, а саме 1 - 8 та 208, з яких вбачається, що боржник має заборгованість перед 8 кредиторами: Фінансова компанія Кредит-Капітал, ТОВ «Міолан», ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», споживчий центр ШвидкоГроші, ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС». У вказаному витягу містяться дані про укладення ОСОБА_1 12 договорів (кредитних та позики), зазначено суми кредитів, строки їх повернення, а також поточну заборгованість, яка співпадає із розміром, який заявлений боржником у заяві про відкриття провадження про неплатоспроможність і становить 624635,31 грн та поточну прострочену заборгованість, яка становить 254718,14 грн, (том 1 а.с.101-109);

- список кредиторів, який містить перелік тих же кредиторів, що і витяг Українського Бюро Кредитних Історій (том 1 а.с.110-112).

Водночас, до заяви надано лише 4 укладених з фінансовими компаніями договори, а саме: кредитний договір № від 31.07.2024 з ТОВ «Іннова Фінанс», договір про відкриття кредитної лінії №1444-1387 від 06.09.2024 з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», кредитний договір №7239179 від 10.09.2024 з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», договір №21-05-2024-01 від 21.05.2024 з ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС»;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого вбачається, що за боржником зареєстроване нерухоме майно, квартира в АДРЕСА_3 . Витяг також містить інформацію про державну реєстрацію іпотеки на вказану квартиру;

- іпотечний договір укладений між ОСОБА_1 (іпотекодавцем) та ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» (іпотекодержателем), відповідно до умов якого іпотекодавець зобов`язаний повернути іпотекодержателю позичені кошти в сумі 280000 грн не пізніше двадцять першого травня дві тисячі двадцять сьомого року. Предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Заставна вартість предмета іпотеки є договірною і погоджується сторонами в розмірі 625100 грн.

- проект плану реструктуризації;

- заява арбітражного керуючого Ведмедєва Сергія Сергійовича про згоду на участь у справі в якості керуючого реструктуризацією, а також угода від 26.05.2025, щодо оплати грошової винагороди (том 1 а.с.176-177).

В подальшому 22.08.2025, разом із заявою про усунення недоліків ОСОБА_1 до суду наданий уточнений список кредиторів, який складається вже з 4 кредиторів: ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», ТОВ «ІННОВА ФІНАНС», ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС».

В наданих суду уточненнях боржник зазначає, що він має прострочені зобов`язання перед кредиторами на загальну суму 418406,89 грн (том 1 а.с.223-224).

Обґрунтовуючи свою заяву, ОСОБА_1 зазначає, що змушений був корегувати свій список кредиторів, залишивши в ньому тільки тих, по яких було надано копії кредитних договорів.

Водночас, у своїй заяві від 22.08.2025 боржник просив під час постановлення ухвали про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду витребувати у кредиторів боржника додаткові відомості про суми заборгованості боржника станом на день звернення до суду; витребувати у приватного виконавця додаткові відомості про результати розшуку майна боржника під час вчинення виконавчих дій.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 29.08.2025 у справі №917/1576/25 прийнято заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду; зобов`язано заявника в строк до 15.09.2025 надати суду:

- докази в підтвердження існування інших обставин, що найближчим часом боржник не зможе виконати грошові зобов`язання чи здійснювати звичайні поточні платежі (загроза неплатоспроможності), враховуючи дати укладення кредитних договорів;

- первинні документи з банківських та інших фінансово-кредитних установ, які підтверджують виникнення, наявність та розмір заборгованості боржника, із зазначенням розміру помісячних платежів, належних до сплати та періодів прострочення;

- належні та допустимі докази (засвідчені; підписані ЕЦП), які стали підставою для виникнення грошових зобов`язань та підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штраф, пеня) по кожному кредитору (у тому числі виписки за картковими рахунками; правочини; первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань.

- докази в підтвердження на що були використані кошти, отримані від кредиторів, зазначених ОСОБА_1 у конкретизованому списку кредиторів.

