ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року м. ХарківСправа № 922/3359/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши клопотання позивача про стягнення судових витрат по справі

за позовом Фізичної особи-підприємця Сліпого Миколи Миколайовича (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , поштова адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )
до Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" (61001, м. Харків, вул. Тарасенка Георгія, 126, )
про стягнення 226 598,37грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням суду від 04.12.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" на користь Фізичної особи-підприємця Сліпого Миколи Миколайовича - 15 234,24грн 3% річних, 57 930,03грн інфляційних, 130 825,68грн пені та 3 059,85грн судового збору. В задоволенні позовних вимог в частині стягнення 3% річних в розмірі 568,47грн, інфляційних в розмірі 1 559,58грн та пені в розмірі 20 479,37грн відмовлено.

08.12.2025 на адресу суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача про стягнення судових витрат, в якому заявник просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ухвалою суду від 09.12.2025 клопотання позивача про стягнення судових витрат прийнято до розгляду без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, запропоновано відповідачу викласти свою правову позицію стосовно заяви позивача про розподіл судових витрат.

Суд зазначає, що одночасно з поданням позову, позивач, звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що докази понесених витрат будуть надані суду в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення по справі.

12.12.2025 на адресу суді від відповідача надійшли заперечення на клопотання про стягнення судових витрат, в яких останній просить суд відмовити у задоволенні клопотання представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що представником позивача у клопотанні про розподіл судових витрат не наведено обґрунтувань поважності причин не подання суду доказів, що підтверджують розмір понесених судових витрат, до ухвалення рішенні по суті у справі, зважаючи на те, що на момент ухвалення рішення всі необхідні докази були наявні у його розпорядженні, у зв`язку з чим, на думку відповідача, клопотання про розподіл судових витрат у даній справі задоволенню не підлягає.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, викладені у клопотанні про про розподіл судових витрат, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

19.08.2025 між позивачем та адвокатом Драпак Дмитром Анатолійовичем укладено договір про надання павничої (правової) допомоги № 140-ФОП, відповідно до умов якого позивач доручив, а адвокат, відповідно до чинного законодавства України, прийняв на себе зобов`язання в якості правничої (правової) допомоги здійснювати, в обсязі та на умовах, встановлених цим договором та за домовленістю сторін згідно окремих додатків чи додаткових угод до цього договору, зокрема: представництво інтересів позивача у судах України всіх інстанцій під час здійснення, кримінального, цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства.

На виконання доручення позивача адвокат складає заяви, звернення, позовні заяви, пояснення, скарги (включаючи апеляційні та касаційні) та інші документи правового характеру (п.2.1.3 договору), забезпечує захист прав та охоронюваних законом інтересів позивача під час розгляду цивільних, господарських, адміністративних та кримінальних справ у всіх без виключення судах України, створених відповідно до законодавства України (п.2.1.5 договору).

За умовами п.4.1 договору розмір гонорару за надання правової допомоги та порядок її оплати, передбаченої п.2.1.1,- п.2.1.9. цього договору встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін у відповідних додатках до цього договору.

Остаточні суми гонорару зазначаються адвокатом в актах про надання правової допомоги, які формуються ним в міру необхідності та вручаються безпосередньо позивачу (уповноваженій особі позивача) або направляються засобами поштового або комунікаційного зв`язку за його масцезнаходженням (п.4.3 договору).

Цей договір набирає чинності з дати його укладення (підписання) сторонами і діє до 31.12.2025, а у частині невиконання зобов`язань - до їх повного виконання (п.11.1 договору).

19.08.2025 між сторонами укладено додаток № 1 до договору № 140-ФОП, відповідно до п.1 якого позивач доручив, а адвокат, відповідно до чинного законодавства України, прийняв на себе зобов`язання в якості правничої (правової) допомоги захищати права і законні інтереси позивача, здійснювати представницькі повноваження з питань підготовки та подання позовної заяви до Господарського суду Харківської області про примусове стягнення грошових коштів (заборгованості) з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова", у зв`язку з неналежним виконанням договору поставки № 4811-2-ХКБМ від 28.08.2023 та договору поставки № 5665-2-ХКБМ від 25.01.2024.

У п.2 додатку №1 від 19.08.2025 до договору, сторони дійшли згоди, що загальний розмір гонорару за надання правової допомоги згідно п.1 цього додатку до договору становить 30 000,00грн та є фіксованим.

Сторони у п.3 додатку № 1 від 19.08.2025 до договору, погодили наступний порядок оплати гонорару:

15 000,00грн - сплачуються позивачем на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту виставлення рахунку-фактури та підписання даного додатку до договору;

15 000,00грн - на протязі 3 (трьох) банківських днів з моменту подання позовної заяви про примусове стягнення грошових коштів до Господарського суду Харківської області.

Остаточний розмір гонорару зазначається в акті про надання правової допомоги (п.4 додатку № 1 від 19.08.2025 до договору).

На виконання умов договору та додатку до нього між позивачем та адвокатом складено акт надання послуг № 62 від 08.12.2025, яким сторони підтвердили надання правової допомоги позивачу з питань підготовки та подання позовної заяви до Господарського суду Харківської області про примусове стягнення грошових коштів (заборгованості) з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування ім. О.О. Морозова", у зв`язку з неналежним виконанням договору поставки № 4811-2-ХКБМ від 28.08.2023 та договору поставки № 5665-2-ХКБМ від 25.01.2024.

