19.12.2025Справа № 910/5914/25
Суддя Господарського суду міста Києва Нечай О.В., розглянувши
заяву Фізичної особи підприємця Сидоренка Миколи Володимировича
про розподіл судових витрат на правничу допомогу
у справі № 910/5914/25
за первісним позовом Фізичної особи підприємця Сидоренка Миколи Володимировича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )
до Фізичної особи підприємця Налесніковської Анни Віталіївни ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )
про стягнення 102 842,18 грн
та за зустрічним позовом Фізичної особи підприємця Налесніковської Анни Віталіївни ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 )
до Фізичної особи підприємця Сидоренка Миколи Володимировича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 )
про визнання недійсними пунктів договору
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором суборенди нежилих приміщень № СН0029 від 01.01.2024.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 19.05.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/5914/25, постановлено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання).
09.06.2025 до загального відділу діловодства Господарського суду міста Києва від ФОП Налесніковської А.В. надійшла зустрічна позовна заява до ФОП Сидоренка М.В., в якій просить суд визнати недійсними п. 5.12 Договору суборенди нежилих приміщень № СН0029 від 01.01.2024 в частині недійсності речення: «В такому разі, за фактичне користування Приміщенням Суборендарю нараховується суборендний платіж, визначений у п. 1.1. Договору, але у подвійному розмірі. Нарахування і суборендного платежу починає розраховуватись з наступного числа, що настає після закінчення дати дії Договору», а також п. 8.3 зазначеного договору.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 було прийнято зустрічний позов Фізичної особи підприємця Налесніковської Анни Віталіївни до Фізичної особи підприємця Сидоренка Миколи Володимировича про визнання недійсними пунктів договору до спільного розгляду з первісним позовом Фізичної особи підприємця Сидоренка Миколи Володимировича до Фізичної особи підприємця Налесніковської Анни Віталіївни про стягнення 102842,18 грн, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом, справу постановлено розглядати за правилами загального позовного провадження.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 первісний позов задоволено частково, стягнуто з Фізичної особи підприємця Налесніковської Анни Віталіївни на користь Фізичної особи підприємця Сидоренка Миколи Володимировича заборгованість у розмірі 40832,89 грн, неустойку в розмірі 26576,00 грн, штраф у розмірі 12249,87 грн, штраф за неповернення документів у розмірі 500,00 грн, пеню в розмірі 9576,20 грн, інфляційні втрати в розмірі 4748,92 грн, 3% річних у розмірі 1032,24 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2812,30 грн. В іншій частині первісного позову відмовлено. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 215,70 грн покладено на Фізичну особу підприємця Сидоренка Миколу Володимировича. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн покладено на Фізичну особу підприємця Налесніковську Анну Віталіївну.

07.12.2025 представником ФОП Сидоренка М.В. сформовано в системі Електронний суд заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу, яка 08.12.2025 зареєстрована в автоматизованій системі Діловодство спеціалізованого суду, відповідно до якої ФОП Сидоренко М.В. просить стягнути з ФОП Налесніковської А.В. на свою користь витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 58800,00 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву ФОП Сидоренка М.В. про розподіл судових витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступних висновків.

Частинами 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 3 статті 124 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

На виконання вимог процесуального закону, ФОП Сидоренко М.В. зазначив у попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, викладеному у первісному позові, що очікує понести у зв`язку із розглядом справи витрати на правову допомогу в розмірі 30000,00 грн.

При цьому, у відзиві на зустрічну позовну заяву ФОП Сидоренко М.В. також зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які він очікує понести у зв`язку із розглядом справи за зустрічним позовом, складає 20000,00 грн.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку, така заява залишається без розгляду.