Водночас, в ухвалі зазначено, що клопотання представника заявника в частині витребування доказів не підлягає задоволенню.

15.09.2025 боржником до суду першої інстанції надано уточнення до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, до якої додано:

- електронну копію заочного рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 05.09.2025 по справі №537/5023/25 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 33339,08 грн на користь ТОВ «Споживчий центр»;

- розрахункові листи за липень та серпень 2025 року;

- копія відповіді ТОВ «Споживчий центр», в додатках до якої визначений такий перелік документів: копія довіреності представника №1212//24-01; копія кредитного договору 21.07.2024-100001083 від 21.07.2024; копія довідки- розрахунку по кредитного договору 21.07.2024-100001083 від 21.07.2024; копія довідки - субконто по кредитному договору 21.07.2024-100001083 від 21.07.2024; квитанція про перерахунок коштів по кредитному 21.07.2024-100001083 від 21.07.2024.

Проте, колегія суддів зазначає, що в дійсності боржником долучено лише копію довіреності представника ТОВ «Споживчий центр» (том 2 а.с.12), пропозиції про укладення кредитного договору (кредитної лінії) 21.07.2024-100001083 від 21.07.2024 з додатками (відповідь позичальника про прийняття оферти, інформаційне повідомлення ОСОБА_1 , паспорт споживчого кредиту) (том 2 а.с.22-29); копію довідки субконто Контрагенти (том 2 а.с.13-21).

Квитанції про перерахунок коштів по кредитному договору №21.07.2024-100001083 від 21.07.2024 та довідки - розрахунку по вказаному договору матеріали справи не містять.

Водночас, боржником до суду наданий оновлений список кредиторів, до якого включено суму заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 на підставі кредитного договору від 21.07.2024, укладеного з ТОВ «Споживчий центр», та заочного рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 05.09.2025 по справі №537/5023/25.

На підставі цього, боржник зазначає, що в нього наявна кредитна заборгованість на суму 454168,37 грн (том 2 а.с.31).

Разом із цим, ОСОБА_1 надано оновлений проєкт плану реструктуризації, згідно якого сума вимог кредиторів, що підлягає реструктуризації становить 454168,37 грн.

Редагування конкретизованого списку кредиторів боржник пояснює тим, що залишив в ньому тільки тих кредиторів, відносно яких надано суду копії відповідних кредитних договорів. Також, за твердженням боржника, оскільки він звертається до суду на підставі визначених пунктами 3, 4 частини 2 статті 115 КУзПБ він не зобов`язаний обґрунтовувати додатковими доказами загальну суму своєї заборгованості, зазначену ним в списку кредиторів, а належним та достатнім доказом для суду для відкриття провадження у справі, є копії виконавчого провадження.

За твердженням боржника, додатково надане ним заочне рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 05.09.2025 у справі №537/5023/25 є не тільки доказом розміру вимог кредитора, але й доказом наявності додаткових ознак загрози неплатоспроможності, адже доходи, які протягом червня-серпня 2025 року фактично знизились вдвічі, знизяться на розмір відрахувань по новому виконавчому провадженню, внаслідок чого реальний розмір заробітної плати боржника, який він буде отримувати після всіх відрахувань, знизиться до рівня двох мінімальних заробітних плат.

Вказані обставини стали підставою для звернення із заявою ОСОБА_1 про відкриття провадження про неплатоспроможність його як фізичної особи.

Відмовляючи ухвалою від 18.09.2025 у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, суд першої інстанції встановив, що загальна сума заборгованості у кредитному звіті є значно більшою ніж в уточненнях до заяви, поданих 15.09.2025, а відтак суд дійшов висновку, що заборгованість заявника, яка зазначена в клопотанні про уточнення до заяви, в повній мірі не підтверджена первинними документами, а надані заявником документи містять суперечливу інформацію, що позбавляє суд можливості встановити наявність кредиторської заборгованості, її дійсний розмір та складові.

