ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
Господарський суд Донецької області у складі:
судді Фурсової С.М.
за участю секретаря судового засідання Сазонова В.С.
про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 1 451 686,06 гривень
за участю представників:
від позивачів: не з`явились
від відповідача: Аіріней Марія-Северина Северинівна
Р У Х С П Р А В И
Фастівська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області та Північного офісу Держаудитслужби звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вольт Постач» відповідно до якого просить:
- стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вольт Постач» на користь Виконавчого комітету Боярської міської ради грошові кошти у сумі 1 451 686,06 гривень перераховані за товар, який не поставлено відповідно до умов договору №190221ВКБМР від 26.02.2021.
Від представника Фастівської окружної прокуратури 21.11.2025 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви щодо сплати судового збору.
Представником Північного офісу Держаудитслужби 24.11.2025 через систему «Електронний суд» подано клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та клопотання про участь с судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке було задоволено відповідною ухвалою.
У зв`язку з проведенням Державним підприємством "Інформаційні судові системи" позапланових технічних робіт на об`єктах інформаційної інфраструктури судової влади України в період з 10-00 години 02.12.2025 мали місце труднощі з доступом та належним функціонуванням підсистеми відеоконференцзв`язку, з огляду на зазначене судове засідання в режимі відеоконференції не відбулось.
02.12.2025 від представника Північного офісу Держаудитслужби надійшло клопотання про проведення судового засідання без його участі.
У судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги, зазначив, що вважає що всі питання, визначені частиною другою статті 182 ГПК України, розглянуті, не заперечував проти переходу до стадії розгляду справи по суті.
Враховуючи, що строк на подання заяв по суті справи сплинув, судом здійснено усі можливі та достатні дії для реалізації учасниками справи своїх прав, а також для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про доцільність закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.
Ухвалою суду від 02.12.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті на 11.12.2025.
У судове засідання 11.12.2025 з`явився прокурор, підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Представник позивача2 брав участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги.
Відповідач участь свого представника в судовому засіданні не забезпечив, повідомлявся завчасно та належним чином.
Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався.
Відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.9 ст.165 ГПК України).
З огляду на те, що під час розгляду справи судом створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті заявлених вимог за наявними у ній матеріалами в даному судовому засіданні, оскільки їх цілком достатньо для правильної юридичної кваліфікації спірних правовідносин.
Розглянувши подані документи, дослідивши матеріали справи, господарський суд
Щодо наявності у Фастівської окружної прокуратури підстав для представництва інтересів держави в особі позивача 2 Південного офісу Держаудитслужби.
Відповідно до ч.ч.3-4 ст.53 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.
За змістом ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Положення п.3 ч.1 ст.1311 Конституції України відсилають до спеціального закону, яким мають бути визначені виключні випадки та порядок представництва прокурором інтересів держави в суді. Таким законом є Закон України «Про прокуратуру».
Законом України «Про прокуратуру» визначено правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України. Зокрема, за змістом статті 1 зазначеного Закону прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.
Відповідно до ч.1, абз.1 ч.3 та абз.1 ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді.
Отже, прокурор має право звернутися до господарського суду з позовом в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або в інтересах держави з позовом, в якому зазначено про відсутність органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, або з позовом в інтересах держави, зазначивши про відсутність у відповідного органу повноважень щодо звернення до господарського суду. При цьому у будь-якому разі наявність підстав для представництва інтересів держави має бути обґрунтована прокурором у позовній заяві відповідно до приписів наведених норм.
Аналіз положень ч.ч.3-4 ст.53 ГПК України у взаємозв`язку зі змістом ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках:
якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження;
у разі відсутності такого органу.
Перший «виключний випадок» передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.
У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.
Частиною 4 ст.7 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що рахункова палата, Антимонопольний комітет України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, здійснюють контроль у сфері публічних закупівель у межах своїх повноважень, визначених Конституцією та законами України. Органи, уповноважені здійснювати контроль у сфері закупівель, не мають права втручатися в проведення закупівель.
Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про публічні закупівлі» моніторинг процедури закупівлі здійснюють центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного фінансового контролю, та його міжрегіональні територіальні органи (далі органи державного фінансового контролю). Моніторинг процедури закупівлі здійснюється протягом проведення процедури закупівлі, укладення договору про закупівлю та його дії. Моніторинг процедури закупівлі не проводиться на відповідність тендерної документації вимогам частини четвертої статті 22 цього Закону.
Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» контроль за дотриманням законодавства у сфері закупівель, який згідно ст.2 цього Закону є одним з головних завдань органу державного фінансового контролю, здійснюється шляхом проведення моніторингу закупівлі у порядку, встановленому Законом України «Про публічні закупівлі», проведення перевірки закупівель, а також під час державного фінансового аудиту та інспектування.
