ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року Справа № 906/466/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Миханюк М.В., суддя Саврій В.А. , суддя Коломис В.В.

секретар судового засідання Верещук А.В.

за участю представників сторін:

позивача: Синенко О.М., представника відповідно до довіреності № 301 від 03.03.2025

відповідача : не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" та Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРДВЕР" на рішення господарського суду Житомирської області, ухваленого 06.10.25р. суддею Прядко О.В. о 11:52 у м.Житомирі, повний текст складено 06.10.25р. у справі №906/466/25

за позовом Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРДВЕР"

про стягнення 425984,38 грн

ВСТАНОВИВ:

Державне спеціалізоване господарське підприємство "ЛІСИ УКРАЇНИ" (далі - ДСГП "ЛІСИ УКРАЇНИ") звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРДВЕР" (далі - ТОВ "ТЕРДВЕР") заборгованості у розмірі 425984,38 грн, з яких 168701,96 грн основного боргу за договором купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-13474-3 від 13.05.2024 та 257282,42 грн основного боргу за договором купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-13860-4 від 27.05.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з повної та своєчасної оплати товару, придбаного за спірними товарно-транспортними накладними, відповідно до умов, визначених у договорі купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-13474-3 від 13.05.2024 та договорі купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-13860-4 від 27.05.2024, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість у загальному розмірі 425984,38 грн (168701,96 грн - за договором №UUB-13474-3 від 13.05.2024 та 257282,42 грн за договором №UUB-13860-4 від 27.05.2024).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 06.10.2025 у справі №906/466/25 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРДВЕР" на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" 180900,51 грн заборгованості за договором UUB-13860-4 від 27.05.2024 та 2170,99 грн судового збору. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись із винесеним рішенням, позивач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Житомирської області від 06.10.2025 у справі №906/466/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме: стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРДВЕР" на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" суму заборгованості за договором №UUB_13474-3 від 13.05.2024 у розмірі 168 701 грн 96 коп., реквізити для стягнення коштів: (філія "Слобожанський лісовий офіс" ДП "Ліси України" код ЄДРПОУ (філії) 45483786, IBAN НОМЕР_1 у банку АТ "Укрексімбанк", МФО 322313, ІПН 51, код філії 155) та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРДВЕР" на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" суму заборгованості за договором №UUB_13860-4 від 27.05.2024 року у розмірі 76 381 грн 91 коп., реквізити для стягнення коштів: (філія "Слобожанський лісовий офіс" ДП "Ліси України" код ЄДРПОУ (філії) 45483786, IBAN НОМЕР_1 у банку АТ "Укрексімбанк", МФО 322313, ІПН 51, код філії 155) скасувати та ухвалити нове рішення в даній частині про задоволення позовних вимог.

Вказує, що сума заборгованості по договору №UUB-13474-3 від 13.05.2024 становить 168701 грн. 96 коп. Сума заборгованості по договору № UUB -13860-4 від 27.05.2024 становить 257282,42 грн.00 коп.

З посиланням на ст.ст. 77,78,79 ГПК України, вказує на стандарт доказування "вірогідності доказів" та те, що судом першої інстанції взявши до уваги витяг з реєстру виданих Сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій щодо ТОВ "ТЕРДВЕР" задоволено та стягнута з відповідача заборгованість по товарно-транспортними накладними ЮПА 760341 від 28.06.2024 на суму 73 065,80 грн; ЮПБ 550654 від 12.06.2024 на суму 9 772,62 грн; ЮПА 760344 від 28.06.2024 на суму 98 062,09 грн за договором купівлі-продажу необробленої деревини № UUB -13860-4 від 27.05.2024 на суму 180 900,51 грн. Проте, поза увагою суду залишилася товаро-транспортна накладна ЮПА 562287 від 25.06.2024 на суму 86 103,23 грн по договору № UUB -13474-3 від 13.05.2024 котра також зазначена у витягу з реєстру виданих Сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій доданого до листа ДП «Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр» від 06.03.2025 за №09-2-1-6-9.3/66 котрий знаходиться в матеріалах справи.

Таким, чином, при винесенні оскаржуваного рішення зазначений факт не був взятий судом першої інстанції до уваги.

Окрім того, залишилися недосліджені товарно-транспортні накладні в сукупності наданих доказів позивачем.

По договору № UUB -13474-3 від 13.05.2024 на загальну суму 168 701,96 грн: 562287 від 25.06.2024 на суму 86 103,23 грн; 111535 від 27.06.2024 на суму 1 522,40 грн; 562310 від 28.06.2024 на суму 81 076,33 грн.

По договору № UUB -13860-4 від 27.05.2024 на загальну суму 141 485,26 грн: 111492 від 17.06.2024 на суму 132 733,66 грн; 562288 від 25.06.2024 на суму 5 465,46 грн; 562311 від 28.06.2024 на суму 3 286,14 грн.