Надаючи власну правову оцінку обставинам справи, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ГПК України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України «Про міжнародне приватне право», а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 6 ст.12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство (неплатоспроможність) у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Кодексом України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про банкрутство (далі КУзПБ) регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За наведеним у статті 1 КУзПБ визначенням, неплатоспроможність - неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом, або встановлена Національним банком України неплатоспроможність страховика відповідно до Закону України «Про страхування» чи неплатоспроможність кредитної спілки відповідно до Закону України «Про кредитні спілки».

Особливості відновлення платоспроможності боржника, який є фізичною особою, врегульовано Книгою четвертою КУзПБ.

Відповідно до статті 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

За змістом частини 1 статті 115 та статті 116 КУзПБ провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника, яка подається ним за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, із викладенням, зокрема, обставин, що стали підставою для звернення до суду, а також наданням документів, передбачених частиною 3 статті 116 КУзПБ. Разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви (абз. 5 ч.1 ст.1 КУзПБ.).

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи наведені в частині другій статті 115 цього Кодексу, згідно з якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у разі, якщо:

- боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

- у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

- наявні ознаки неплатоспроможності.

До складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції (ч.3 ст.115 КУзПБ).

Право боржника звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не стоїть у залежності від наявності у сукупності всіх підстав, передбачених частиною другою статті 115 КУзПБ.

Тобто, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у частині другій статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 у справі №909/1028/20).

У разі відсутності підстав для відмови у прийнятті заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або для повернення такої заяви господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про прийняття заяви до розгляду та призначає дату підготовчого засідання, в якому розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви (частина 1 статті 117, частина 1 статті 119 КУзПБ).

За наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність (частина 3 статті 119 КУзПБ).

Так, господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: 1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; 3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; 4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років (частина 4 статті 119 КУзПБ).

Наведений перелік підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність є вичерпним та розширювальному тлумаченню не підлягає, оскільки зазначена норма за ступенем визначеності є абсолютно визначеною.

Тобто на стадії підготовчого засідання у справі суд надає оцінку відповідності поданої заяви боржника за формою і змістом вимогам статей 115, 116 КУзПБ та наявності підстав для відмови у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність за частиною 4 статті 119 КУзПБ, за відсутності яких суд зобов`язаний відкрити провадження у справі.

На стадії підготовчого засідання формально не перевіряються ознаки неплатоспроможності боржника, а оцінка реального стану платоспроможності боржника фактично надається судом за наслідком відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, введення процедури реструктуризації боргів боржника, звернення кредиторів до суду із заявами про визнання грошових вимог до боржника, їх розгляду судом, розгляду звіту про результати перевірки декларації боржника, оцінки доказів наданих на підтвердження фінансово-майнового стану боржника. Подібний за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №922/1426/21 і від 28.09.2022 у справі №916/106/22.

Системний аналіз статті 113, частин першої, другої статті 116, частини першої статті 119 Кодексу України з процедур банкрутства дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Способи та засоби доведення підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність визначені законодавцем шляхом наведення у частині 3 статті 116 КУзПБ переліку документів, що мають додаватись до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність та підтверджувати її зміст, зокрема:

- конкретизований список кредиторів і боржників із зазначенням загальної суми грошових вимог кредиторів (боржників), а також щодо кожного кредитора (боржника), суми грошових вимог (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), підстав виникнення зобов`язань, а також строку їх виконання згідно із законом або договором (пункт 3);

- опис майна боржника, що належить йому на праві власності, із зазначенням місцезнаходження або місця зберігання майна та копії документів, що підтверджують право власності боржника на майно (пункти 4, 5);

- перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором (пункт 6);

- копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати (пункт 7);

- декларація про майновий стан боржника за формою, затвердженою державним органом з питань банкрутства (пункт 11);

- інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу (пункт 14).

