ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" грудня 2025 р. Справа№ 910/5471/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Сибіги О.М.

без повідомлення учасників справи

розглянув апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025

у справі №910/5471/25 (суддя Балац С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд»

до Державного підприємства «Завод 410 ЦА»

про стягнення 178 697,17 грн

в с т а н о в и в:

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРУП ІНТРЕЙД" з позовом до державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" про стягнення 178 697,17 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем порушено грошове зобов`язання за укладеним між сторонами спору договором купівлі-продажу (поставки) від 04.07.2022 № УЗ-21-604/2, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення з відповідача 178 697,17 грн., з яких: 110 040,00 грн. - основна заборгованість, 27 886,85 грн. - пеня, 8 809,23 грн. - 3 % річних та 31 961,09 грн. - інфляційні втрати.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 позов задоволено частково.

Стягнуто з Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» основну заборгованість в сумі 110 040,00 грн., пеню в сумі 1,00 грн., 3 % річних в сумі 8 809,23 грн., інфляційні втрати в сумі 31 961,09 грн., витрати на правову допомогу в сумі 11 385,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено повністю.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, Державне підприємство «Завод 410 ЦА» звернулося 17.07.2025 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 16.07.2025, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі №910/5471/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги, скаржник вказав, що місцевий господарський суд, не повно та не об`єктивно з`ясував усі фактичні обставини справи, не дослідив і не надав правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам, а тому, на думку скаржника, таке рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу №910/5471/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Тищенко О.В. судді: Сибіга О.М., Кравчук Г.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.07.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5471/25. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі №910/5471/25.

24.07.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/5471/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.08.2025 апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі №910/5471/25 залишено без руху. Надано строк для усунення недоліків для надання приведеної у відповідність до вимог ст. 258 Господарського процесуального кодексу України апеляційної скарги з доказами її направлення позивачу, доказів, що підтверджують сплату судового збору у сумі 3 633,60 грн. та заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з доказами на підтвердження поважності причин пропуску строку.

08.09.2025 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху до Північного апеляційного господарського суду від Державного підприємства «Завод 410 ЦА» надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження з доказами її направлення позивачу у справі (Товариству з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд») та докази сплати судового збору, яка сформована в системі «Електронний суд» 05.09.2025.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями у справі №910/5471/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.09.2025 поновлено Державному підприємству «Завод 410 ЦА» пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі №910/5471/25 та відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою. Призначено до розгляду апеляційну скаргу на 05.11.2025 без повідомлення (виклику) учасників справи. Зупинено дію оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі №910/5471/25 до закінчення його перегляду у апеляційному порядку.

15.09.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач заперечив проти доводів скаржника, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Розгляд справи №910/5471/24 05.11.2025 не відбувся, в зв`язку з чим ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 призначено розгляд справи на 10.12.2025 без повідомлення учасників справи.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, зі змінами, внесеними Указом Президента України від 18.04.2022 №259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, Указом Президента України від 07.11.2022 №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, Указом Президента України від 06.02.2023 №58/2023, затвердженим Законом України від 07.02.2023 №2915-IX, Указом Президента України від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, Указом Президента України від 26.07.2023 №451/2023, затвердженим Законом України від 27.07.2023 №3275-IX, Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженим Законом України від 08.11.2023 №3429-IX, Указом Президента України від 05.02.2024 №49/2024, затвердженим Законом України від 06.02.2024 №3564-ІХ, Указом Президента України від 06.05.2024 №271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 08.05.2024 №3684-IX, Указом Президента України від 23.07.2024 №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №3891-IX, Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4024-IX, Указом Президента України від 14.01.2025 №26/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №4220-IX від 15.01.2025, Указом Президента України від 15.04.2025 №235/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.04.2025 № 4356-IX, Указом Президента України від 14.07.2025 №478/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15.07.2025 №4524-IX, Указом Президента України від 20.10.2025 №793/2025 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21.10.2025 №4643-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб, тобто до 03 лютого 2026 року.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд справи у розумний строк, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст.ст. 2, 11 ГПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є, зокрема, справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. При цьому, частиною 7 вказаної статті визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Колегією суддів враховано, що ціна поданого позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2025.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Частиною 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже, справа №910/5471/25 призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 04.07.2022 між Державним підприємством «Завод 410 ЦА» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Груп Інтрейд» був укладений договір купівлі-продажу №УЗ-21-604/2, за умовами якого позивач зобов`язувався по договору поставити відповідачеві товари зазначені в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору або в заявці у разі поставки Товару до укладання цього Договору.

Згідно з п. 1.2 договору поставка товарів здійснюється окремими партіями, згідно з заявкою Покупця переданої Продавцю факсимільним зв`язком або електронною поштою. Номенклатурний перелік асортимент, ціна, кількість товарів, що поставляються за цим Договором, передбачені у Специфікаціях, або в заявці у разі поставки товару до укладання цього Договору.

Відповідно до п.3.1. договору загальна ціна цього Договору на момент його укладення складає: 110 040,00 грн у тому числі ПДВ у розмірі 18 340,00 грн.