Звертає увагу, що відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що він не отримував деревину, яка зазначена у товарно-транспортних накладних, а саме: №562310 від 28.06.2024; №111535 від 27.06.2024; №562287 від 25.06.2024; №550654 від 12.06.2024; №111492 від 17.06.2024; №562288 від 25.06.2024; №760341 від 28.06.2024; №562311 від 28.06.2024; №760344 від 28.06.2024 проте судом не взято до уваги, що відповідач не заперечує щодо отримання товару по наступним товарно-транспортним накладним: №852698 від 14.05.2024; №391132 від 21.05.2024; №111439 від 27.05.2024; №562188 від 2805.2024; №852741 від 28.05.2024; №210045 від 28.05.2024; №382083 від 11.06.2024; №550648 від 12.06.2024; №550653 від 12.06.2024 по договору купівлі- продажу необробленої деревини № UUB -13474-3 від 1305.2024 та зокрема частково було сплачено і товар за договором № UUB -13860-4 від 27.05.2024.

Товарно-транспортні накладні, котрі відповідачем оплачені були надані позивачем до матеріалів справи, вони є ідентичними до неоплачених накладних, проте засвідчують факт поставки, оскільки відповідач сплатив за отриманий ним товар.

Крім того, не погодившись із винесеним рішенням, відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 06.10.2025 у справі №906/466/25 в частині задоволення позову. Прийняти нове рішення, яким відмовити ДП "ЛІСИ УКРАЇНИ" у задоволенні позову повністю.

Разом з тим, просить суд витребувати у ДСГП "ЛІСИ УКРАЇНИ": копії внутрішніх актів приймання-передачі деревини по філії "Полтавське ЛГ" за травень-червень 2024 року; копії договорів з перевізниками (ФОП Радько, Демченко, ОСОБА_4, Чорний).

А також, просить винести окрему ухвалу на адресу Державного бюро розслідувань та Національної поліції України, для перевірки дій посадових осіб філії "Полтавське лісове господарство" та пов`язаних осіб щодо можливого підроблення документів і заволодіння майном.

Вважає вказане рішення незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підлягає повному скасуванню з ухваленням нового рішення - про відмову в позові.

Вказує наступне.

1. ТОВ «ТЕРДВЕР» не отримувало деревину, зазначену у спірних ТТН-ЛІС (загальний обсяг 69,055 м.куб.), а саме: серії ЮПА №562310 від 28.05.2024, ЮПБ №111535 від 27.06.2024, ЮПА №562287 від 25.06.2024, ЮПБ №550654 від 12.06.2024, ЮПБ №111492 від 17.06.2024, ЮПА №562288 від 25.06.2024, ЮПА №760341 від 28.06.2024, ЮПА №56231 від 28.06.2024, ЮПА №760344 від 28.06.2024.

Жодна з цих накладних не містить підпису або даних представника ТОВ «ТЕРДВЕР», довіреності на одержання товару не оформлялися, реквізити осіб, які б могли діяти від імені відповідача, відсутні.

Таким чином, фактична передача товару не підтверджена належними первинними документами, що суперечить вимогам ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» і п. 11.3, 11.5, 17.25 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні (наказ Мінтрансу №363 від 14.10.1997).

2. Позивач посилається на договори купівлі-продажу деревини №UUB-13474-3 від 13.05.2024 і №UUB-13860-4 від 27.05.2024.

Однак жодна з передбачених ними умов поставки не виконана: не складалися Акти відбору (Додаток №2) і Специфікації (Додаток №3); не надсилалися рахунки для передоплати; не укладалася Додаткова угода про оплату після поставки; відсутні підтвердження надсилання документів до біржі.

Згідно з п. 4.4 договорів, оплата здійснюється виключно після виставлення рахунку і в порядку передоплати. Оскільки відповідач не отримував рахунків, не мав змоги здійснити оплату, зобов`язання щодо оплати не виникло.

3. Позивач не надав жодних довіреностей від ТОВ «ТЕРДВЕР»; актів приймання- передачі; підтверджень завантаження чи розвантаження товару за участю відповідача.

Єдиною підставою для позову стали копії ТТН без підписів уповноважених осіб.

Такі документи не можуть вважатись належними доказами відповідно до ст. 76, 77, 86 ГПК України.

4. Перевізники, зазначені у спірних ТТН (ФОП Радько В.С., ФОП Демченко В.Г., ФОП ОСОБА_4 О.В., ФОП Чорний С.О.), ніколи не перебували у правовідносинах з ТОВ «ТЕРДВЕР».

Відповідач не укладав із ними договорів перевезення, не надавав доручень, не сплачував послуги транспортування.

5. Довідка ЛІАЦ, надана позивачем, не є незалежним доказом, оскільки це підприємство має того ж засновника - Державне агентство лісових ресурсів України, що й ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ».

Таким чином, докази отримані від афілійованої структури, яка зацікавлена у підтвердженні позиції позивача, не можуть мати достатньої доказової сили.

Суд першої інстанції неправильно оцінив надані докази, не дослідив відсутність підписів, довіреностей та актів; безпідставно визнав ТТН належним доказом поставки; не врахував вимоги договорів щодо порядку відбору і передоплати.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ТЕРДВЕР» наводить свої міркування на спростування доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу необґрунтованою, а рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволені позовних вимог - обґрунтованим, а в частині задоволення вимог - не законним.

