РІШЕННЯ

Іменем України

10 грудня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/900/25
Господарським судом Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянуто справу

за позовом Чернігівської міської ради, вул. Магістратська, 7, м. Чернігів, 14000;

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Творчій кластер Ремзавод,

проспект Миру, 194, м. Чернігів, 14037;

предмет спору про стягнення 1 565 281,81 грн;

за участю представників:

від позивача: Манжула Н. Л. представник діє в порядку самопредставництва юридичної особи згідно з витягом з ЄДРПОУ;

від відповідача: Антонова Л.В. адвокат, ордер про надання правничої допомоги серії СВ № 1144799, виданий 03.10.2025.

У судовому засіданні 10.12.2025, Господарський суд Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголосив вступну та резолютивну частини рішення.

04.09.2025, Чернігівською міською радою, поданий позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Творчій кластер Ремзавод про стягнення 1 565 281,81 грн безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою площею 1,5859 га, за кадастровим номером :01:012:0314, розташованою за адресою: проспект Миру, 194 у місті Чернігові, за період з 06.04.2018 по 31.07.2024.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач набувши право власності на об`єкти нерухомого майна, а саме:

- згідно зі свідоцтвом про право власності від 22.11.2013 № 13257014 нежитлове приміщення корпус 4 будівля цеху шестерень з прибудовою, побутовий корпус з прибудовою літ. Б-1, Б1-1, Б2-1, Б3-1, Б4-1, Б5-1, загальною площею 4338,0 кв. м;

- згідно зі свідоцтвом про право власності від 22.11.2013 № 13255150 нежитлове приміщення корпус 6 адмінбудівля, літейний цех, агрегатна дільниця, шихтовий двір з прибудовами літ. В-2, В1-1, В2-1, В3-1, В4-1, В5-1, В6-1, В7-1, В8-1, В9-1, загальною площею 2926,1 кв. м, розміщені на земельній ділянці за кадастровим номером :01:012:0314, площею 1,5859 га, за адресою по проспекту Миру, 194, м. Чернігів (сформована з 06.04.2018, власник територіальна громада міста Чернігова в особі Чернігівської міської ради), фактично користується цією ділянкою за відсутності достатньої правової підстави, відтак Товариством безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування спірною ділянкою, що підлягають стягненню в дохід місцевого бюджету, в порядку статей 1212, 1214 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), за період з 06.04.2018 по 31.07.2024 у розмірі 1 565 281,81 грн.

Позов поданий за правилами виключної підсудності за місцем знаходження нерухомого майна (частина 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України).

Процесуальні дії суду.

Суд, ухвалою від 08.09.2025, прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження в справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначив на 06.10.2025; установив сторонам строки для подачі до суду письмових заяв по суті позовних вимог, в порядку статей 165 167, 178, 184 ГПК України.

Відповідач, у належний строк, скористався правом на подачу відзиву на позов, проти задоволення позову заперечив. Відзив на позов залучений судом до матеріалів справи.

Позивач, у свою чергу, скористався правом на подачу відповіді на відзив, що направлена до суду з порушенням граничного строку, встановленого при відкритті провадження в справі, на один календарний день. Суд, з метою забезпечення основоположних принципів господарського судочинства рівності та змагальності сторін, за власною ініціативою, продовжив позивачу строк на подачу відповіді на відзив, яку залучив до матеріалів справи.

06.10.2025, у зв`язку з оголошенням повномасштабної повітряної тривоги на території України, зокрема, в м. Чернігів, підготовче засідання в призначений час не відбулось, призначене на 03.11.2025, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України.

03.11.2025, за результатами підготовчого засідання, суд закрив підготовче провадження та призначив розгляд справи по суті на 17.11.2025.

17.11.2025, у зв`язку з оголошенням повномасштабної повітряної тривоги на території України, зокрема, в м. Чернігів, судовий розгляд спору по суті в призначений час не відбувся, судове засідання призначене на 26.11.2025, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України.