Тож, положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

В свою чергу, пункт 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 встановлює, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Відтак, доказами, які підтверджують факт надання кредитних коштів, наявність заборгованості, її розмір та строк прострочки по платежам, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Як зазначалося, у своїй уточненій заяві та доданих до неї документах ОСОБА_1 стверджує, що має прострочені зобов`язання перед кредиторами на загальну суму 454168,37грн (згідно уточненого списку кредиторів), які він не має фінансової можливості погасити. Разом з тим, зауважує, що він не є підприємцем та на день звернення до суду є працевлаштованим у АТ «Кременчуцький сталеливарний завод».

Колегія суддів зазначає, що надані заявником копії угод, укладених ним з фінансовими установами, можуть бути доказами наявності дійсного зобов`язання боржника перед фінансовими установами, суми заборгованості, періоду прострочки по платежам лише у сукупності з іншими доказами, зокрема, первинними документами.

Оскільки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність має відповідні правові наслідки процесуального та майнового характеру, то на фізичну особу-боржника (як єдиного суб`єкта звернення із заявою про відкриття провадження у такій справі) покладається обов`язок підтверджувати обставини його неплатоспроможності чи її загрози доказами у відповідному (достатньому) обсязі, у тому числі первинними документами, задля забезпечення перевірки господарським судом підстав та моменту виникнення зазначених боржником грошових вимог кредиторів, встановлення їх характеру та розміру.

Самого кредитного звіту недостатньо для підтвердження вказаних обставин, оскільки такий звіт хоч і є належним доказом наявності кредитних відносин боржника з кредиторами, однак може містити неповну чи недостовірну інформацію про розмір заборгованості боржника, в тому числі за основним зобов`язанням; не містить відомостей про дату припинення виконання боржником зобов`язань перед кредиторами. Подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі. Подібний висновок наведено у постановах Верховного Суду від 16.11.2022 у cправі №917/1604/21, від 13.05.2024 у справі № 922/5486/23.

Отже, з урахуванням положень частини 3 статті 13, статей 74, 76, 77 ГПК України, розглядаючи заяву боржника у підготовчому засіданні, місцевий суд повинен перевірити відповідність поданої заяви вимогам до її форми та змісту відповідно до статті 116 КУзПБ та з`ясувати на підставі поданих боржником доказів наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, визначених частиною 2 статті 115 КУзПБ. Подібний за змістом висновок викладений, зокрема, у постанові Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №902/227/20.

Також колегія суддів зазначає, що з огляду на мету та цілі Кодексу України з процедур банкрутства інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №910/6639/20).

Колегія суддів приймає до уваги усталену правову позицію (зокрема викладену в постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі №916/3139/22), згідно з якою в судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України, відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини 2 статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини 3 статті 116 КУзПБ), а в разі необхідності - додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина 4 статті 116, частина 7 статті 126 КУзПБ);

- повністю погасити окремі види заборгованості до затвердження судом плану реструктуризації боргів боржника (стаття 125 КУЗПБ);

- погашати вимоги кредиторів згідно з умовами плану реструктуризації боргів у разі його затвердження (частина перша статі 128 КУзПБ).

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись із заявою ОСОБА_1 визначив підставою для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність перебування його під загрозою неплатоспроможності через наявність прострочених зобов`язань перед 8 кредиторами на загальну суму 624635,31 грн, які він не має змоги погасити.

На підтвердження цих обставин боржником надано частину витягу з Українського Бюро Кредитних Історій станом на 25.07.2025 (сторінки 1-8, с.218).

Відповідно до пункту 14 частини 3 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема, інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 цього Кодексу.

Правові, організаційні засади формування та ведення кредитних історій, права суб`єктів кредитних історій та користувачів бюро кредитних історій, порядок діяльності таких бюро встановлено нормами Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» (далі - Закон № 2704-IV).

