ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" грудня 2025 р. Справа№ 910/8187/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

Без повідомлення (виклику) учасників справи.

розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства Київтранспарксервіс на рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2025 у справі №910/8187/25 (суддя Пукас А.Ю.) за позовом Фізичної особи підприємця Нємножко Олексія Володимировича до Комунального підприємства Київтранспарксервіс про стягнення 7 823, 16 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

До Господарського суду міста Києва звернулась Фізична особа підприємець Нємножко Олексій Володимирович (далі за текстом ФОП Нємножко О.В., Позивач) з позовом до Комунального підприємства Київтранспарксервіс (далі за текстом КП Київтранспарксервіс, Відповідач) про стягнення 7 823, 16 грн безпідставно отриманих коштів.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на те, що в силу приписів рішення Київської міської ради від 30.03.2022 року № 4551/4592 у нього відсутній обов`язок здійснювати плату за Договором за період з 24.02.2022 по 28.02.2022, за березень 2022, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 02.09.2025 у справі №910/8187/25 позовні вимоги задоволено; вирішено стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно отримані кошти в розмірі - 7 823 (сім тисяч вісімсот двадцять три) грн 16 коп та судовий збір 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Суд першої інстанції погодився з доводами Позивача щодо відсутності у нього підстав для сплати на користь Відповідача заявленої до стягнення суми, оскільки станом на час її оплати така підстава (обов`язок) - відсутня, що свідчить про обґрунтованість заявлених Позивачем вимог.

Не погодившись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Скаржник зазначає про помилковість висновків позивача, що рішення Київської міської ради від 30.03.2022 № 4551/4592 має зворотну дію у часі, оскільки посилаючись на висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні у справі від 09.02.1999 № 1-pn/1999, згідно з яким положення частини першої ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб (людини і громадянина) і не поширюється на юридичних ociб, проте надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб, може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті, проте рішення Київської міської ради, на які посилається позивач, не міститься прямої вказівки про надання цим нормативно-правовим актам зворотної дії у часі.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

20.09.2019 КП Київтранспарксервіс проведено електронний аукціон №UA-PS-2019- 09-12-000029-2 за найменуванням активів (майна)/права лоту (склад лоту): право на експлуатацію майданчика для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Солом`янський район, вул. Героїв Севастополя, 42, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва.

Згідно з протоколом електронного аукціону № UA-PS-2019-09-12-000029-2 від 20.09.2019 переможцем визначено ФОП Нємножко О.В.

17.10.2019 між КП Київтранспарксервіс (Сторона-1) та ФОП Нємножко О.В. (Сторона-2) укладено договір № ДНП-2019-10/02 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування (далі за текстом Договір), згідно з пунктом 1.1 якого Сторона-1 передає за плату Стороні-2 для експлуатації, утримання та облаштування майданчик для паркування транспортних засобів за адресою: м. Київ, Солом`янський район, вул. Героїв Севастополя, 42, в межах ІІІ територіальної зони паркування м. Києва, що включає 31 місце для платного паркування транспортних засобів, а також 4 спеціальних місця для безкоштовного паркування транспортних засобів, які перевозять осіб з інвалідністю, для ведення діяльності з паркування транспортних засобів та здійснення розрахунків з юридичними та фізичними особами за паркування їхніх транспортних засобів.

Відповідно до підпункту 2.2.6 пункту 2.2 Договору Сторона-2 зобов`язується своєчасно та в повному обсязі здійснювати розрахунки зі Стороною-1 згідно з умовами цього договору.

Згідно з пунктом 3.1 Договору майданчик для паркування вважається переданим в експлуатацію Стороні-2 з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію.

Пунктом 3.3 Договору передбачено, що майданчик для паркування вважається фактично повернутим Стороні-1 з моменту підписання сторонами акту повернення з експлуатації майданчика для паркування у строки визначені пунктогм 7.14.

Пунктом 4.2 Договору визначено, що вартість експлуатації 1 машиномісця за 1 день в гривнях, визначена за результатами аукціону та становить 7,01 грн, у т.ч. ПДВ в сумі 1,17 грн.

Згідно з пунктом 4.3 Договору загальна ціна договору становить 261 988, 94 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 43 664, 82 грн., з яких Векспл - 238 171,76 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 39 695,29 грн. та Праз - 23 817,18 грн., у т.ч. ПДВ в сумі 3 969,53 грн.