Суд, до початку розгляду спору по суті, залучив до матеріалів справи запитувані в відповідача копії технічних паспортів на об`єкти нерухомого майна, що належать Товариству на праві власності, та розташовані на спірній земельній ділянці.

26.11.2025, у судове засідання прибули повноважні представники сторін.

Суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав представницю позивача (яка позов підтримала) та представницю відповідача (заперечила проти задоволення позову).

У судовому засіданні оголошено перерву до 10.12.2025.

10.12.2025, у судове засідання прибули повноважні представники сторін.

Суд продовжив розгляд справи по суті.

Письмові заяви сторін по суті спору.

Відповідач у відзиві на позов проти задоволення позовних вимог заперечив, оскільки площа об`єктів нерухомості (нежитлові приміщення, корпуси 4 та 6), що розташовані за адресою: проспект Миру, 194 у місті Чернігові, та належать йому на праві власності (набуті ним у власність як вклад до статутного капіталу з 22.11.2013), значно менша, за площу земельної ділянки за кадастровим номером :01:012:0314 (1,5859 га), що сформована 06.04.2018, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду Товариства для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови. Звертав увагу, що попередньо звертався до Ради з проханням надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 0,7264 га під об`єкти нерухомості, належні йому на праві власності. Згодом з урахуванням напрямків своєї господарської діяльності, відповідач переглянув площу земельної ділянки, яку мав намір набути в користування на законних підставах, проте саме внаслідок суперечливої поведінки Ради, він був позбавлений можливості отримати в користування земельну ділянку на законних підставах як під об`єктами нерухомості, належними йому на праві власності (площею 0,7264 га), так і в більшому розмірі (площею 1,5859 га) для розвитку своєї господарської діяльності, під будівництво та розвиток об`єктів торгівлі. Заперечив, що є фактичним користувачем земельної ділянки площею 1,5859 га за кадастровим номером :01:012:0314.

Позивач, у відповіді на відзив, позов підтримав. Звертав увагу, що відповідач як власник об`єктів нерухомості до цього часу не оформив права користування земельною ділянкою, на якій розташоване належне йому майно, а тому має обов`язок перед Радою (власником земельної ділянки) сплатити за фактичне користування такою ділянкою.

Керівником відповідача Денисенко Г.В. надані суду письмові пояснення по суті спору, в яких наведено хронологію подій щодо формуванням спірної ділянки (залучено судом до матеріалів справи, разом з доказами на підтвердження зазначених відповідачем фактичних обставин спору). Одночасно відповідачем надані додаткові пояснення по суті позовних вимог (датовані 03.11) та доповнення до відзиву на позов (датовані 14.11).

Положеннями ГПК України не передбачено право відповідача на подачу до суду додаткових пояснень або доповнень до відзиву на позов. За статтею 161 цього Кодексу, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно в заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, якими є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Підстави, час та черговість подання заяв по суті справи визначаються цим Кодексом або судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд може дозволити учаснику справи подати додаткові пояснення щодо окремого питання, яке виникло при розгляді справи, якщо визнає це необхідним.

Враховуючи, що суд, з огляду на відсутність такої необхідності, не надавав відповідачу дозвіл на подачу додаткових пояснень по суті спору (чи доповнень до відзиву на позов), зміст цих документів залишений поза увагою; докази долучені до матеріалів справи, зокрема, на підтвердження витрат на правничу допомогу в справі (протоколи судових засідань 03.11.2025 та 26.11.2025).

Суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Творчій кластер «Ремзавод» (далі ТОВ «Творчій кластер «Ремзавод», Товариство) зареєстроване 10.10.2013 згідно з записом в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за № 1 010403.

Основним видом діяльності Товариства є надання в оренду та експлуатація власного чи орендованого нерухомого майна.

ТОВ «Творчий кластер «Ремзавод», в якості вкладу до статутного капіталу, від Відкритого акціонерного товариства Чернігівський ремонтно-механічний завод Жовтневий молот, отримав у власність нерухоме майно, нежитлові приміщення корпуси 4 та 6, за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 94.