ФОП Сидоренко М.В. до закінчення судових дебатів повідомив суд про намір подати докази на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката, відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, оскільки при ухваленні судового рішення в цій справі судом не було вирішено питання про всі судові витрати, понесені сторонами у зв`язку з розглядом цієї справи, наявні правові підстави для ухвалення додаткового рішення щодо розподілу витрат ФОП Сидоренка М.В. на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Водночас, за змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Натомість у частині п`ятій наведеної статті визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Так, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії/бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу адвоката ФОП Сидоренком М.В. надано належним чином засвідчені копії Договору про надання правничої допомоги №3 від 01.01.2025 (далі - Договір), Актів приймання-передачі наданих послуг №5 від 05.12.2025 на суму 34 800,00 грн та №6 від 05.12.2025 на суму 24 000,00 грн, а також відповідних рахунків на оплату.

Пунктом 4.1 Договору, укладеного між адвокатом Магратій Я.В. і ФОП Сидоренком М.В., визначено, що за послуги, що надаються адвокатом у відповідності із умовами даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у розмірі визначеному за домовленістю сторін. Розмір гонорару може обумовлюватись у додатковій угоді/акті приймання-передачі наданих послуг, що є невід`ємними додатками до договору, виходячи зі складності правового питання, справи, її тривалості, важливості питання, що вирішується для клієнта, фінансових можливостей та матеріального стану клієнта.

Вартість однієї години роботи адвоката встановлюється на рівні 1 200,00 грн (п. 4.3 Договору).

Пунктом 4.4 Договору передбачено, що гонорар сплачується адвокату протягом 30 робочих днів з моменту набрання рішенням суду законної сили.

За результатами наданих послуг адвокат і клієнт підписали Акт №5 від 05.12.2025 на суму 34800,00 грн, в якому зазначено види та обсяги послуг, які надавалися за первісним позовом, витрачений час на кожну окрему дію та загальний витрачений час (29 год.).

Окрім того, сторонами Договору складено та підписано Акт №6 від 05.12.2025 на суму 24000,00 грн, в якому зазначено види та обсяги послуг, які надавалися при розгляді зустрічного позову, витрачений час на кожну окрему дію та загальний витрачений час (20 год.).

Частиною шостою статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Судом встановлено, що копія заяви ФОП Сидоренка М.В. про розподіл судових витрат на правничу допомогу разом з долученими до неї доказами була направлена до електронного кабінету представника ФОП Налесніковської А.В. адвоката Караговніка А.Ю. 07.12.2025, що підтверджується Квитанцією про доставку документів №5292826.

Водночас, ФОП Налесніковська А.В. та її представник своїм правом на подання заперечень щодо розміру витрат ФОП Сидоренка М.В. на правничу допомогу не скористались.

Стаття 30 Закону України Про адвокатуру і адвокатську діяльність визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом статей 2, 11, 13 - 15 Господарського процесуального кодексу України при вирішенні спору, в тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання господарського судочинства, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій, з урахуванням меж заявлених вимог і заперечень та обсягу поданих доказів.

При вирішенні питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу в цій справі суд враховує висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, згідно з якими для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат і вирішуючи останнє суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність.

Надані ФОП Сидоренком М.В. докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правничу допомогу адвоката у зазначеному розмірі не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу саме в цьому розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Так, в частині витрат за Актом №5 від 05.12.2025 суд вважає відсутніми підстави для покладення на ФОП Налесніковську А.В. понесених ФОП Сидоренком М.В. витрат в частині зустрічі з клієнтом та обрання стратегії (2 год.), підготовки вимоги про сплату заборгованості (4 год.), з огляду на їх необґрунтованість.

У постанові Верховного Суду від 19.05.2022 у справі №824/152/21 викладено висновок про те, що такий вид робіт, як: аналіз документів, наданих замовником; розробка та узгодження стратегії захисту прав та інтересів замовника, аналіз мотивів судових рішень, є складовою роботи з підготовки позовної заяви / відзиву на апеляційну / касаційну скаргу.

Щодо іншої частини витрат ФОП Сидоренка М.В. суд зазначає наступне.

Відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком, реалізація якого є наслідком доведення стороною, яка заявляє клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, обставин необґрунтованості (не співмірності зі складністю справи, затраченим часом, ціною позову тощо) заявленого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою та дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим, суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18, від 08.04.2020 у справі №922/2685/19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі Схід/Захід Альянс Лімітед проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

З огляду на викладене, враховуючи обсяг та зміст наданих ФОП Сидоренком М.В. документів (заяв, клопотань, заперечень, пояснень), суд дійшов висновку, що представником ФОП Сидоренка М.В. завищено вартість наданих послуг, в тому числі й шляхом збільшення витрат часу на підготовку документів.

Так, в Акті №5 від 05.12.2025 зазначено про підготовку адвокатом Магратій Я.В. заперечень на клопотання про залучення третьої особи, на що адвокатом витрачено 4 години часу.

Суд зазначає, що адвокат зі стажем адвокатської діяльності понад 9 років не може готувати документ з процесуальних питань обсягом 2 сторінки протягом чотирьох годин. Розумним часом підготовки такого документу є 1 година.

Те саме стосується й відповіді на відзив на первісний позов (8 годин, 7 сторінок доводів позивача за первісним позовом). При цьому обґрунтованою та розумною є витрата адвокатом чотирьох годин на підготовку відповіді на відзив на первісний позов.

Також в Акті №6 від 05.12.2025 представник ФОП Сидоренка М.В. зазначає про підготовку відзиву на зустрічну позовну заяву (10 годин) та відзиву на зустрічну позовну заяву в новій редакції (8 годин).

При дослідженні матеріалів справи та ухваленні рішення судом встановлено, що зміна підстав позову позивачем за зустрічним позовом не була настільки суттєвою, щоб зумовити підготовку окремого документу адвокатом протягом восьми годин. При цьому частина заперечень, викладених у двох різних відзивах, є тотожними, а відтак суд дійшов висновку, що представником ФОП Сидоренка М.В. завищено час підготовки відзиву на зустрічну позовну заяву в новій редакції. Тому обґрунтованою та розумною є витрата трьох годин на підготовку зазначеної заяви по суті справи.

Відтак суд дійшов висновку, що обґрунтованою є витрата 16 годин часу на надання перелічених в Акті №5 послуг, що дорівнює 19 200,00 грн.

У свою чергу, на надання послуг, перелічених в Акті №6, адвокатом мало б бути витрачено не більше п`ятнадцяти годин часу, що дорівнює 18 000,00 грн.

Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, судові витрати підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Приймаючи до уваги викладене, оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, предметами первісного та зустрічного позовів та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, взявши до уваги невисокий рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для вирішення спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини принципи та виходячи із засад розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що розумними та обґрунтованими є витрати ФОП Сидоренка М.В. на професійну правничу допомогу за первісним позовом у розмірі 19200,00 грн та за зустрічним позовом у розмірі 18000,00 грн.

Відтак витрати ФОП Сидоренка М.В. на професійну правничу допомогу адвоката за первісним позовом в розмірі 19200,00 грн, відповідно до ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на ФОП Налесніковську А.В. пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 17832,27 грн. Інша частина витрат ФОП Сидоренка М.В. на професійну правничу допомогу в розмірі 16967,73 грн залишається за ФОП Сидоренком М.В..

У свою чергу, оскільки в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом було відмовлено повністю, суд дійшов висновку, що витрати відповідача за зустрічним позовом на правничу допомогу в розмірі 18000,00 грн підлягають стягненню з позивача за зустрічним позовом. Інша частина витрат відповідача за зустрічним позовом на професійну правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн залишається за відповідачем за зустрічним позовом.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Фізичної особи підприємця Сидоренка Миколи Володимировича про розподіл судових витрат на правничу допомогу№ 910/5914/25 задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи підприємця Налесніковської Анни Віталіївни ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи підприємця Сидоренка Миколи Володимировича ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 35832 (тридцять п`ять тисяч вісімсот тридцять дві) грн 27 коп.

3. В іншій частині заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного додаткового рішення.

Повне додаткове рішення складено 19.12.2025.

Суддя О.В. Нечай