Розрахунки проводяться наступним шляхом: продавець передає покупцю рахунок для оплати замовленої продукції. Покупець згідно рахунку в рамках Специфікації (Додатку), проводить платіж, умови оплати зазначаються в кожній Специфікації або в заявці у разі поставки Товару до укладання цього договору окремо. Оплата по Договору проводиться після проходження перевірки товаром ВТК, та 615 Військового представництва Міноборони України в разі його залучення, якщо інше не передбачено умовами договору (п.4.1. договору).

Відповідно до п.4.2. договору форма розрахунків безготівкова, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Продавця, вказаний в Договорі.

Згідно з п.4.3. договору днем оплати товару вважається день надходження грошових коштів на банківський рахунок Продавця.

Строк поставки партії товару буде вказано у кожній Специфікації або заявці у разі поставки Товару до укладання цього Договору окремо (п.5.1. договору).

Micцe поставки (передачі) партії товарів буде вказано в кожній Специфікації або заявці у разі поставки Товару до укладання цього Договору окремо (п.5.2. договору).

Відповідно до п.7.1. договору у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність передбачену цим Договором та чинним законодавством України.

У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань по Договору щодо оплати Товару Покупець сплачує Продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного (простроченого) зобов`язання, вираженого в гривнях за кожний день прострочення, у встановленому законом порядку (п.7.2 договору).

Згідно з п.8.1-8.3 договору сторони звільняються від відповідальності за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором у разі виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які не існували під час укладання Договору та виникли поза волею Сторін (аварія, катастрофа, пожежа, повінь, стихійне лихо, епідемія, епізоотія, війна, карантин тощо). Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), повинна не пізніше ніж протягом десяти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі. Доказом виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом.

Відповідно до специфікації №1 до договору №УЗ-21-604/2 від 04.07.2022 позивач зобов`язувався поставити товар на суму 110 040,00 грн. у тому числі ПДВ у розмірі 18 340,00 грн., з умовами оплати: 100% оплати протягом 30 банківських днів після поставки та проходження вхідного контролю на підприємстві Покупця, та підписання Договору.

Так, позивачем здійснено поставку товару на користь відповідача на загальну суму 110 040,00 грн., що підтверджується видатковою накладною від 04.07.2022 № 331, яка підписана сторонами, скріплена відбитками їх печаток та наявна в матеріалах справи у вигляді засвідченої копії.

Проте, вартість поставленого товару відповідачем не сплачена, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за Договором в сумі 110 040,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 Цивільного кодексу України).

Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України).

Отже, матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов договору купівлі-продажу позивач поставив відповідачеві товар на суму 110 040,00 грн, який відповідачем прийнятий без заперечень, проте не оплачений. Доказів протилежного відповідачем суду не надано.

Таким чином, факт наявності заборгованості у відповідача перед позивачем належним чином доведений, документально підтверджений та відповідачем не спростований, відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що позовна вимога про стягнення з відповідача основної заборгованості є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню повністю в сумі 110 040,00 грн.

При цьому, колегія суддів не приймає доводи відповідача про нікчемність спірного договору на підставі ст. 33 та 43 Закону України «Про публічні закупівлі» виходячи з наступного.

Згідно з ч. 6 ст. 33 Закону України «Про публічні закупівлі» (в редакції діючій на момент виникнення спірних правовідносин) замовник укладає договір про закупівлю з учасником, який визнаний переможцем процедури закупівлі, протягом строку дії його пропозиції, не пізніше ніж через 20 днів з дня прийняття рішення про намір укласти договір про закупівлю відповідно до вимог тендерної документації та тендерної пропозиції переможця процедури закупівлі. У випадку обґрунтованої необхідності строк для укладання договору може бути продовжений до 60 днів. У разі подання скарги до органу оскарження після оприлюднення в електронній системі закупівель повідомлення про намір укласти договір про закупівлю перебіг строку для укладання договору про закупівлю призупиняється.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про публічні закупівлі» договір про закупівлю є нікчемним у разі укладення договору з порушенням строків, передбачених частинами п`ятою і шостою статті 33 та частиною сьомою статті 40 цього Закону, крім випадків зупинення перебігу строків у зв`язку з розглядом скарги органом оскарження відповідно до статті 18 цього Закону.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Конкурсної документації ДП«ЗАВОД 410 ЦА» на закупівлю «Комплектуючі для літаків типу АН (44 поз)» дк 021:2015 Код 34731000-0 (Частини повітряних літальних апаратів) конкурс проводиться відповідно до вимог наказу ДП «Прозорро» від 19.03.2019 №10 (зі змінами та доповненнями) та внутрішніх нормативних документів, як допорогова закупівля, з метою максимальної економії та ефективності.

При цьому, у вказаній конкурсній документації передбачено, що закупівля не підпадає під дію Закону України «Про публічні закупівлі».