22.11.2013, Товариству видані свідоцтва про право власності на наступне нерухоме майно, розташоване в місті Чернігові по пр-ту Миру, 194:

будівля цеху шестерень з прибудовою, побутовий корпус з прибудовою літ. Б-1, Б1-1, Б2-1, Б3-1, Б4-1, Б5-1, загальною площею 4338,0 кв. м (корпус 4);

адмінбудівля, літейний цех, агрегатна дільниця, шихтовий двір з прибудовами, літ. В-2, В1-1, В2-1, В3-1, В4-1, В5-1, В6-1, В7-1, В8-1, В9-1, загальною площею 2926,1 кв. м (корпус 6).

Перелічені об`єкти нерухомості розміщені на несформованій земельній ділянці.

07.02.2014, відповідач звернувся до Чернігівського міського голови з листом від 07.02.2014 № 2, повідомив про набуття в власність двох об`єктів нерухомого майна (нежитлові будівлі) загальною площею 7264,1 кв. м за адресою: м. Чернігів, проспект Миру, 194, у зв`язку з чим просив надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду під будівлями площею 0,7264 га та на площу, необхідну для їх обслуговування. До листа додано план-схему розміщення нерухомості та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

26.08.2014, відповідач повторно звернувся до Чернігівського міського голови з листом від 26.08.2014 № 10, з проханням надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки під об`єктами нерухомості (загальною площею 0,7264 кв. м) на умовах оренди. До листа додано план-схему розміщення нерухомості та свідоцтва про право власності на нерухоме майно.

07.02.2017, 02.06.2017 та 03.07.2017, відповідач звертався до Чернігівського міського голови листами від 07.02.2017 № 1, від 02.06.2017 № 5 та від 03.07.2017 № 6, з проханням надати дозвіл на розробку проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду орієнтовною площею 1,5891 га для будівництва та обслуговування будівель громадської забудови (код 03.14. КВЦПЗ), зокрема, з метою здійснення ревіталізації, тобто відновлення діяльності в приміщеннях належних Товариству, з урахуванням потреб громади та функціонального призначення цих приміщень. До листів додано: схему розміщення нерухомості на земельній ділянці, експлікацію, схему розміщення земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, копії правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

Рішенням Чернігівської міської ради від 17.08.2017р. № 22/VІІ-27 (п. 1.19.) відповідачу надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 1,5859 га, по проспекту Миру, 194 для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови з подальшою передачею земельної ділянки в оренду; встановлений строк до 01.03.2018 для подачі відповідачем на затвердження сесії міської ради розроблений та погоджений проект землеустрою в порядку, встановленому законом.

Проект землеустрою на вказану земельну ділянку виготовлено інженером землевпорядником ФОП Даниленко М.М. (кваліфікаційний сертифікат № 012470 від 06.02.2015), та наданий Товариством на затвердження до Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради.

Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради погодило проект землеустрою, надавши висновок № 01-24/779 від 27.12.2017.

06.04.2018, згідно з відомостями з Державного земельного кадастру, на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, розробленого 27.10.2017 ФОП Даниленко М.М., зареєстровано земельну ділянку площею 1,5859 га, за кадастровим номером :01:012:0314, за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 194; відомості про форму власності відсутні; категорія земель: землі житлової та громадської забудови; за цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (код 03.15. КВЦПЗ).

Рішенням Чернігівської міської ради від 29.08.2019 № 44/VII-22 (п. 63), ТОВ «Творчий кластер «Ремзавод» відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення і передачі в оренду земельної ділянки площею 1,5859 га, за кадастровим номером :01:012:0314, по пр-ту Миру, 194, м. Чернігів, для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови, мотивоване тим, що згідно з планом зонування Тимчасового порядку використання території міста Чернігів, земельна ділянка відповідає зоні В-2 «Виробнича зона з підприємствами ІV-V класу санітарної шкідливості виробництв», з урахуванням наявних у проекті землеустрою правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, що свідчать про належність цих об`єктів до будівель промисловості.

