УХВАЛА

м. Київ

15.12.2025Справа № 910/15264/25

За позовомМіністерства економіки, довкілля та сільського господарства України
до відповідачів:1. Виконавчого комітету Миколаївської міської ради 2. Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України"
провизнання дій незаконними, скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва, визнання права власності
Суддя Смирнова Ю.М.

Без повідомлення учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради та Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", в якому просить суд:

1. Визнати вчинення реєстраційних дій Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" в частині звернення до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо реєстрації державного майна за Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" незаконними.

2. Визнати незаконними дії Виконавчого комітету Миколаївської міської ради щодо реєстрації державного майна за Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" та скасувати Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 280756 від 10.04.2012.

3. Визнати недійсним та скасувати свідоцтво від 28.03.2012 серія САЕ №359950 про реєстрацію права власності за Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на нежитловий об`єкт (дошкільний навчальний заклад №7), розташований за адресою: Миколаївська обл., м.Миколаїв, вулиця Заводська, будинок 33, загальною площею: 924,4 кв.м за реєстраційним номером 280756, що належить Державі Україна.

4. Визнати за Державою Україна в особі Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України () право власності на нерухоме майно - нежитловий об`єкт (дошкільний навчальний заклад №7), розташований за адресою: Миколаївська обл., м.Миколаїв, вулиця Заводська, будинок 33, загальною площею: 924,4 кв.м за реєстраційним номером 280756.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач зазначає, що внаслідок протиправного видання Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради свідоцтва про право власності на нерухоме майно, що слугувало підставою для реєстрації права приватної власності за Акціонерним товариством "Державна продовольчо-зернова корпорація України" на об`єкт, що належать державі, вказане майно неправомірно вибуло з державної власності у приватну власність Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України", а зазначені дії свідчать про посягання на об`єкти, які є власністю Українського народу та перебувають під особливою правовою охороною Держави.

Разом з тим, дослідивши надіслані матеріали позову, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає направленню за виключною підсудністю до Господарського суду Миколаївської області з наступних підстав.

Як вбачається із позовної заяви, спір між сторонами виник з приводу нежитлового об`єкту (дошкільного навчального закладу №7), розташованого за адресою: Миколаївська обл., м.Миколаїв, вулиця Заводська, будинок 33, загальною площею: 924,4 кв.м за реєстраційним номером 280756.

Згідно з ч.3 ст.30 Господарського процесуального кодексу України спори, що виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Перелік позовів, для яких визначено виключну підсудність є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Виключну підсудність встановлено, зокрема, для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна. Місцезнаходження нерухомого майна має бути підтверджено документально.

Згідно з положеннями ст.181 Цивільного кодексу України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

При цьому виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Указана виключна підсудність встановлена з метою забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи. Зазначені у законі суди можуть здійснити такий розгляд, оскільки в районі їх діяльності знаходиться основна маса доказів.

Наведене узгоджується з тим, що нерухоме майно є особливим об`єктом права власності, оскільки наділене специфічними рисами - сталий зв`язок із землею, особлива цінність, неможливість переміщення без знецінення та зміни її призначення; майнове право на об`єкт нерухомості є складовою частиною такого майна, як об`єкта цивільних прав; виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном; оскільки спір у справі виник з приводу об`єкта нерухомого майна, то спір щодо майнових прав на вказане майно має розглядатись судом за місцезнаходженням майна.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі №911/2390/18.

Також у постанові Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №638/1988/17 наголошено, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постановах від 23.01.2018 у справі №460/4286/16-ц та від 16.05.2018 у справі №640/16548/16-ц до позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (ст.358 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.364, 367 Цивільного кодексу України); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (ст.ст.370, 372 Цивільного кодексу України); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно з ча.4 ст.236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначені висновки Верховного Суду та враховуючи, що спір у даній справі виник з приводу нерухомого майна, при цьому позовні вимоги мають явний, очевидний правовий зв`язок із нерухомим майном (нежитловою будівлею), відповідно, і позов має розглядатися за місцезнаходженням нерухомого майна.

За змістом ч.1 ст.17 Господарського процесуального кодексу України якщо справа не підсудна даному господарському суду, матеріали справи надсилаються господарським судом за встановленою підсудністю.

За таких обставин, враховуючи наведені норми процесуального законодавства, Господарський суд міста Києва вважає за необхідне передати позовну заяву Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України з додатками за виключною підсудністю за місцезнаходженням нерухомого майна, а саме - до Господарського суду Миколаївської області.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.30, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Передати справу №910/15264/25 за позовом Міністерства економіки, довкілля та сільського господарства України до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради та Акціонерного товариства "Державна продовольчо-зернова корпорація України" про визнання дій незаконними, скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва, визнання права власності за виключною підсудністю до Господарського суду Миколаївської області.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня складення повної ухвали.

Суддя Ю.М. Смирнова