У відзиві на апеляційну скаргу Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» наводить свої міркування на спростування доводів скаржника. Просить апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тердвер» на рішення Господарського суду Житомирської області від 06.10.2025 у справі №906/466/25 залишити без задоволення. Рішення Господарського суду Житомирської області від 06.10.2025 у справі №906/466/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог, а саме: стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРДВЕР» на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» суми заборгованості за договором №UUB- 13474-3 від 13.05.2024 у розмірі 168 701 грн 96 коп., та стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРДВЕР» на користь Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» суми заборгованості за договором №UUB- 13860-4 від 27.05.2024 у розмірі 76 381 грн 91 коп. скасувати та ухвалити нове рішення в даній частині про задоволення позовних вимог.

В судовому засіданні представник Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» підтримала свою апеляційну скаргу та надала пояснення на обґрунтування своєї позиції. Просить її задоволити. Крім того, заперечила проти апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тердвер».

Крім того, як зазначалося вище, відповідач просить суд витребувати у ДСГП "ЛІСИ УКРАЇНИ": копії внутрішніх актів приймання-передачі деревини по філії "Полтавське ЛГ" за травень-червень 2024 року; копії договорів з перевізниками (ФОП Радько, Демченко, ОСОБА_4, Чорний). А також, просить винести окрему ухвалу на адресу Державного бюро розслідувань та Національної поліції України, для перевірки дій посадових осіб філії "Полтавське лісове господарство" та пов`язаних осіб щодо можливого підроблення документів і заволодіння майном.

Разом з тим, представник позивача заперечила проти клопотання щодо винесення окремої ухвали та витребування доказів.

З приводу заявлених відповідачем клопотань колегія суддів вказує таке.

Щодо винесення окремої ухвали.

Згідно із ст. 246 ГПК України, зокрема, визначено, що суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги яких порушено, і в чому саме полягає порушення. Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання. Окрему ухвалу може бути постановлено судом першої інстанції, судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

Судова колегія, відхиляє вказане клопотання як необґрунтоване, оскільки воно ґрунтується лише на власній позиції апелянта та не стосується розгляду даної справи.

Окрім того, ст. 246 ГПК України встановлює вимоги для винесення окремої ухвали, котрі відповідачем не наведені.

Щодо витребування доказів.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ГПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 81 ГПК України визначено, що у клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено:

1)який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів);

2)обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3)підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4)заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу;

5)причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

Відповідно ч. 3 ст. 80 ГПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Отже, господарський процесуальний кодекс України дозволяє витребовувати лише ті документи, які безпосередньо стосуються предмета доказування, а не будь-які документи в цілому, а також документи, які стосуються конкретних обставин, що мають значення для справи. Клопотання відповідача має об`ємний зміст, а не стосується конкретних документів пов`язаних з предметом спору.

Крім того, відповідач в суді першої інстанції не заявляв даного клопотання, не надає докази неможливості отримання доказів самостійно та вперше його заявляє в суді апеляційної інстанції без будь-якого обґрунтування неподання його в межах строків передбачених ч. 3 ст. 80 ГПК України та без зазначення вимог передбачених ч. 2 ст. 81 ГПК України.

За наведеного, колегія суддів вважає вказане клопотання про витребування доказів необґрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Тердвер» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений заздалегідь та належним чином.

Таким чином, враховуючи норми ст.ст.269, 273 ГПК України про межі перегляду справ в апеляційній інстанції, строки розгляду апеляційної скарги, та той факт, що неявка в засідання суду представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕРДВЕР» належним чином та відповідно до законодавства повідомленого про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає перегляду оскарженого рішення, колегія суддів, визнала за можливе розглянути апеляційну скаргу за відсутності представника останнього, за наявними у справі доказами.

Заслухавши пояснення представника позивача, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, відповідність висновків, викладених в рішенні місцевого господарського суду, обставинам справи, правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права при винесенні оскарженого рішення, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.

З матеріалів справи слідує, що між ДСГП "ЛІСИ УКРАЇНИ" в особі уповноваженої особи філії "ПОЛТАВСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО" ДСГП "ЛІСИ УКРАЇНИ" (далі - продавець) та ТОВ "ТЕРДВЕР" (далі - покупець) укладено договір купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-13474-3 від 13.05.2024 (далі - договір №UUB-13474-3 від 13.05.2024) (а.с.13 на звороті - 20), а також договір купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-13860-4 від 27.05.2024 (далі - договір №UUB-13860-4 від 27.05.2024) (а.с.23-29) (далі разом - договори).

Договір №UUB-13474-3 від 13.05.2024 підписано уповноваженими представниками сторін шляхом накладення електронних підписів ТОВ "ТЕРДВЕР" 13.05.2024, філії "ПОЛТАВСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО" ДП "ЛІСИ УКРАЇНИ" 14.05.2024, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с.20).

Договір №UUB-13860-4 від 27.05.2024 підписано уповноваженими представниками сторін шляхом накладення електронних підписів ТОВ "ТЕРДВЕР" 27.05.2024, філії "ПОЛТАВСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО" ДП "ЛІСИ УКРАЇНИ" 29.05.2024, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису (а.с.29 на звороті).