02.07.2020, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію права власності, внесений запис про реєстрацію права комунальної власності на вказану земельну ділянку, за територіальною громадою міста Чернігів в особі Чернігівської міської ради (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101).

За правилами адміністративного судочинства неодноразово були розглянуті спори між сторонами щодо відведення та надання спірної ділянки в оренду Товариству під будівництво і обслуговування будівель громадської забудови (справи № 2540/2548/18, № 620/3030/19).

Рішенням Чернігівської міської ради від 26.08.2021 № 10/VІII-43 (п. 87), повторно розглянуто та відмовлено ТОВ «Творчий кластер «Ремзавод» в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення і передачі в оренду земельної ділянки площею 1,5859 га за кадастровим номером :01:012:0314 по пр-т Миру, 194, м. Чернігів, для будівництва і обслуговування інших будівель громадської забудови.

Згідно з інформаційної довідки ГУ ДФС у Чернігівській області від 18.04.2019 № 6149/10/25-01-12-03-25, ТОВ Творчий кластер Ремзавод, у період 2018, 2019 років, задекларувало наступні зобов`язання по орендній платі за земельні ділянки в місті Чернігів: податкова декларація з плати за землю 2018 рік, площа землі 0,1 га, задекларовано 22 902,00 грн; податкова декларація з плати за землю 2018 рік, площа землі 0,6755 га, задекларовано 30 940,60 грн; податкова декларація з плати за землю 2019 рік, площа землі 0,7755 га, задекларовано 27 831,92 грн.

За інформаційними довідками ГУ ДПС у Чернігівській області від 09.02.2024 № 755/5/25-01-04-01-04 та від 12.06.2024 № 3162/5/25-01-04-01-04, ТОВ Творчий кластер Ремзавод, у період 2020 2024 років, задекларувало наступні зобов`язання за земельні ділянки, які надано в оренду: за 2020 рік, за земельну ділянку площею 1398,54 кв. м, задекларовано 13 802,86 грн; за 2021 рік, за земельну ділянку площею 1920,38 кв. м, задекларовано 6892,05 грн; за 2022 рік, за земельну ділянку площею 2105,00 кв. м, задекларовано 1385,36 грн; за 2023 рік, за земельну ділянку площею 1468,06 кв. м, задекларовано 8130,09 грн; за 2024 рік, за земельну ділянку площею 1441,66 кв. м, задекларовано 6767,68 грн.

У матеріалах справи відсутня будь-яка інформація про кадастрові номери земельних ділянок та адреси їх розташування, податкові зобов`язання щодо яких декларувались Товариством у спірному періоді.

За доводами Ради, Товариство в період з 06.04.2018 (починаючи з дати формування спірної ділянки) по 31.07.2024, фактично користувалось ділянкою площею 1,5859 га за кадастровим номером :01:012:0314 по пр-т. Миру, 194, м. Чернігів, без належних правових підстав (права оренди), як власник об`єктів нерухомого майна (нежитлових приміщень, корпуси 4 та 6, загальна площа яких сумарно складає 0,7264 га), що розташовані за вказаною адресою, як наслідок, зберегло в себе майно грошові кошти у розмірі орендної плати за користування спірною ділянкою, що підлягала сплаті в дохід бюджету територіальної громади (власника спірної ділянки), що стало підставою для звернення Ради з цим позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить із наступного.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України (далі ЗК України) суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Відповідно до статей 122 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності в користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За приписами статті 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється в формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України у вказаній редакції).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття земельний податок і орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Суд установив, що відповідач не є власником або постійним землекористувачем спірної земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдино можливою формою здійснення плати за землю для нього як землекористувача є орендна плата (підпункт 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини 1 статті 21 Закону України Про оренду землі визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.