У спірних правовідносинах фізична особа-боржник, яка звернулася до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність, у розумінні Закону № 2704-IV є суб`єктом кредитної історії.

Відповідно до статті 5 Закону № 2704-IV джерелами формування кредитних історій є відомості, що надаються користувачем до бюро та відомості державних реєстрів, інформація з інших баз даних публічного користування, відкритих для загального користування джерел.

Перелік інформації, що містить кредитна історія, визначений статтею 7 Закону №2704-IV, згідно пункту 2 частини першої якої це відомості про грошове зобов`язання суб`єкта кредитної історії: відомості про кредитний правочин (номер і дата укладання правочину, сторони, вид правочину), суму зобов`язання за укладеним кредитним правочином, вид валюти зобов`язання, строк і порядок виконання кредитного правочину, відомості про розмір погашеної суми та остаточну суму зобов`язання за кредитним правочином, дату виникнення прострочення зобов`язання за кредитним правочином, його розмір та стадія погашення, відомості про припинення кредитного правочину та спосіб його припинення (у тому числі за згодою сторін, у судовому порядку, гарантом тощо), відомості про визнання кредитного правочину недійсним і підстави такого визнання.

Згідно публічної інформації на офіційному сайті Бюро (https://www.ubki.ua/) розміщено Положення Бюро, затверджене Директором ТОВ «Українське бюро кредитних історій» 15.05.2017 та погоджене розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, від 01.06.2017 № 2185.

Пунктом 2.3 Положення Бюро передбачено, що Бюро здійснює збір інформації із автоматизованих систем Користувачів до автоматизованого інформаційно-аналітичного комплексу Бюро за допомогою електронно - програмних засобів із застосуванням системи захисту відповідно до вимог чинного законодавства, що виключає можливість несанкціонованого доступу до інформації, яка збирається.

Системний аналіз пунктів Положення Бюро свідчить, що збір, опрацювання, коригування та передавання інформації щодо суб`єкта кредитних історій (зокрема й сама кредитна історія) здійснюється за допомогою електронно - програмних засобів та зберігається на сервері Бюро, тобто така інформація представлена (складається) в електронній формі.

З наведеного вбачається, що створений за допомогою електронно - програмних засобів кредитний звіт є електронним документом, який надається суб`єктам звернення (Користувачам, іншим бюро та суб`єктам кредитних історій) у електронній формі або у паперовій (паперовій копії електронного документа).

Таким чином, оригіналом кредитного звіту (як електронного документа) є його електронний примірник, що містить обов`язкові реквізити, серед яких електронний підпис або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги».

З урахуванням положень статті 96 ГПК України кредитний звіт (що є електронним текстовим документом) може подаватися учасником справи до господарського суду у таких формах:

1) у електронній формі в оригіналі (як електронний документ, що містить обов`язкові реквізити, зокрема електронний підпис або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до законодавства);

2) у електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, з обов`язковим зазначенням про наявність у цього учасника справи (особи, яка подає такий доказ) або іншої особи оригіналу електронного доказу - кредитного звіту в електронній формі;

3) у паперовій копії, посвідченій в порядку, передбаченому законом.

Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду щодо переліку форм подання електронних доказів, викладеною у постанові від 29.01.2021 у справі №922/51/20.

Таким чином, паперова копія кредитного звіту (як електронного документа/доказу) може засвідчуватись згідно вимог Національного стандарту ДСТУ 4163-2020, а право такого засвідчення належить Бюро (ТОВ «Українське бюро кредитних історій») як особі, яка створила цей електронний документ, та яка здійснює на своїх серверних станціях накопичення, збереження та обробку інформації, що складає кредитну історію.

Колегія суддів зазначає, що ОСОБА_1 надана лише частина кредитного звіту з Українського бюро кредитних історій, яка не дає повної інформації, та окрім того на якій відсутній електронний цифровий підпис відповідної посадової особи Кредитного бюро, а тому він не може прийнятий судом як доказ, який би підтверджував наявність кредитних зобов`язань, про які стверджує боржник.