Відповідно до пункту 4.5 Договору оплата вартості експлуатації майданчика починається з дня підписання акту приймання-передачі Стороною-1 в експлуатацію Стороні-2 майданчика для паркування та здійснюється Стороною-2 щомісячно шляхом перерахування коштів на рахунок Сторони-1 у розмірі 100% місячної вартості експлуатації майданчика з урахування кількості календарних днів у місяці, за який проводиться оплата не пізніше 15 числа місяця, за який здійснюється розрахунок.

Згідно з пунктом 4.9 Договору, оплата Сторони-2 Стороні-1 згідно умов даного договору проводиться за період з дати підписання акту приймання-передачі майданчика для паркування в експлуатацію по дату фактичного повернення з експлуатації стороні-1 майданчика для паркування.

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання його сторонами. Строк дії договору становить 1096 календарних днів від дати підписання акту приймання передачі Стороною-1 в експлуатацію Стороні-2 майданчика для паркування (пункт 7.1 та пункт 7.2 Договору).

09.06.2021 між КП Київтранспарксервіс (Сторона-1) та ФОП Нємножко О.В. (Сторона-2) укладена додаткова угода до договору № ДНП-2019-10/02 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування від 17.10.2019 (далі за текстом - Додаткова угода), згідно з умовами якої, сторони домовились про внесення змін та викладення пунктів у цій додатковій угоді у наступній редакції, зокрема, в частині пунктів 7.16 - 7.14: Пункт 7.14 строк дії договору постійно автоматично пролонгується на той самий період на тих же умовах, якщо Сторона-2 за 30 днів до дати закінчення договору не заявить наміру про його розірвання.

Актом від 21.10.2019 Відповідачем передано Позивачу паркувальний майданчик за Договором.

У поданому до суду позові Позивач зазначає, що укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором найму.

Посилаючись на пункт 1.3.2 рішення Київської міської ради від 30.03.2022 № 4551/4592 Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-IX Позивач стверджує, що він звільнений від здійснення оплати за Договором за період з 24.02.2022 по 15.05.2022.

Так, на переконання Позивача сплачені ним за лютий 2022 кошти (з 24.02.2022 по 28.02.2022) в розмірі 1 086, 55 грн. (217, 31 грн. х 5 днів) та за березень 2022 в розмірі 6 736, 61 грн є такими, що безпідставно сплачені Позивачем, а відтак на підставі статті 1212 ЦК України підлягають поверненню.

Відповідно до частини першої ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, що кореспондується із положеннями ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України).

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (частина друга ст. 509 ЦК України).

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Аналогічні положення містяться у ст. 174 ГК України.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами було укладено Договір №ДНП-2019-10/02 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування.

Постановою Верховного Суду від 15.03.2024 у справі № 910/1248/23 були зроблені висновки, що оскільки предметом користування є майданчик для паркування як майно, і таке користування носить строковий та оплатний характер, укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором найму.

При цьому у вказаній постанові Верховний Суд відступив від висновку, викладеного в постановах Верховного Суду від 04.06.2018 у справі № 910/20720/16 та від 03.02.2020 у справі № 910/6312/19, згідно якого подібний договір є договором надання послуг, а також відступив від висновку у постанові Верховного Суду від 11.06.2018 у справі № 910/8413/17 про те, що такий договір є договором найму майнових прав.

Таким чином, укладений між сторонами Договір №ДНП-2019-10/02 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування є договором найму, що регулюється положеннями глави 58 ЦК України та глави 30 ГК України.

Згідно з частиною першою ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язаний передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Частинами першою та п`ятою ст. 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає (частина шоста ст. 762 ЦК України).

30 березня 2022 року Київською міською радою прийнято рішення №4551/4592 «Про деякі питання комплексної підтримки суб`єктів господарювання міста Києва під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX».

Згідно з 1.3.2 Рішення Київської міської ради від 30.03.2022 року №4551/4592 з метою забезпечення життєдіяльності міста Києва в умовах воєнного стану Київська міська рада вирішила встановити, що на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX у сфері паркування транспортних засобів на території міста Києва власники та користувачі транспортних засобів звільняються від оплати за послуги з користування спеціально обладнаними майданчиками для платного паркування транспортних засобів, які надаються комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" згідно з переліком, затвердженим рішенням Київської міської ради, а також звільняються від оплати суб`єкти господарювання, які здійснюють діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування у відповідності укладених договорів з комунальним підприємством "Київтранспарксервіс".