Згідно з п.1.1 договорів, за результатами аукціону, продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти наступний товар, яким є необроблена деревина, що реалізована під час аукціону (аукціонів), яка відповідає умовам цього договору (далі - товар), і сплатити за нього ціну відповідно до умов, що визначені в розділі 4 цього договору.

Термін поставки, згідно з п.3.1 договорів: до 30 червня 2024 року включно.

Відповідно до п.п.3.2, 3.3 договорів, поставка товару за даним договором здійснюється окремими частинами (партіями товару) на умовах FСА (нижній/проміжний склад Продавця) / ЕХW (верхній склад продавця) згідно з графіком поставки, сформованим в електронній торговій системі (ЕТС) біржі, за формою, наведеною у додатку №1, який є невід`ємною частиною даного договору. Графік поставки підписується електронними підписами уповноважених осіб сторін (КЕП або УЕП) в ЕТС біржі протягом строку на укладання цього договору, встановленого регламентом. За домовленістю сторін може бути погоджено інші умови поставки, а саме: DАР - у погоджене сторонами місце призначення (доставки); FСА (нижній/проміжний склад продавця) - у погоджений сторонами ж/д термінал із завантаженням на залізничні вагони.

Пунктом 3.4 договорів передбачено, що за фактом готовності партії товару, продавець повідомляє покупця про готовність товарної партії та надсилає запрошення на відбір партії товару (до відвантаження).

Згідно з п.3.5 договорів, протягом 3 (трьох) робочих днів з моменту отримання покупцем від продавця повідомлення про готовність партії товару до відвантаження та запрошення на відбір партії товару: покупець надсилає продавцю у письмовому вигляді підтвердження про прибуття свого представника на відбір партії товару, з зазначенням даних щодо представника та його повноважень, або відмову від проведення такого відбору; у разі письмового направлення покупцем підтвердження про прибуття представника на відбір партії товару, представник покупця, повноваження якого підтверджуються відповідними документами щодо представництва, проводить такий відбір. За результатами проведеного відбору партії товару складається акт відбору за формою, встановленою додатком №2 до цього договору, та специфікація, за формою встановленою додатком №3 до договору, а також продавцем виставляється рахунок на передоплату партії товару.

Повідомлення про готовність партії товару до відвантаження / запрошення на відбір партії товару, що надсилається продавцем покупцю, відповідь на запрошення на відбір партії товару, що надсилається покупцем продавцю, рахунок на передоплату партії товару, готової до відвантаження, що направляється продавцем покупцю, направляється відповідною стороною договору в письмовому вигляді у формі листа на офіційну адресу електронної пошти іншої сторони, вказаної у розділі 11 цього договору, а також сторона договору додатково може проінформувати іншу сторону будь-яким іншим способом (по телефону / письмо за адресою місцезнаходження / поштовою адресою) (п.3.6 договорів).

Відповідно до п.4.1 договору №UUB-13474-3 від 13.05.2024, загальна вартість товару, що є предметом цього договору, встановлена в гривні відповідно до умов біржового (аукціонного) свідоцтва №13474/130524/45087081/1 від 13.05.2024 про результати аукціону та складає 1491076,94 грн, з ПДВ. Зміна вартості товару не допускається, окрім випадків, коли сторони погодили зміну умов поставки товару відповідно до п.3.3 цього договору.

Відповідно до п.4.1 договору №UUB-13860-4 від 27.05.2024, загальна вартість товару, що є предметом цього договору, встановлена в гривні відповідно до умов біржового (аукціонного) свідоцтва №13860/270524/45087081/1 від 27.05.2024 про результати аукціону та складає 225623,75 грн, з ПДВ. Зміна вартості товару не допускається, окрім випадків, коли сторони погодили зміну умов поставки товару відповідно до п.3.3 цього договору.

У п.4.2 договорів погоджено, що сума гарантійного внеску (за вирахуванням суми біржового збору біржі), перерахована покупцем на рахунок біржі для участі в аукціоні (аукціонах), перераховується біржею продавцю в рахунок часткової оплати за придбаний на аукціоні (аукціонах) товар в строки та в порядку, що встановлені регламентом.

Рахунок на оплату кожної партії товару направляється продавцем покупцю в строк та на умовах, вказаних в п.3.5 цього договору з урахуванням підписаного сторонами графіку поставки (п.4.3 договорів).

Згідно з п.4.4 договорів, покупець здійснює оплату (передоплата 100% вартості) кожної партії товару шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок продавця в сумі, що зазначається в рахунку (рахунках), протягом 5 (п`яти) робочих днів після отримання рахунку (рахунків) з урахуванням умов, визначених п.4.2 договору, якщо інше не обумовлено сторонами згідно з п.4.6 договору.

Сторони можуть домовитись про оплату партії товару після поставки, але в строк не більше 10 (десяти) робочих днів з моменту поставки відповідної партії товару, про що сторонами укладається додаткова угода до цього договору (п.4.6 договорів).

Відповідно до п.5.2 договорів, продавець зобов`язаний протягом 5 (п`яти) робочих днів передати покупцеві партію товару після отримання на свій рахунок 100% передоплати за партію товару або здійснити відвантаження партії товару відповідно до графіку поставки, з урахуванням п.4.6 договору. Під час передачі кожної партії товару продавець надає покупцеві наступні документи: товаро-транспортна (залізнична) накладна, рахунок-фактура на оплату товару.