Як зазначалося, ухвалою місцевого господарського суду від 29.08.2025, серед іншого, було зобов`язано фізичну особу ОСОБА_1 надати первинні документи з банківських та інших фінансово-кредитних установ, які підтверджують виникнення, наявність та розмір заборгованості боржника, із зазначенням розміру помісячних платежів, належних до сплати та періодів прострочення; - належні та допустимі докази (засвідчені; підписані ЕЦП), які стали підставою для виникнення грошових зобов`язань та підтверджують розмір заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штраф, пеня) по кожному кредитору (у тому числі виписки за картковими рахунками; правочини; первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань;

Втім, матеріали справи не містять доказів виконання боржником вимог вказаної ухвали у повному обсязі щодо подання витребуваних судом доказів.

Так, у матеріалах справи відсутні укладені договори між боржником та такими фінансовими установами, як Фінансова компанія Кредит-Капітал, ТОВ «Міолан», Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів, про що зазначає і сам боржник у своїй заяві про уточнення кредиторських вимог.

З приводу наданих боржником кредитних договорів № від 31.07.2024, укладеного з ТОВ «Іннова Фінанс», №1444-1387 від 06.09.2024, укладеного з ТОВ «Укр Кредит Фінанс», №7239179 від 10.09.2024, укладеного з ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ», №21-05-2024-01 від 21.05.2024, укладеного з ТОВ «ГЕЛЕКСІ ФІНАНС» та договору від 21.07.2024, укладеного з ТОВ «Споживчий центр», колегія суддів зазначає, що боржником, хоч і надано копії вказаних договорів, проте не доведено обставини та розмір отримання ним кредитних коштів, за цими договорами.

Місцевий господарський суд вірно звернув увагу на те, що надання лише кредитних договорів не підтверджує факт наявності кредиторської заборгованості, її суми та правової природи. Наданими копіями договорів підтверджується факт договірних відносин боржника та кредиторів, але вони не можуть бути належним, допустимим та достатніми доказами, що підтверджують суму грошових вимог кредиторів (заборгованості за основним зобов`язанням, процентів, неустойки (штрафу, пені) тощо).

Положення Кодексу України з процедур банкрутства визначають обов`язок боржника у своїй заяві про відкриття справи навести всі обставини неплатоспроможності та документально їх підтвердити.

Метою законодавця при запровадженні процедури банкрутства фізичних осіб було створення правового механізму, який дозволить фізичній особі - боржнику відновити її задовільний фінансовий стан через механізм погашення всіх існуючих боргів, що реалізується в тому числі шляхом реструктуризації зобов`язань.

Передумовою звернення фізичної особи - боржника до господарського суду із відповідною заявою та намір кінцевого результату є повне відновлення платоспроможності такої особи.

У відповідності до положень ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства обов`язок подання документів, на підставі яких виникла заборгованість заявника, лежить на заявнику.

Відповідно до п.14 ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства. до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, серед іншого, й інші документи, що підтверджують наявність підстав, визначених статтею 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Суд зазначає, що зазначені кредитні договори, рівно як і звіт Українського бюро кредитних історій та виписки по рахункам (рух коштів по картці) боржника можуть бути доказами у справі про наявність дійсного основного зобов`язання боржника перед фінансовими установами, суми заборгованості та строку прострочки по платежам за основним зобов`язанням, лише у сукупності з іншими доказами, зокрема, первинними документами (банківські виписки, платіжні доручення, листи, претензії, вимоги від фінансово-кредитних установ тощо).

У своїй апеляційній скарзі боржник сам зазначає, що головне для суду перевірити розмір заборгованості боржника перед всіма кредиторами та встановити розмір простроченої заборгованості. При цьому дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що з наданих боржником документів неможливо встановити дійсний розмір заборгованості ОСОБА_1 перед кредиторами, оскільки ним неодноразово подавались уточнення до списку кредиторів та до заяви про неплатоспроможність.