Рішенням Київської міської ради від 14.05.2022 № 4577/4618 «Про відновлення роботи автоматизованої системи обліку оплати проїзду в міському пасажирському транспорті міста Києва незалежно від форм власності», яке набирає чинності з 16.05.2022, вирішено виключити пункти 1.3.1 та 1.3.2 з рішення Київської міської ради від 30.03.2022 № 4551/4592.

В подальшому, рішенням Київської міської ради від 18.05.2023 № 6332/6373 Про внесення змін до Рішення від 30.03.2022 № 4551/4592, доповнено рішення Київської міської ради від 30.03.2022 № 4551/4592 пунктом 5: «Нарахування за цим рішенням здійснюються, починаючи з 24.02.2022».

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, оскільки рішення Київської міської ради від 30 березня 2022 року №4551/4592 звільняє від оплати суб`єктів господарювання, які здійснюють діяльність із забезпечення паркування транспортних засобів на майданчиках для паркування у відповідності укладених договорів з комунальним підприємством "Київтранспарксервіс" на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", то це рішення має зворотну дію у часі, так як скасовує цивільну відповідальність особи за невиконання умов договору щодо здійснення плати за Договором про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування з моменту введення 24.02.2022 воєнного стану в Україні.

Скаржник зазначає про помилковість висновків позивача, що рішення Київської міської ради від 30.03.2022 № 4551/4592 має зворотну дію у часі, оскільки посилаючись на висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні у справі від 09.02.1999 № 1-pn/1999, згідно з яким положення частини першої ст. 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб (людини і громадянина) і не поширюється на юридичних ociб, проте надання зворотної дії в часі нормативно-правовим актам, які пом`якшують або скасовують відповідальність юридичних осіб, може бути передбачено шляхом прямої вказівки про це в законі або іншому нормативно-правовому акті, проте рішення Київської міської ради, на які посилається позивач, не міститься прямої вказівки про надання цим нормативно-правовим актам зворотної дії у часі.

В постанові Верховного Суду від 15.03.2024 у справі № 910/1248/23 були зроблені висновки, що оскільки рішення від 30.03.2022 звільняє орендарів від орендної плати за договорами оренди комунального майна територіальної громади міста Києва на період воєнного стану, введеного 24.02.2022, і це рішення пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи, то воно має зворотну дію у часі і, відповідно, відповідач отримав право не здійснювати оплату за договором саме з 24.02.2022 (п. 97); на підтвердження цієї позиції свідчить рішення Київської міської ради від 18.05.2023 № 6332/6373, яким внесено зміни до Рішення від 30.03.2022, а саме доповнено його пунктом 5 такого змісту: «Нарахування за цим рішенням здійснюються, починаючи з 24.02.2022» (п. 98); однак, оскільки відповідач був звільнений від орендної плати з 24.02.2022, то нарахування суми основного боргу за березень 2022 року є необґрунтованим та, відповідно, позовні вимоги у цій частині задоволенню не підлягають (п. 100).

Таким чином заперечення апелянта спростовуються вищевикладеними висновками Верховного Суду.

Приймаючи до уваги викладене, позивач отримав право не здійснювати оплату за Договором №ДНП-2019-10/02 про надання майданчика для експлуатації, утримання та облаштування саме з 24.02.2022 по 16.05.2022.

В свою чергу, позивачем були сплачені кошти за лютий 2022 кошти (з 24.02.2022 по 28.02.2022) в розмірі 1 086, 55 грн. (217, 31 грн. х 5 днів) та за березень 2022 в розмірі 6 736, 61 грн.

Частиною першою ст. 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз положень частини першої ст. 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини.

Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, положення статті 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту (постанови Верховного Суду від 06.02.2020 у справі № 910/13271/18, від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17 та від 16.09.2022 у справі №913/703/20).

Крім того, пунктом 3 частини третьої ст. 1212 ЦК України передбачено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

В силу зазначеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що Відповідачем безпідставно утримуються кошти Позивача в розмірі 7 823, 16 грн у якості оплати за Договором за період з 24.02.2022 по 28.02.2022, та 31 день березня 2022, оскільки підстава для їх отримання Відповідачем була відсутня, що в своїй сукупності свідчить про обґрунтованість заявлених вимог.

При цьому, судом враховано відсутність доказів зарахування Відповідачем суми 7 823, 16 грн в рахунок подальших платежів за Договором, а також самостійне не нарахування Відповідачем оплати за Договором за квітень 2022.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за її подання покладаються на відповідача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства Київтранспарксервіс залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 02.09.2025 у справі №910/8187/25 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника відповідача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку з урахуванням вимог п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена: 19.12.2025 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко