ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року Справа № 924/559/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В. , суддя Мельник О.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства ''Тепловик'' Старокостянтинівської міської ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.10.2025 у справі №924/559/25 в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду (суддя Димбовський В.В., повний текст рішення складено 15.10.2025)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ''Газопостачальна компанія ''Нафтогаз Трейдинг''

до Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства ''Тепловик'' Старокостянтинівської міської ради

про стягнення 29 928 158, 99 грн основного боргу

за участю представників сторін:

позивача - Єгоров В.С.;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю ''Газопостачальна компанія ''Нафтогаз Трейдинг'' (далі - позивач, ТОВ "ГК ''Нафтогаз Трейдинг'') звернулося до Господарського суду Хмельницької області із позовом до Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства ''Тепловик'' Старокостянтинівської міської ради (далі - відповідач, КП ''Тепловик'') про стягнення коштів в розмірі 29 928 158, 99 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № 6285-ТКЕ(23)-34 постачання природного газу від 04.09.2023 в частині оплати спожитого природного газу у період з вересня 2023 по квітень 2024.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 13.10.2025 позов задоволено; стягнуто з відповідача на користь позивача 29 928 158, 99 грн основного боргу, 359 137, 91 грн витрат по оплаті судового збору.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні судом, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Також місцевий господарський суд, враховуючи заперечення позивача, вину відповідача у простроченні зобов`язань з оплати товару за укладеним із позивачем договором, матеріальні інтереси обох сторін та беручи до уваги те, що відповідачем не надано належних та достатніх доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання відстрочення виконання судового рішення, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду на один рік.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга КП ''Тепловик'' на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.10.2025 у справі №924/559/25, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення суду, ухвалити в цій частині нове рішення, яким відстрочити виконання рішення суду терміном на один рік.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- відповідач є єдиним виробником та постачальником теплової енергії та виконавцем комунальних послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у м.Старокостянтинів. Місто є стратегічно важливим, так як є військовим містом, яке постійно піддається бомбардуванням зі сторони російської федерації;

- договір укладено на підставі Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам, затвердженого постановою КМУ від 19.07.2022 № 812. Договір укладено в умовах повномасштабної війни. Укладенню договору передувало встановлення мораторію на підвищення тарифів на теплову енергію. Фактично відповідач виконав усі вимоги закону для безперебійного і якісного постачання теплової енергії до споживачів, якими є як прості люди, так і стратегічні об`єкти, включаючи військові об`єкти. А також виконує ,по мірі можливості, умови договору постачання природного газу;

- відповідачем надавались договори про безспірне списання, що свідчать про те, що вільні кошти, якими можна було б проводити розрахунки відсутні на рахунках КП "Тепловик", що унеможливлює розрахунок за рахунок вільних коштів;

- також усе майно, яким користується відповідач є майном Старокостянтинівської міської територіальної громади ради і передано КП у господарське відання, що підтверджується договором № 4 від 30.05.2023, який було надано суду першої інстанції, що знову таки унеможливить виконання рішення;

- також суду було надано баланс підприємства, який свідчить про збитки підприємства, а саме в рядку 1420 видно, що збитки складають 120 347 млн. грн;

- відстрочка виконання рішення суду надасть можливість підприємству безперешкодно пройти опалювальний період 2025/2026. Також за цей час відповідачем буде ініційовано питання часткового погашення заборгованості за рахунок коштів з бюджету Старокостянтинівської міської ради, так як саме вона затверджує тарифи. Також відповідач сподівається на виконання державою своїх зобов`язань і погашення заборгованості різниці в тарифах, що в свою чергу призведе до погашення заборгованості перед позивачем;

- у разі незадоволення клопотання примусове виконання рішення призведе до блокування роботи підприємства напередодні опалювального періоду, що може викликати соціальне невдоволення мешканців міста.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 924/559/25 у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Гудак А.В., суддя Мельник О.В.

Листом від 03.11.2025 Північно-західний апеляційний господарський суд витребував матеріали справи з Господарського суду Хмельницької області.

05.11.2025 до суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою КП ''Тепловик'' на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.10.2025 у справі № 924/559/25 в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду. Розгляд апеляційної скарги призначено на 10.12.2025 о 14:30 год.

ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає наступне:

- відповідач, як на момент укладання договору, так і на сьогоднішній день здійснює господарську діяльність, а отже - сам добровільно, свідомо, самостійно, за власним волевиявленням погоджується з ринковою ситуацією, приймає на себе певні обов`язки та відповідно має нести відповідальність, що відповідає вимогам чинного законодавства;

- відповідачем фактично не доведено належними та допустимими доказами наявність тих виключних обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду: відсутності коштів на рахунках; відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення; наявності реальної загрози банкрутства;

- жоден з доказів, наданих відповідачем не може бути об`єктивним доказом наявності виключних обставин неможливості виконання рішення суду, адже кожен з доказів виготовлений самостійно боржником і не відображає виключність обставин, відповідно такі докази мають суб`єктивне значення;

- ризики при збитковій підприємницькій діяльності несе сам суб`єкт господарювання, та відповідно нерентабельність та неприбутковість відповідача стосується діяльності самого відповідача, у зв`язку з чим наведені ризики не можуть бути ризиками іншої сторони, оскільки в протилежному випадку порушується принцип збалансованості інтересів сторін;

- обставини, на які посилається відповідач у своїй заяві не є тими виключними обставинами в розумінні статті 331 ГПК України для надання йому відстрочення виконання судового рішення;

- на дату винесення оскаржуваного рішення зобов`язання відповідача перед позивачем є не виконаним у повному розмірі на протязі тривалого терміну майже 2 роки. На сьогодні фактично відповідач вже відстрочив свій обов`язок щодо оплати отриманого газу майже на 2 роки, тому надання відстрочки ще на 12 місяців призведе до порушення прав позивача на отримання своїх коштів в розумний строк.

КП ''Тепловик'' надіслало до суду клопотання, в якому зазначає, що відповідач звернувся до позивача з проханням вирішення спору шляхом укладення мирової угоди. Станом на дату подачі клопотання між сторонами проводяться консультації щодо вирішення вищевказаного питання шляхом укладення мирової угоди на вигідних сторонам умовах. На підставі вищенаведеного, просить суд відкласти розгляд на іншу дату для надання можливості вирішення спору шляхом укладання мирової угоди.

Розглянувши в судовому засіданні 10.12.2025 клопотання КП ''Тепловик'' про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 216 ГПК України суд відкладає розгляд справи у випадках, встановлених ч. 2 ст. 202 цього Кодексу.

Статтею 202 ГПК України встановлено наслідки неявки в судове засідання учасників справи.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (ст. 202 ГПК України).

Обґрунтовуючи клопотання про відкладення розгляду справи, КП ''Тепловик'' вказує на можливість врегулювання даного спору із ТОВ "ГК "Нафтогаз Трейдинг" шляхом укладення мирової угоди.

За приписами частин 1- 4 ст. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням між сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін у вчиненні відповідних дій. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Відповідно до ст. 193 ГПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження". У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

З аналізу наведених приписів Господарського процесуального кодексу України вбачається, що мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір, на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони ліквідують наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах.

В судовому засіданні 10.12.2025 представник позивача щодо клопотання відповідача про відкладення розгляду справи зазначив, що йому не відомо про можливість врегулювання даного спору шляхом укладення мирової угоди у відповідності до ст. 192 ГПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в матеріалах справи відсутні докази звернення до суду із спільною заявою про намір укласти мирову угоди по даному спору. При цьому даний спір може бути врегульовано укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу, у тому числі на стадії виконання судового рішення.

Також суд приймає до уваги те, що за приписами ст. 129 Конституції України, ст. 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Роль національних судів полягає в організації судових проваджень таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Шульга проти України").

Національним судам належить функція керування провадженнями таким чином, щоб вони були швидкими та ефективними (рішення ЄСПЛ у справі "Скордіно проти Італії"). Держави-учасниці мають організувати правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати право кожного на отримання остаточного рішення у справах, що стосуються цивільних прав і обов`язків упродовж відповідного терміну (рішення ЄСПЛ у справах "Скордіно проти Італії", "Сюрмелі проти Німеччини").

Встановивши дані обставини, враховуючи те, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, а також беручи до уваги відсутність будь-яких інших обґрунтованих доводів необхідності відкладення розгляду справи, колегія суддів дійшла висновку відмовити в задоволенні клопотання відповідача про відкладення розгляду справи та здійснити перевірку рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку, оскільки жодних підстав вважати, що спір не може бути вирішено в даному засіданні не вбачається.