З урахуванням вищевикладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що надані заявником документи містять суперечливу інформацію, що позбавляє суд можливості встановити наявність кредиторської заборгованості, її дійсний розмір та складові.

Таким чином, відсутність доказів отримання кредитних коштів у зазначеному боржником розмірі унеможливлює здійснення їх аналізу для досягнення мети підготовчого засідання, а саме: підтвердження наявності кредитних зобов`язань та заборгованості на відповідні суми.

В свою чергу, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози відповідно до вищезазначених положень ч. 2 ст. 115 КУзПБ.

З приводу посилань боржника на те, що суд першої інстанції не скористався своїм правом, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 117 Кодексу України з процедур банкрутства, щодо зобов`язання кредиторів та/або приватного виконавця подати суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ГПК України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Частиною другою статті 81 ГПК України передбачено, що у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Звертаючись до суду з клопотанням про витребування доказів, ОСОБА_1 не довів обставин вжиття ним самостійно всіх заходів для їх отримання, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно. Навпаки, у своєму клопотанні від 22.08.2025 боржник вважає, що в нього відсутній такий обов`язок, а витребування доказів на підтвердження заборгованості покладається на суд.

В апеляційній скарзі боржник зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що серед причин погіршення фінансової ситуації боржником, поряд з об`єктивними загальновідомими факторами, ОСОБА_1 зазначено й суб`єктивну обставину втрата боржником роботи на період майже два роки: з 31.03.2020 по 15.02.2022, що підтверджується копією трудової книжки боржника.

Колегія суддів вважає, що місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що кредитні договори та договір позики (які надані боржником) були укладені останнім з квітня по вересень 2024 року, тоді як відповідно до декларації про майновий стан боржника за 2024 та станом на 01.07.2025 ОСОБА_1 був офіційно працевлаштований на АТ «Кременчуцький сталеливарний завод» і отримував заробітну плату.

Окрім того, з наданої до суду довідки з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з 1 кварталу 2022 по 3 квартал 2025 року в розділі 11 «дохід» відображена інформація про те, що боржником отримувалися такі доходи, як «виграші та призи» від ТОВ «Сейсикс», ТОВ «Геймдев», ТОВ «Сітікод»), які займаються організацією азартних ігор на платформах онлайн-казіно.

Суд зазначає, що схильність особи до систематичного отримання мікрокредитів у фінансових компаніях та участь в азартних іграх не характеризують його як добросовісного боржника, який неумисно потрапив у скрутне фінансове становище через об`єктивні та непереборні обставини, і відповідно заслуговує на можливість застосування до нього спеціальних процедур неплатоспроможності, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Заявник також не погоджується з висновком суду першої інстанції, що в наданому боржником плані реструктуризації не були зазначені витрати на оплату праці арбітражного керуючого, та зазначає, що вони не є обов`язковою умовою, яка має міститись в ньому згідно з положеннями частини 2 статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства.

З цього приводу, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 116 Кодексу України з процедур банкрутства разом із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник зобов`язаний подати пропозиції щодо реструктуризації боргів (проект плану реструктуризації боргів).

Частина 2 статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства містить обов`язкові для плану реструктуризації умови і вказано, що у плані реструктуризації боргів боржника зазначаються: 1) обставини, які спричинили неплатоспроможність боржника; 2) інформація про визнані судом вимоги кредиторів із зазначенням їх розміру та черговості задоволення; 3) інформація про майновий стан боржника за результатами проведених заходів з виявлення та складання опису майна боржника (проведення інвентаризації); 4) інформація про всі доходи боржника, у тому числі доходи, які боржник розраховує отримати протягом процедури реструктуризації боргів; 5) розмір суми, яка щомісяця буде виділятися для погашення вимог кредиторів; 6) вимоги кредиторів до боржника, які будуть прощені (списані) у разі виконання плану реструктуризації боргів; 7) розмір суми, яка щомісяця залишатиметься боржнику на задоволення побутових потреб, у розмірі не менше одного прожиткового мінімуму на боржника та на кожну особу, яка перебуває на його утриманні; 8) розмір суми, яка щомісяця виділятиметься для погашення наявних у боржника обов`язкових періодичних зобов`язань (виплата аліментів тощо).

