ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

17 грудня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/4277/25

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гончарук Олег Валентинович, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-РЕЙС» про забезпечення позову у справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-РЕЙС», село Вербка, Ковельський район, Волинська область

до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУЛЗОР», місто Чернівці

Грабинського Сергія Дмитровича, місто Київ

про стягнення заборгованості 143042,35 грн

Без виклику представників сторін.

Обставини справи: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-РЕЙС» звернулось до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУЛЗОР» та ОСОБА_1 в якому просить стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРУЛЗОР» та з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю БІЗНЕС-РЕЙС заборгованість за Договором на транспортно-експедиційні послуги №К2507-3 від 25.07.2025 та за заявкою №2507-1 від 25.07.2025, у розмірі 142483,50 грн та 558,85 грн 3% річних.

Позов обгрунтований тим, що 25.07.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-РЕЙС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕК АЛЬЯНС» (наразі Товариство з обмеженою відповідальністю «КРУЛЗОР» у зв`язку зі зміною найменування) укладено Договір на транспортно-експедиційні послуги №К2507-3.

На виконання умов укладеного Договору №К2507-3 та відповідно до заявки № 2501-1 від 25.07.2025, як зазначає позивач, ним здійснено перевезення товарів за маршрутом Іспанія (Кариньєна) - України (Одеса), та доставлено товар 14.08.2025, що підтверджується СМR.

Отже, як зазначає позивач, ним належним чином та у повному обсязі виконано взяті на себе зобов`язання згідно Договору №К2507-3 та заявки №2507-1 від 25.07.2025 на загальну суму 212483,50 грн.

Однак, в порушення умов Договору відповідачем частково виконано взяті на себе зобов`язання, щодо оплати суми наданих послуг, у зв`язку із чим у відповідача перед позивачем виник обов`язок щодо сплати 143042,35 грн заборгованості.

Ухвалою Господарського суду Чернівецької області від 17.12.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 13.01.2026.

Одночасно із поданням позовної заяви, позивачем 15.12.2025, через систему «Електронний суд» подано до суду заяву про забезпечення позову (вх. № 4278), в якій позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:

- накладення арешту на грошові кошти, які належать Товариству з обмеженою відповідальністю КРУЛЗОР та перебувають на банківських рахунках, у розмірі 143 042,35 грн.

- накладення арешту на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 та перебувають на банківських рахунках, у розмірі 143 042,35 грн.

Заяву про забезпечення позову, позивач обгрунтовує обставинами пов`язаними з тим, що у період з 08.10.2025 по 10.10.2025, змінилася назва на нову ТОВ «КРУЛЗОР», змінився засновник, змінився директор, змінилася адреса місця реєстрації, номери телефонів компанії перестали працювати, що свідчить про те, що компанія фактично перестала існувати, вбачається очевидна необхідність для вжиття судом заходів забезпечення позову шляхом накладенням арешту на грошові кошти, що належать відповідачам в межах суми, що підлягає стягненню.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктом 1 частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини 4 цієї статті Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом пунктів 3, 4 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно частини 1 статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову частина 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України.

З урахуванням загальних принципів та вимог господарського судочинства, передбачених, зокрема, частиною 3 статті 13 та статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами пункту 3 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України обов`язковим є належне обґрунтування заяви про забезпечення позову, зокрема 1) доводами про те, які саме фактичні обставини та яким саме чином суттєво перешкоджатимуть чи будуть унеможливлювати, при прийнятті судом рішення про задоволення позову, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду, у разі невжиття заходів забезпечення позову, та 2) доказами, на підтвердження вказаних обставин.

Верховний Суд у постанові від 13.01.2020 у справі № 922/2163/17 зазначив, що забезпечення позову - це, по суті, обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.09.2021 у справі №904/5108/20, від 13.08.2021 у справі № 904/4982/21, від 18.10.2021 у справі №910/7029/21.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Згідно з частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Висловивши припущення, що відповідачі шляхом зміни засновника та назви товариства ухиляються від виконання договірних зобов`язань є доказом унеможливлення в майбутньому виконання рішення суду, позивач не навів будь-яких доводів щодо їх обґрунтованості та не надав доказів на підтвердження обставин, які свідчать, що невжиття судом заходів до забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

В заяві про забезпечення позову позивач лише посилається на потенційну можливість ухилення відповідачів від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування та надання достатніх доказів.

Відтак, за результатами розгляду заяви про забезпечення позову суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 136, 139, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС-РЕЙС» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом чи Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (ч. 1 ст. 235 ГПК України).

Ухвала може бути оскаржена протягом 10 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України). Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції у письмовій формі (ст. 257 ГПК України).

Ухвалу підписано 17.12.2025.

Суддя О.В. Гончарук