В судовому засіданні представник позивача заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити в її задоволенні, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.

Позивач не забезпечив явку повноважного представника в судове засідання, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку.

Враховуючи те, що судом вчинено всі необхідні дії для належного повідомлення всіх учасників справи про день, час та місце розгляду справи, явка представників учасників судового процесу в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу в даному судовому засіданні за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, заслухавши в судовому засіданні представника відповідача, зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним судом, 04.09.2023 між ТОВ ''ГК ''Нафтогаз Трейдинг'', як постачальником, та КП ''Тепловик'' Старокостянтинівської міської ради, як споживачем, укладено договір постачання природного газу № 6285-ТКЕ(23)-34, згідно умов якого (п. 1.1) постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Згідно п. 2.1 договору, постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з 01.09.2023 по 15.04.2024 (включно) в кількості 7306,995 тис.куб.м.

Порядок передачі та оформлення поставки природного газу сторони встановили в розділі 3 договору. Так, згідно п. 3.5 приймання-передача газу, переданого постачальником споживачеві у відповідному розрахунковому періоді, оформлюється актом приймання-передачі газу.

У п. 4.1 договору сторони погодили, що ціна природного газу за 1000 куб.м. з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7583,89 грн.

Порядок та умови проведення розрахунків сторонами встановлено у розділі 5, поміж іншого, згідно п. 5.1, споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу в наступному порядку:

- 70% вартості фактично переданого відповідно до акту приймання-передачі природного газу - до останнього числа місяця, наступного за місяцем, в якому було здійснено постачання газу;

- остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту приймання-передачі природний газ здійснюється споживачем до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70% грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

У разі відсутності акту приймання-передачі, фактична вартість використаного споживачем газу розраховується відповідно до умов підпункту 3.5.3. п. 3.5. цього договору.

На виконання умов договору, позивач, у період вересень 2023 - квітень 2024, поставив відповідачу природний газ на загальну суму 59 757 915, 72 грн, про що сторонами складено акти приймання-передачі природного газу, а саме: від 30.09.2023 на суму 665 916, 48 грн, від 31.10.2023 на суму 2 547 698, 69 грн, від 31.10.2023 на суму 106 034 грн, від 31.10.2023 на суму 675 564, 14 грн, від 30.11.2023 на суму 5 146 025, 95 грн, від 30.11.2023 на суму 2 299 025, 45 грн, від 30.11.2023 на суму 3 267 406, 26 грн, від 31.12.2023 на суму 6 612 067, 64 грн, від 31.12.2023 на суму 1 902 375, 38 грн, від 31.12.2023 на суму 3 846 130, 15 грн, від 31.01.2024 на суму 7 730 599, 69 грн, від 31.01.2024 на суму 2 671 183, 33 грн, від 31.01.2024 на суму 3 564 051, 91 грн, від 29.02.2024 на суму 6 285 259, 51 грн, від 29.02.2024 на суму 315 795, 49 грн, від 29.02.2024 на суму 1 858 369, 50 грн, від 31.03.2024 на суму 6 856 120, 55 грн, від 31.03.2024 на суму 1 086 790, 33 грн, від 31.03.2024 на суму 968 008, 25 грн, від 30.04.2024 на суму 913 377, 66 грн, від 30.04.2024 на суму 180 467, 64 грн, від 30.04.2024 на суму 259 647, 72 грн.

Акти підписані сторонами та скріплені відтиском печаток.

Відповідачем за вказаний період оплату за спожитий газ у строки, передбачені у договорі, здійснено лише частково на суму 29 829 756, 73 грн, про що свідчать банківські виписки по рахунку за січень 2024 травень 2025.

Борг відповідача перед позивачем за спожитий природний газ склав 29 928 158, 99 грн.

Предметом позову у справі є матеріально-правова вимога позивача про стягнення з відповідача коштів в розмірі 29 928 158, 99 грн у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов договору № 6285-ТКЕ(23)-34 від 04.09.2023 в частині оплати спожитого природного газу у період з вересня 2023 по квітень 2024.