Датою передачі партії товару продавцем та прийому її покупцем, тобто датою поставки, вважається дата виконання продавцем своїх зобов`язань по поставці згідно погоджених сторонами умов поставки (п.5.3 договорів).

Продавець, згідно з п.6.2.1 договорів, зобов`язаний, зокрема, своєчасно та в повному обсязі, відповідно до інформації, зазначеної в біржовому (аукціонному) свідоцтві (біржових (аукціонних) свідоцтвах), умов цього договору та додатків до договору передати покупцеві партію товару.

Покупець, згідно з п.6.4 договорів, зобов`язаний, зокрема: своєчасно та в повному обсязі сплатити продавцеві грошові кошти в якості оплати за партію товару на умовах та у спосіб, що передбачені цим договором; своєчасно та в повному обсязі прийняти партію товару від продавця та вивезти таку партію у строки, зазначені у графіку поставки, відповідно до умов цього договору.

Ці договори набирають чинності з моменту їх підписання сторонами шляхом застосування електронних підписів в електронній торговій системі біржі. Підписання цього договору сторонами в паперовому вигляді не вимагається та не є обов`язковою умовою набрання ними чинності (п.9.1 договорів).

Дані договори діють до 30 червня 2024 року включно (п.9.2 договорів).

Додатки до цих договорів (специфікації та акти відбору) та додаткові угоди, укладені на зміну умов оплати, умов поставки по договору є його невід`ємними частинами і вступають в силу за умови, якщо вони складені в письмовій формі, мають дату та підписи уповноважених представників сторін, завірені печатками (у разі наявності) та/або підписані сторонами шляхом застосування електронних підписів. Графік поставки (зміни до Графіку поставки) є невід`ємною частиною договору і набирає чинності з моменту підписання його сторонами шляхом застосування електронних підписів в ЕТС біржі (п.9.11 договорів).

Як вбачається з викладених у позовній заяві обставин, на виконання умов договору №UUB-13474-3 від 13.05.2024 відповідач здійснював передоплату шляхом перерахування на розрахунковий рахунок продавця коштів в сумі 120000,00 грн 14.05.2024, 150000,00 грн 21.05.2024, 66154,47 грн 22.05.2024, 100000,00 грн 28.05.2024, 60108,43 грн 31.05.2024, 100000,00 грн 06.06.2024, 100000,00 грн 14.06.2024, 144485,66 грн 20.06.2024 та, відповідно, отримував необроблену деревину, про що свідчать товарно-транспортні накладні серії ЮПА №852698 від 14.05.2024, серії ЮПА №391132 від 21.05.2024, серії ЮПБ №111439 від 27.05.2024, серії ЮПА №562188 від 28.05.2024, серії ЮПА №852741 від 28.05.2024, серії ЮПВ №210045 від 28.05.2024, серії ЮПА №382083 від 11.06.2024, серії ЮПБ №550648 від 12.06.2024, серії ЮПБ №550653 від 12.06.2024 (а.с.140-144).

Поряд із цим позивач передав відповідачу товар згідно з товарно-транспортними накладними (ЛІС): серії ЮПА №562287 від 25.06.2024 на суму 86103,23 грн, серії ЮПБ №111535 від 27.06.2024 на суму 1522,40 грн, серії ЮПА №562310 від 28.06.2024 на суму 81076,33 грн (а.с.20 на звороті - 21), однак відповідач не здійснив його оплату, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість на суму 168701,96 грн (розрахунок позивача а.с.22).

На виконання умов договору №UUB-13860-4 від 27.05.2024, як повідомив позивач, відповідач здійснив передоплату за товар частково, перерахувавши на розрахунковий рахунок продавця кошти в сумі 9589,01 грн (гарантійний внесок) 06.06.2024 та 20.06.2024 - 55514,34 грн.

Позивач зі свого боку передав відповідачу товар на загальну суму 322385,77 грн згідно з товарно-транспортними накладними (ЛІС): серії ЮПБ №550654 від 12.06.2024 на суму 9772,62 грн, серії ЮПБ №111492 від 17.06.2024 на суму 132733,66 грн, серії ЮПА №562288 від 25.06.2024 на суму 5465,46 грн, серії ЮПА №562311 від 28.06.2024 на суму 3286,14 грн, серії ЮПА №760341 від 28.06.2024 на суму 73065,80 грн, серії ЮПА №760344 від 28.06.2024 на суму 98062,09 грн (а.с.30-32).

Відповідно до наданого ДП "ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНИЙ ЦЕНТР" витягу з реєстру виданих Сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, ТОВ "ТЕРДВЕР" було видано сертифікати про походження деревини на підставі таких, зокрема, товарно-транспортних накладних: ЮПА 760341 від 28.06.2024, ЮПБ 550654 від 12.06.2024, ЮПА 760344 від 28.06.2024 (а.с.36-37).

Отже, за розрахунком позивача, заборгованість відповідача перед позивачем за договором №UUB-13860-4 від 27.05.2024 склала 257282,42 грн (а.с.33).

З метою врегулювання спору у досудовому порядку позивач 23.09.2024 направив на адресу відповідача претензію №1809/28.2-2024 від 17.09.2024 з вимогою про сплату заборгованості у загальному розмірі 425984,38 грн та підписання актів звірки взаємних розрахунків за договорами (а.с.38, 34). Факт надіслання вказаної претензії підтверджується копіями поштової накладної №328 та опису вкладення у цінний лист від 23.09.2024 (а.с.39).

За інформацією з офіційного сайту АТ "Укрпошта" щодо відстеження пересилання поштових відправлень, претензію вручено відповідачу особисто 01.10.2024 (а.с.39 на звороті), однак залишено останнім без відповіді та виконання.

За наведених вище обставин позивач змушений був звернутися з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за поставлений товар на загальну суму 425984,38 грн в судовому порядку.

Між тим також встановлено, що наказом ДСГП "ЛІСИ УКРАЇНИ" №1879 від 18.10.2024 було припинено філію "ПОЛТАВСЬКЕ ЛІСОВЕ ГОСПОДАРСТВО" ДСГП "ЛІСИ УКРАЇНИ" шляхом її закриття, забезпечено передачу активів та пасивів до філії "СЛОБОЖАНСЬКИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" згідно із затвердженим передавальним актом (а.с.42-45).

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що склалися апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно положень статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

В силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.664 ЦК України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Частиною 1 ст.693 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 4 ст.538 ЦК України, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання. При зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту. Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок.

За приписами ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України).

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до абз.4 та абз.10 ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", господарська операція - дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Відповідно до п.п.1.2, 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, (далі - Положення), первинні документи - це документи, створені у паперовій або в електронній формі, які містять відомості про господарські операції. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Пунктом 2.3 Положення визначено, що первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у грошовому та за можливості у натуральних вимірниках), посади і прізвища (крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: печатка, ідентифікаційний код підприємства, установи з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою (абзац перший пункту 2.4. Положення).

Верховний Суд у постанові від 10.12.2020 у справі №910/14900/19 зазначив, що за загальним правилом фактом підтвердження здійснення господарської операції є саме первинні документи бухгалтерського обліку, до яких належать усі документи в їх сукупності, складені щодо господарської операції, що відповідають вимогам закону, й, зокрема, ст. 9 Закону України "Про бухгалтерській облік та фінансову звітність в Україні" та пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку та відображають реальні господарські операції.

За визначеннями, наведеними у п.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України 14.10.1997 №363, (далі - Правила), товарно-транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, що може бути складений у паперовій та/або електронній формі та має містити обов`язкові реквізити, передбачені цими Правилами.

Відповідно до п.п.10.8, 10.10 Правил, у товарно-транспортній накладній зазначається прізвище, ім`я, по батькові представника замовника та документ, згідно з яким він уповноважений супроводжувати вантаж. За домовленістю сторін водій може виконувати обов`язки супровідника вантажів (експедитора).

Товарно-транспортна накладна є основним документом на перевезення вантажів, яка може оформлюватись суб`єктом господарювання без дотримання форми наведеної в п.7 вказаних Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які надають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора. Сторони можуть внести до товарно-транспортної накладної будь-яку іншу інформацію, яку вони вважають необхідною (п.11.1 Правил).

За змістом п.п.11.4, 11.5, 11.6 Правил, товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом замовник (вантажовідправник) повинен виписувати в кількості не менше чотирьох екземплярів. Замовник (вантажовідправник) засвідчує всі екземпляри товарно-транспортної накладної підписом і при необхідності печаткою (штампом). Після прийняття вантажу згідно з товарно-транспортною накладною водій (експедитор) підписує всі її екземпляри. Перший екземпляр товарно-транспортної накладної залишається у замовника (вантажовідправника), другий - передається водієм (експедитором) вантажоодержувачу, третій і четвертий екземпляри, засвідчені підписом вантажоодержувача (у разі потреби й печаткою або штампом), передається перевізнику.

Відтак саме товарно-транспортна накладна є тим первинним документом, який має підтвердити факт отримання замовником того чи іншого товару. При цьому товарно-транспортна накладна має містити прізвище, ім`я, по-батькові представника замовника та документ, згідно з яким він уповноважений супроводжувати/отримувати вантаж. Товарно-транспортна накладна має містити, у тому числі, інформацію щодо прізвища та підпис відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Як зазначалось вище, на підтвердження заявленої до стягнення заборгованості позивач посилається на товарно-транспортні накладні (а.с.20 на звороті - 21, 30-32), факт передачі та отримання товару за якими відповідач повністю заперечує.

Як убачається із спірних товарно-транспортних накладних, то жодна з них не містить підпису та відтиску печатки вантажоодержувача, товар було прийнято до перевезення водіями: Радьком В.С. (перевізник ФОП Радько В.С.), Демченком В.Г. (перевізник ФОП Демченко В.Г.), ОСОБА_3 (перевізник ОСОБА_4 ), ОСОБА_5 (перевізник ФОП Чорний С.О.), однак матеріали справи не містять доказів того, що вказані особи були уповноважені відповідачем особами на отримання та перевезення йому відповідного товару (договір перевезення, довіреність тощо) чи є працівниками відповідача. Також у матеріалах справи відсутні докази того, що сторонами погоджено покладення на водіїв обов`язків експедитора під час доставки ТОВ "ТЕРДВЕР" товару, зазначеного у спірних товарно-транспортних накладних.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 910/55/23, від 30.04.2024 у справі № 910/5729/21, від 11.07.2023 у справі № 905/1223/21, від 11.01.2022 у справі № 927/738/19, від 29.01.2020 у справі № 916/922/19.

Крім того, у п.33 постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.06.2019 у справі №915/905/16, зокрема, зазначено, що порушення правил оформлення первинних документів не спричиняє їх недійсність, але безпосередньо впливає на можливість доведення стороною обставин, на підтвердження яких вона подала відповідні документи.

Отже, у разі дефектів первинних документів та невизнання стороною факту постачання спірного товару, сторони не позбавлені можливості доводити постачання товару іншими доказами, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару.

Разом з тим, визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, у розгляді справ, у яких необхідно досліджувати обставини поставки товару, слід з`ясовувати, крім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального руху такого товару. Зокрема, обставини здійснення перевезення товару, поставленого за спірними видатковими накладними, обставини зберігання та використання цього товару у господарській діяльності покупця, інші обставини, які будуть переконливо підтверджувати реальний рух активів, свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару та які давали б змогу встановити реальність здійснених господарських операцій (постанови Верховного Суду від 04.11.2019 у справі №905/49/15, від 29.11.2019 у справі №914/2267/18, від 29.01.2020 у справі №916/922/19, від 25.06.2020 у справі №924/233/18, від 10.12.2020 у справі №910/14900/19).

Як зазначалося вище, суд першої інстанції частково задовольняючи позов взяв до уваги

лист ДП "ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНИЙ ЦЕНТР" №09-2-1-6-9.3/66 від 06.03.2025 про надання інформації на запит філії "СЛОБОЖАНСЬКИЙ ЛІСОВИЙ ОФІС" ДСГП "ЛІСИ УКРАЇНИ" №1214/37-11-1-2025 від 28.02.2025 з приводу видачі сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів ТОВ "ТЕРДВЕР" , витяг з реєстру виданих Сертифікатів про походження лісоматеріалів та виготовлення з них пиломатеріалів для здійснення експортних операцій, ТОВ "ТЕРДВЕР", ст.3 Закону України "Про особливості державного регулювання діяльності суб`єктів підприємницької діяльності, пов`язаної з реалізацією та експортом лісоматеріалів", Порядок реалізації експериментального проекту щодо видачі сертифіката про походження лісоматеріалів та виготовлених з них пиломатеріалів в електронній формі затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 №483 та прийшов до висновку, що вчинення відповідачем юридично значимих дій, зокрема отримання сертифікатів про походження лісоматеріалів на підставі спірних товарно-транспортних накладних: ЮПА 760341 від 28.06.2024, ЮПБ 550654 від 12.06.2024, ЮПА 760344 від 28.06.2024, підтверджує прийняття ним товару за цими накладними, а відтак і обов`язок його оплати відповідно до умов договору №UUB-13860-4 від 27.05.2024.

Однак суд апеляційної інстанції не може погодитися із вказаним висновком, оскільки, вказаний лист та витяг не є первинними документами, які могли б підтверджувати поставку товару, при цьому колегія суддів бере до уваги, що ДП "ЛІСОГОСПОДАРСЬКИЙ ІННОВАЦІЙНО-АНАЛІТИЧНИЙ ЦЕНТР" має того ж засновника - Державне агентство лісових ресурсів України, що й ДСГП «ЛІСИ УКРАЇНИ».

Крім того, до вказаного листа не були долучені документи на підставі яких були видані Сертифікати.

Таким чином, на переконання колегії суддів, докази отримані від афілійованої структури, без підтвердження первинними документами, а також враховуючи заперечення відповідача щодо отримання товару, не є достатніми для підтвердження поставки та отримання товару відповідачем по вказаним накладним, а тому вважає висновок суду першої інстанції про задоволення позову в цій частині помилковим.

Суд апеляційної інстанції не бере до розгляду надані позивачем рахунки на оплату (а.с.149-150) у зв`язку з відсутністю доказів їх надіслання відповідачу у строк, на умовах та у спосіб, вказані в п.п.3.5, 3.6 договорів, та з урахуванням заперечень останнього щодо їх отримання.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за договором, тобто, носить інформаційний характер.

Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №910/32579/15, від 22.05.2018 у справі №923/712/17, від 21.01.2019 у справі №925/2028/15, від 02.07.2019 у справі №918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі №915/400/18, від 29.04.2020 у справі №915/641/19.

Також судом апеляційної інстанції не береться до уваги в якості належного доказу заява свідка ОСОБА_6 від 06.05.2025, подана позивачем без дотримання вимог ст.88 ГПК України щодо її форми.

Заява свідка є доказом, який за умови дотримання вимог процесуального закону щодо її форми, підлягає оцінці в сукупності з іншими доказами у справі відповідно до статті 86 ГПК України (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №911/1382/18).

Колегія суддів зауважує, що інших доказів, які свідчили б про поставку товару саме відповідачу за спірними товарно-транспортними накладними ((ЛІС): серії ЮПА №562287 від 25.06.2024, серії ЮПБ №111535 від 27.06.2024, серії ЮПА №562310 від 28.06.2024 згідно договору №UUB-13474-3 від 13.05.2024 та за товарно-транспортними накладними (ЛІС): серії ЮПБ №111492 від 17.06.2024, серії ЮПА №562288 від 25.06.2024, серії ЮПА №562311 від 28.06.2024 згідно договору №UUB-13860-4 від 27.05.2024 та за спірними товарно-транспортними накладними (ЛІС): серії ЮПБ №550654 від 12.06.2024, серії ЮПА №760341 від 28.06.2024, серії ЮПА №760344 від 28.06.2024 згідно договору UUB-13860-4 від 27.05.2024, зокрема доказів оприбуткування товару відповідачем та товару, відстеження трекінгу відпущеної лісопродукції, передбачених договором повідомлення про готовність товарної партії та запрошення на відбір товару (до відвантаження), рахунків-фактури, суду не представлено.

Суд зазначає, що одним із принципів господарського судочинства є принцип диспозитивності, який відповідно до статті 14 ГПК полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс.

У постанові від 16.03.2021 у справі № 580/2490/19 Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду зазначив, що: однією із судових доктрин, виділених на сьогоднішній день національним законодавством та судовою практикою Верховного Суду є доктрина реальності господарської операції. Суть вказаної доктрини полягає в тому, що наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, а не задекларований на папері. Вимога щодо реальних змін майнового стану платника податків як обов`язкова ознака господарської операції кореспондується з нормами Податкового кодексу України. При цьому будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції. Якщо ж фактичне здійснення господарської операції відсутнє, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені законодавством... Документи та інші дані, що спростовують реальність здійснення господарської операції, яка відображена в податковому обліку, повинні оцінюватися з урахуванням специфіки кожної господарської операції - умов перевезення, зберігання товарів, змісту послуг, що надаються тощо. Сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновку про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміна у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце. Водночас наявність формально складених, але недостовірних первинних документів, відповідність яких фактичним обставинам спростована належними доказами, не є безумовним підтвердженням реальності господарської операції.

У контексті наведеного суд відзначає, що за змістом статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

На сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Верховний Суд у ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Обставина, про яку стверджує сторона, підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 08.11.2023 у справі № 16/137б/83б/22б (910/12422/20)).

Аналогічний стандарт доказування застосувала Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює потребу співставлення судом доказів. Отже, з введенням у дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

З урахуванням поданих сторонами і досліджених судом у процесі розгляду справи доказів, позивачем не доведено належними й допустимими доказами факту здійснення господарської операції щодо продажу та передання відповідачу товару на загальну суму 425 984,38 грн. Тобто, відсутні належним чином оформлені (підписані) відповідно до умов договору первинні документи (відсутність даних, що дають змогу ідентифікувати відповідача та приналежність до договору), які б свідчили про здійснення господарських операцій та підтверджували факт поставки позивачем товару, отримання товару відповідачем чи повноважним його представником, а надані позивачем накладні, за відсутності інших належних та допустимих доказів поставки товару відповідачу за договором купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-13474-3 від 13.05.2024 та за договором купівлі-продажу необробленої деревини №UUB-13860-4 від 27.05.2024 (актів прийняття-передавання товару, ТНТ тощо), не свідчать беззаперечно про передачу та отримання товару відповідачем.

Суд апеляційної інстанції, вважає, що у даному випадку більш вірогідними є докази, надані відповідачем щодо відсутності реального здійснення постачання товару позивачем, оскільки доказами, наданими позивачем у цій частині, є лише оформленні з істотними недоліками первинні документи, та не надано доказів наявності реального руху таких товарів.

Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) не з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРДВЕР" підлягає задоволенню, а оскаржене рішення скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Крім того, відповідно до ст. 129 ГПК України у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги судовий збір за її подачу підлягає стягненню з позивача на користь відповідача.

Відповідно апеляційна скарга Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" задоволенню не підлягає та судовий збір за її подачу відповідно до ст. 129 ГПК України залишається за скаржником.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" на рішення Господарського суду Житомирської області від 06.10.25 у справі №906/466/25 залишити без задоволення.

2. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРДВЕР" на рішення Господарського суду Житомирської області від 06.10.25 у справі №906/466/25 задоволити.

3. Рішення Господарського суду Житомирської області від 06.10.25 у справі №906/466/25 скасувати. Прийняти нове рішення. В позові відмовити.

4. Стягнути з Державного спеціалізованого господарського підприємства "ЛІСИ УКРАЇНИ" (вул. Руставелі Шота, буд. 9А, м. Київ, 01601, ідентифікаційний код 44768034) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЕРДВЕР" (пр. Незалежності, буд. 75, оф. 307, м. Житомир, Житомирська обл., 10001, ідентифікаційний код 45087081) 3633,60 грн витрат зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Доручити Господарському суду Житомирської області видати наказ на виконання даної постанови.

6. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст. 287 ГПК України.

7. Справу № 906/466/25 повернути до Господарського суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "16" грудня 2025 р.

Головуючий суддя Миханюк М.В.

Суддя Саврій В.А.

Суддя Коломис В.В.