Отже обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Тобто, незалежно від наявності вини в поведінці відповідача, сам факт несплати відповідачем за користування земельною ділянкою в установленому законодавчими актами розмірі свідчить про втрату позивачем майна, яке в спірних правовідносинах підпадає під визначення Європейського суду з прав людини як виправдане очікування щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

При цьому, суд зазначає, що відновлення порушених прав позивача за таких обставин і в такий спосіб не створює для відповідача жодних необґрунтованих, додаткових або негативних наслідків, оскільки предметом позову є стягнення грошових коштів, які останній мав би сплатити за звичайних умов як і фактичний добросовісний землекористувач.

Навіть за умови правомірної поведінки відповідача в спірних правовідносинах, в обраний позивачем спосіб, відбувається відновлення справедливої рівноваги між правами та обов`язками сторін спору, встановлення якої ґрунтується на визначеній нормами земельного законодавства умов платності використання земельної ділянки.

Таким чином, до спірних правовідносин сторін підлягають застосуванню приписи статей 1212 1214 ЦК України.

Частина 1 статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" частини 1 статті 96 ЗК України).

Згідно зі статтею 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

За статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

За висновком суду, для вирішення цього спору підлягають установленню наступні обставини: чи є земельна ділянка, за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, об`єктом цивільних прав; чи є відповідач фактичним користувачем цієї ділянки; порядок та підстави нарахування безпідставно збережених коштів (недоотриманої орендної плати) за користування цією ділянкою.

Правовий механізм переходу прав на землю, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, визначено у статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України.

За приписами статті 377 ЦК України (в редакції чинній на момент набуття відповідачем у власність об`єктів нерухомості), до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, установлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до статті 120 ЗК України (в редакції чинній станом на 22.11.2013), в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває в користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Істотною умовою договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, є кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з набуттям права власності на ці об`єкти.

Предметом доказування у цьому спорі, зокрема, є обставини щодо площі, меж та кадастрового номеру земельної ділянки, право на яку перейшло до відповідача як власника об`єктів нерухомого майна, що розміщені на цій ділянці (принцип неподільності долі об`єкта нерухомого майна та земельної ділянки, на якій такий об`єкт розміщено).

Суд установив, що ТОВ «Творчий кластер «Ремзавод» набув 22.11.2013 у власність як вклад до статутного капіталу, за рахунок ВАТ Чернігівський ремонтно-механічний завод Жовтневий молот, об`єкти нерухомого майна (нежитлові приміщення, корпуси 4 та 6, загальною площею 0,7264 кв. м), за адресою: м. Чернігів, пр т Миру, 194, що на той час були розміщені на несформованій земельній ділянці.

Земельна ділянка площею 1,5859 га, за кадастровим номером :01:012:0314, за адресою: м. Чернігів, пр-т. Миру, 194, сформована як об`єкт цивільних прав, значно пізніше 06.04.2018 (згідно з витягом з ДЗК наявного в матеріалах справи), на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленого 27.10.2017 ФОП Даниленко М.М. (на замовлення ТОВ Творчий кластер «Ремзавод»), для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови (за цільовим призначенням - код 03.15; категорія земель - землі житлової та громадської забудови).

Згідно з проектом землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду площею 1,5859 га ТОВ «Творчий кластер «Ремзавод» у м. Чернігів, по пр-т Миру, 194, вбачається, що частину площі цієї ділянки займають нежитлові приміщення, набуті Товариством у власність у 2013 році, згідно зі свідоцтвом про право власності від 22.11.2013 № 13257014, від 22.11.2013 № 13255150 (нежитлові приміщення, корпуси 4 та 6, загальною площею 7264,10 кв. м або 0,72641 га), тобто площа таких об`єктів значно менша за площу самої ділянки, відведеної з метою подальшої передачі в оренду Товариству під будівництво та обслуговування будівель громадської забудови.

З матеріалів справи вбачається, що ця ділянка так і не була набута Товариством у користування на законних підставах, внаслідок суперечливої поведінки Ради (рішення ЧМР: від 17.08.2017 № 22/VІІ-27 (п. 1.19); від 29.08.2019 № 44/VII-22 (п. 63); від 26.08.2021 № 10/VІII-43 (п. 87)).