Так, рішенням Господарського суду Хмельницької області від 13.10.2025 позов задоволено. Місцевий господарський суд дійшов висновку про наявність у справі правових та фактичних підстав для задоволення позовних вимог. При цьому суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для розстрочення виконання рішення суду на підставі ст. 331 ГПК України.

Предметом апеляційного оскарження є рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може, зокрема відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Згідно з ч. 3 ст. 331 ГПК України підставою відстрочки та розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 статті 331 ГПК України передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Таким чином, відстрочити виконання судового рішення суд може лише у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим. При цьому, такі виняткові обставини визначаються судом з огляду на матеріали справи, у тому числі подані стороною докази на обґрунтування такої заяви.

Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..", а у системному розумінні даної норми і національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.

Відстрочення виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Суд враховує, що ГПК України не визначено переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнення його виконання у зв`язку з чим суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 вказаного Кодексу, і за наявності обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, господарський суд має право відстрочити виконання рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до приписів ст. ст. 74, 76-79 ГПК України саме на заявника покладається обов`язок доведення існування відповідних обставин.

Відповідачем до суду першої інстанції подано заяву про відстрочення виконання рішення суду, яка мотивована важким фінансовим станом відповідача, наявністю значної заборгованості контрагентів перед відповідачем, належністю відповідача до підприємств, що мають стратегічне значення для економіки та безпеки держави та введенням в Україні воєнного стану. Вказані обставини є підставою для розстрочення виконання рішення суду на підставі ст. 331 ГПК України.

Надаючи оцінку вказаним доводам відповідача, суд апеляційної інстанції приймає до уваги правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 27.02.2019 по справі №796/43/2018, де суд наголошує, що при вирішенні питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Скрутне фінансове становище не є тією виключною обставиною в розумінні ст. 331 ГПК України, необхідною для розстрочення виконання судового рішення.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Тобто юридична особа самостійно, на власний ризик здійснює свою господарську діяльність, в тому числі укладає господарські договори і відповідає за наслідки їх невиконання.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скрутне фінансове становище відповідача, наявність у нього кредиторської заборгованості в істотному розмірі є результатом господарської діяльності відповідача як самостійного суб`єкта господарювання, а тому вказані обставини не є безумовними самостійними та достатніми підставами для відстрочення виконання судового рішення.

Щодо посилання відповідача на введення в Україні воєнного стану як підставу для відстрочення виконання рішення суд зауважує, що будь-яких доказів впливу вказаної обставини на неможливість виконання рішення суду (спрямування майже всіх грошових надходжень на вжиття заходів, спрямованих на забезпечення роботи підприємства в умовах воєнного стану, як зазначає відповідач) відповідачем суду не надано.

При цьому належність відповідача до підприємств, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, не підтверджує наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його виконання неможливим, що є необхідним для відстрочення виконання рішення та підлягає доказуванню з урахуванням положень ст. ст. 73-80 ГПК України.

Із урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що відповідачем не обґрунтовано доцільності відстрочення рішення суду на один рік, та не надано доказів на підтвердження наявності у нього реальної можливості в майбутньому (через один рік) виконати рішення у цій справі.

В той же час, суд враховує, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 2, 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

За таких обставин, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та приймаючи до уваги, що відповідачем всупереч приписам ч. 3 ст. 13 ГПК України не надано належних доказів неможливості чи утруднення на даний час виконання рішення суду, винятковості випадку, з наявністю якого процесуальний закон пов`язує можливість надання розстрочення виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заява відповідача про розстрочку виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

Доводи відповідача, викладені ним в апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційного господарського суду вважає такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення суду в оскаржуваній частині, оскільки вони не спростовують висновків суду першої інстанції.

Також судом звертається увага на те, що у рішенні Європейського суду з прав людини (справа Трофимчук проти України № 4241/03 від 28.10.2010) зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.10.2025 у справі № 924/559/25 в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу КП ''Тепловик'' - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства по експлуатації теплового господарства ''Тепловик'' Старокостянтинівської міської ради на рішення Господарського суду Хмельницької області від 13.10.2025 у справі №924/559/25 в частині відмови у задоволенні клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Верховного Суду, відповідно до ст. ст. 287-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений 16 грудня 2025

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Гудак А.В.

Суддя Мельник О.В.