Відповідно до частини 3 статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства план реструктуризації боргів боржника може містити положення про: 1) реалізацію в процедурі реструктуризації боргів частини майна боржника, у тому числі того, що є предметом забезпечення, черговість, строки реалізації такого майна та кошти, які планується отримати від його реалізації; 2) зміну способу та порядку виконання зобов`язань, у тому числі розміру та строків погашення боргів; 3) відстрочення чи розстрочення або прощення (списання) боргів чи їх частини; 4) виконання зобов`язань боржника третіми особами, зокрема шляхом укладення договору поруки, гарантії та інших правочинів згідно з цивільним законодавством; 5) інші заходи, спрямовані на покращення майнового стану боржника та задоволення вимог кредиторів (перекваліфікація, працевлаштування тощо).

Згідно з частиною 4 статті 124 Кодексу України з процедур банкрутства задоволення вимог кредиторів здійснюється згідно з планом реструктуризації боргів боржника за рахунок коштів, отриманих від виконання плану реструктуризації боргів боржника, боржником або арбітражним керуючим, якщо планом реструктуризації боргів боржника передбачена його подальша участь у виконанні такого плану, у черговості, визначеній статтею 133 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Уточнений план реструктуризації боргів боржника (том 2 а.с.32-33) поданий боржником разом із уточненням до заяви від 15.09.2025 передбачає участь арбітражного керуючого у виконанні цього плану, повноваження (щодо реалізації майна у порядку, визначеному розділом V Кодексу України з процедур банкрутства), а також виплату йому грошової винагороди в мінімальному розмірі, визначеному частиною 2 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства, а саме: п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією за рахунок боржника.

Відповідно до частини 1 статті 30 Кодексу України з процедур банкрутства арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду. Грошова винагорода арбітражного керуючого складається з основної та додаткової грошових винагород.

Згідно з частиною 2 статті 133 Кодексу України з процедур банкрутства витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

В матеріалах справи міститься угода від 26.05.2025, умовами якої визначено грошову винагороду арбітражному керуючому за виконання ним повноважень у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 . Так, за умовами даної угоди виплата винагороди здійснюється заявником ( ОСОБА_1 ) після відкриття господарським судом провадження у справі про неплатоспроможність та призначення арбітражного керуючого. Ціна Угоди складається із сум винагороди арбітражного керуючого в розмірі 45420,00грн.

З системного аналізу норм Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що у випадку, коли планом реструктуризації боргів передбачено подальшу участь керуючого реструктуризацією у виконанні такого плану, його повноваження та джерела виплати йому основної винагороди - витрати на оплату праці арбітражного керуючого мають бути зазначені в проєкті плану реструктуризації.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що в даному випадку недоліки проєкту плану реструктуризації не стали підставою для відмови у відкритті провадження про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Як вже зазначалось, суд першої інстанції відмовляючи у відкритті провадження про неплатоспроможність дійшов висновку, що ОСОБА_1 належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, в розумінні положень ст. ст. 76-79 ГПК України, не доведено наявність правових підстав для відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, у зв`язку з недоведеністю боржником наявної в нього заборгованості.

Згідно зі ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до пункту 1 ч. 1 статті 275 ГПК України до повноважень апеляційного господарського суду належить залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України закріплено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду Харківської області від 18.09.2025 у справі №917/1576/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 19.12.2025.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя І.В. Тарасова