У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили, що наразі відповідач є фактичним користувачем земельної ділянки за кадастровим номером :01:012:0314, позаяк площа належних йому об`єктів нерухомості значно менша за площу спірної ділянки, що сформована для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, а не з метою обслуговування належних Товариству об`єктів нерухомості.

У ході судового розгляду спору судом з`ясовано, що за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 194, знаходяться й інші об`єкти нерухомого майна, набуті відповідачем у власність пізніше в 2019 та 2021 роках (корпуси: 17, 24, 27, 28), частина з яких також знаходиться в межах спірної земельної ділянки (що визнається обома сторонами), тобто в спірному періоді користувачами такої ділянки були й інші суб`єкти. Проте за відсутності в матеріалах справи належних доказів, суд позбавлений можливості встановити конкретну площу, яку займають належні відповідачу нежитлові приміщення в межах спірної ділянки, та надати правову оцінку розрахунку позивача щодо розміру безпідставно збережених відповідачем коштів у вигляді недотриманої орендної плати за фактичне користування спірною ділянкою під об`єктами нерухомого майна в період з 06.04.2018 по 31.07.2024, позаяк до вихідних даних такого розрахунку входить площа земельної ділянки, якою користується відповідач за відсутності правових підстав як власник нерухомого майна.

З доданих до матеріалів справи інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, вбачається:

господарсько-побутове складське приміщення, загальною площею 3332,3 кв. м, Б-1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), за адресою: м. Чернігів, пр-т Миру, 194 (корпус 4), зареєстроване з 21.04.2023 за ТОВ «Урбан Реалті», ; підстава вчинення реєстраційних дій: акт приймання-передачі від 21.04.2023 б/н, видавник Алексеєнко Н.М.

господарсько-побутове складське приміщення, загальною площею 177,9 кв. м, Б-1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101), ), за адресою: м. Чернігів, пр-т. Миру, 194 (корпус 4), зареєстроване з 08.04.2024 за Кнуренко Іваном Сергійовичем (РНОКПП НОМЕР_1 ) (14/100 частка нерухомого майна, складається з приміщення літ. 8 101, площею 24,0 кв. м); підстава вчинення реєстраційних дій: договір дарування, серія та номер: 2570, виданий приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Красногор О.В.

Наведене свідчить, що в межах спірної ділянки знаходяться об`єкти нерухомого майна, що крім відповідача, належать й іншим особам.

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він заперечує проти позову.

За приписами частин 2 та 3 статті 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлений статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина 3 статті 74 ГПК України).

Відповідно до частини 4 статті 74 ГПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зміст статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Стаття 76 даного Кодексу визначає, що належними доказами є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтями 78, 79 ГПК України встановлено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними ніж докази, надані на її спростування.

За приписами частин 1 та 2 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь установленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Тобто, виходячи зі змісту статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

За висновком суду, позивач на підставі належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 ГПК України, не довів, що в період з 06.04.2018 по 31.07.2024 фактичним користувачем земельної ділянки площею 1,5859 га, за кадастровим номером :01:012:0314, було ТОВ «Творчий кластер «Ремзавод», а тому відсутні правові підстави для задоволення цього позову.

Щодо розподілу судових витрат.

При ухваленні рішення в справі, суд, зокрема, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам.

Враховуючи, що позов не підлягає задоволенню судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 23 479,23 грн (платіжна інструкція від 16.12.2024 № 320), не підлягають відшкодуванню за рахунок іншої сторони.

Керуючись статтями 42, 46, 73, 74, 76 79, 91, 123, 129, 165, 166, 178, 184, 233, 236, 238, 241 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позову Чернігівської міської ради () до Товариства з обмеженою відповідальністю «Творчий кластер «Ремзавод» () про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 1 565 281,81 грн

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Повне судове рішення складено та підписано 15.12.2025.

Повідомити учасників справи про можливість одержання інформації по справі зі сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://court.gov.ua/ або у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя А.В. Романенко