За вказаних обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відхилив доводи відповідача про нікчемність Договору. Так, суд першої інстанції зазначив, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, що закупівлі проведені відповідачем на підставі іншого нормативно-правового документа - наказу державного концерну "УКРОБОРОНПРОМ" від 29.09.2021 № 433 "Про внесення змін до Порядку закупівель підприємствами державного концерну "УКРОБОРОНПРОМ", затвердженого наказом концерну від 29.09.2021 № 333 (зі змінами), відповідно до якого такий порядок викладений в новій редакції. При цьому, такий порядок не передбачає нікчемності укладеного договору у випадку спливу двадцятиденного строку на його укладення.

Крім того, слід зазначити, що поведінка відповідача, який зазначив при оголошенні процедури закупівлі та під час прийняття товару, укладенні Договору, що дана закупівля не підпадає під дію Закону України «Про публічні закупівлі», проте після звернення позивача до суду із позовом про стягнення заборгованості з оплати такого товару почав стверджувати про недійсність Договору з підстав його невідповідності вказаному Закону не може бути визнана послідовною, добросовісною та розумною.

Внаслідок порушення зобов`язань відповідачем, позивач просив стягнути з відповідача пеню в сумі 27 886,85 грн.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити на користь кредитора пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Договором може бути визначено менший розмір пені (ч. 1, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

Разом з тим, відповідач просив зменшити розмір пені, заявлений позивачем до стягнення.

Приписами частини 1 статті 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Схоже правило міститься в частині 3 статті 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Приймаючи до уваги оголошення простою та призупинення дії трудових договорів з працівниками відповідно до наказів відповідача від 24.02.2022 № 45 від 24.03.2022 № 46, а також основну діяльність відповідача, як підприємства оборонно-промислового комплексу, що є стратегічно важливою діяльністю для забезпечення оборонних потреб держави в період дії воєнного стану, дана обставина, за висновками суду першої інстанції, з чим погоджується колегія суддів апеляційного суду, заслуговує на особливу увагу в розумінні приписів частини 1 статті 233 ГК України.

А тому суд першої інстанції обґрунтовано зменшив розмір пені до 1,00 грн.

Водночас, обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції доводи відповідача про форс-мажорні обставини.

Відповідач посилається на лист ТПП України від 28.02.2022 N2024/02.0-7.1, яким на підставі ст. 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні".

Разом з цим, незважаючи на те, що такий загальний офіційний лист щодо засвідчення форс-мажорних обставин стосується невизначеного кола осіб, це не означає, що такий лист звільняє від цивільно-правової відповідальності сторону договору. Зокрема, у будь-якому разі стороні необхідно буде довести, що зобов`язання невиконане саме у зв`язку з воєнними діями.

Порядок засвідчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) визначено в Законі України «Про торгово-промислові палати в Україні» (далі - Закон) та деталізовано в розділі 6 Регламенту (нова редакція) засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), затвердженого рішенням президії ТПП України від 18.12.2014 № 44(5) (далі - Регламент).

Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються виключно сертифікатом ТПП про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а не шляхом розміщення на веб-сайті ТПП загального офіційного листа від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1.

Згідно з ч. 1 ст. 617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

У п. 1 ч. 1 ст. 263 Цивільного кодексу України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов`язання, за умови, що остання не могла її передбачити або передбачила, але не могла її відвернути.

За змістом ч.2 ст. 218 Господарського кодексу України підставою для звільнення від відповідальності є тільки непереборна сила, що одночасно має ознаки надзвичайності та невідворотності.

Відповідач посилається як на підставу невиконання зобов`язань за договором купівлі-продажу військову агресію російської федерації проти України.

Водночас, ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Іншими словами, сама по собі військова агресія російської федерації проти України не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні.

Воєнний стан як обставина непереборної сили звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із ним обставин юридична чи фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання.

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 30.05.2022 у справі №922/2475/21.

Крім того в п.8.2-8.3 договору сторони погодили, що сторона, яка не може виконувати зобов`язання за цим договором унаслідок дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), повинна не пізніше ніж протягом десяти календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі. Доказом виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або іншим компетентним органом.

Проте, матеріали справи не містять доказів, що відповідач звернувся до позивача з відповідним листом про настання обставин непереборної сили в порядку, визначеному п.8.2-8.3 договору, що позбавило відповідача посилатись на такі обставини.

А тому відсутні підстави для звільнення відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язань за договором.

Положеннями частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідач не виконав своє грошове зобов`язання у строк, встановлений Договором, перевіривши розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, виконаний позивачем, колегія суддів погоджується, що заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 8 809,23 грн. та інфляційних втрат в сумі 31 961,09 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню повністю.

Отже, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача та приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди зі встановленими судом обставинами та до переоцінки доказів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі №910/5471/25 слід відмовити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 232-241, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

П О С Т А Н О В И В:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі №910/5471/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі №910/5471/25 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на скаржника.

4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 25.06.2025 у справі №910/5471/25.

5. Матеріали справи №910/5471/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням приписів п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 18.12.2025.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді С.А. Гончаров

О.М. Сибіга