Загальна вартість наданої правової допомоги за цим актом складає 30 000,00грн.

Акт підписано обома сторонами, які не мають претензій щодо надання правової допомоги.

20.08.2025 адвокат виставив позивачу рахунок на оплату № 48 в сумі 15 000,00грн, та 16.09.2025 рахунок на оплату № 53 в сумі 15 000,00грн.

Відповідно до інформаційного повідомлення про зарахування коштів № 16 від 20.08.2025 та № 18 від 16.09.2025 позивач на підставі виставлених рахунків в повному обсязі здійснив перерахування грошових коштів адвокату.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд керується наступним.

Відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з основних засад (принципів) господарського судочинства (п.12 ч.3 ст.2 Господарського процесуального кодексу України).

Цей принцип впроваджено з метою забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Для реалізації згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу визначено такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Як встановлено судом, у позовній заяві позивачем зазначено, що попередній (орієнтовний) розмір витрат позивача на професійну правову допомогу за розгляд справи у господарському суді першої інстанції складає 30 000,00грн. В прохальній частині позивач просив стягнути з відповідача судові витрати.

Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Суд наголошує, що позивач у позовній заяві зазначив, що докази понесених витрат будуть надані суду в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення по справі.

З матеріалів справи судом встановлено, що рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/3359/25 ухвалене 04.12.2025.

Отже, п`ятиденний строк з дати ухвалення у даній справі спливає 09.12.2025.

Позивач з клопотанням про ухвалення додаткового рішення у справі та доказами понесених судових витрат на правничу допомогу звернувся 08.12.2025, тобто у строки, встановлені ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч.3 ст.123 Господарського процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Положеннями ч.1 ст.1 зазначеного Закону унормовано, що договір про надання правової допомоги визначено як домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами ч.3 ст.27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, ст.903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору. За приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно з вимогами ст.126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Звертаючись 08.12.2025 до суду з клопотання позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач надав суду докази, які свідчать про існування договірних відносин між позивачем та адвокатом Драпак Дмитром Анатолійовичем.

Враховуючи викладене, а також обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, суд дійшов висновку, що ці витрати пов`язані з розглядом даної справи.

Судом враховано те, що за приписами ч.6 ст.126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень ч.4 ст.126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях ст.627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у ст.43 Конституції України.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суд має виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідачем, у порядку ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України, заяви про зменшення суми судових витрат не подано, заперечень щодо співмірності заявлених позивачем витрат на правову допомогу не наведено.

Проте, заперечуючи проти задоволення клопотання позивача про стягнення судових витрат, відповідач зазначає лише про те, що розподіл судових витрат після ухвалення рішення по суті позовних вимог може здійснюватись судом, за одночасної наявності таких умов: (1) неможливість подання стороною з поважних причин до закінчення судових дебатів у справі доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат; (2) наявність заяви сторони, поданої до закінчення судових дебатів у справі.

Як зазначає відповідач подане клопотання про стягнення витрат на правову допомогу не містить ані посилань, ані підтвердження наявності поважних причин не надання вказаних доказів до дати ухвалення рішення 04.12.2025.

Суд вважає посилання відповідача безпідставними, оскільки в процедурі спрощеного провадження стадія судових дебатів відсутня, а тому вимога частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат до закінчення судових дебатів - не може розповсюджуватися на сторін у справі, яка розглядається у спрощеному провадженні. У такому разі підлягає застосуванню інша вимога частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Отже, у випадку розгляду справи у порядку спрощеного провадження, коли проведення судових дебатів процесуальним законом взагалі не передбачено, позивач має дотримуватися встановленого п.2 ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України 5-денного строку для здійснення заяви про розподіл судових витрат та доказів здійснення таких витрат, а в разі його порушення належним чином обґрунтувати поважність причин його пропуску (такий висновок викладено, у постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20 та постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі № 918/853/20).

Суд наголошує, що позивачем у позовній заяві було зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правову допомогу, яку позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 30 000,00грн, та подано заяву, що докази понесених витрат будуть надані суду в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України протягом 5 днів після ухвалення рішення суду, що і було ним зроблено у встановлені процесуальним законодавством строки.

Судом враховано, що порядок надання доказів на підтвердження витрат на професійну правову допомогу визначений саме ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, яка і підлягає застосуванню у даному випадку, а також те, що дана норма не містить вимог щодо необхідності надання стороною обгрунтування неможливості подання нею з поважних причин доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до винесення рішення у справі. Суд самостійно не вправі змінювати строки, які встановлені нормами процесуального законодавства.

Враховуючи викладене, а також те, що позовні вимоги у даній справі задоволено частково, суд, керуючись приписами ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до яких інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (у даному випадку - витрати на правничу допомогу), у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, витрати позивача на оплату професійної правничої допомоги суд покладає на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 27 006,81грн.

Керуючись ст.ст.123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Клопотання позивача про стягнення судових витрат задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства "Харківське конструкторське бюро з машинобудування імені О.О. Морозова" (61001, м. Харків, вул. Тарасенка Георгія, 126, ) на користь Фізичної особи-підприємця Сліпого Миколи Миколайовича (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , поштова адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) - 27 006,81грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення складено та підписано 18.12.2025.

Суддя Т.А. Лавренюк