Відповідно до п.10 ч.1 ст.10 Закону України «Про основні засади здійснення державного фінансового контролю в Україні» органу державного фінансового контролю надається право, зокрема, звертатися до суду в інтересах держави, якщо підконтрольною установою не забезпечено виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів.
Разом з тим, згідно з пп.пп.3, 4, 9 п.4 Положення про Державну аудиторську службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.02.2016 №43, Держаудитслужба відповідно до покладених на неї завдань: реалізує державний фінансовий контроль через здійснення, зокрема, перевірки закупівель; здійснює контроль, зокрема, за дотриманням законодавства про закупівлі; вживає в установленому порядку заходів до усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства та притягнення до відповідальності винних осіб, а саме: звертається до суду в інтересах держави у разі незабезпечення виконання вимог щодо усунення виявлених під час здійснення державного фінансового контролю порушень законодавства з питань збереження і використання активів; застосовує заходи впливу за порушення бюджетного законодавства, накладає адміністративні стягнення на осіб, винних у порушенні законодавства; передає в установленому порядку право охоронюваним органам матеріали за результатами державного фінансового контролю у разі встановлення порушень законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність або які містять ознаки корупційних діянь.
Відповідно до наказу Державної аудиторської служби України від 02.06.2016 №23 «Про затвердження положень про офіси Держаудитслужби та їх підрозділи» Північний офіс Держаудитслужби підпорядковується Держаудитслужбі та є її міжрегіональним територіальним органом.
Відповідно до ст.28 Закону України «Про центральні органи виконавчої влади» міністерства, інші центральні органи виконавчої влади та їх територіальні органи звертаються до суду, якщо це необхідно для здійснення їхніх повноважень у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.
На думку господарського суду з наведених положень законодавства випливає, що Північний офіс Держаудитслужби міг самостійно звернутися до суду з заявленими позовними вимогами.
У листі №57/1-3878вих-25 від 30.07.2025 прокурор повідомив Північний офіс Держаудитслужби про існування порушення інтересів держави від укладення додаткових угод №№1-12 до договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №190221ВКБМР/30 від 26.02.2021 та просив самостійно вжити заходів щодо захисту інтересів держави.
У листі №262627-17/5386-2025 від 15.08.2025 Північний офіс Держаудитслужби повідомив про те, що взяв до уваги інформацію, викладену в листі прокуратури та не реалізував своє право на звернення до суду.
Суд зауважує, що сам факт незвернення Південного офісу Держаудитслужби з заявленим позовом до суду свідчить про те, що вказаний орган неналежно виконує свої повноваження відносно вжиття відповідних заходів щодо визнання недійсними додаткових угод № 1 від 29.03.2021, № 2 від 28.05.2021, № 3 від 12.07.2021, № 4 від 06.08.2021, № 5 від 26.08.2021, № 6 від 30.08.2021, № 7 від 30.08.2021, № 8 від 30.09.2021, № 9 від 29.10.2021, № 10 від 29.10.2021, № 11 від 24.11.2021, № 12 від 30.11.2021 до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №190221ВКБМР/30 від 26.02.2021 та стягнення 1 451 686,06 гривень.
Викладене відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, наведеним у постанові від 15.10.2019 (справа №903/129/18), які в силу положень ч.4 ст.236 ГПК України враховуються судом при виборі і застосуванні норм права.
Вимога щодо попереднього повідомлення Північного офісу Держаудитслужби про намір звернутися до суду за захистом інтересів держави з відповідним позовом виконана прокурором, що підтверджується повідомленням №57/1-4605вих-25 від 18.09.2025.
За таких обставин господарський суд погоджується з твердженням прокурора, що позивачем2 не вжито заходів, спрямованих на визнання недійсними додаткових угод № 1 від 29.03.2021, № 2 від 28.05.2021, № 3 від 12.07.2021, № 4 від 06.08.2021, № 5 від 26.08.2021, № 6 від 30.08.2021, № 7 від 30.08.2021, № 8 від 30.09.2021, № 9 від 29.10.2021, № 10 від 29.10.2021, № 11 від 24.11.2021, № 12 від 30.11.2021 до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №190221ВКБМР/30 від 26.02.2021 та стягнення 1 451 686,06 гривень, і наявність у даному випадку підстав для представництва прокурором інтересів держави у відповідності до ст.23 Закону України «Про прокуратуру».
Щодо наявності підстав для представництва Фастівською окружною прокуратурою інтересів держави в особі Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області.
Згідно зі ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Статтею 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста.
Згідно зі ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно зі ст.327 Цивільного кодексу України у комунальній власності перебуває майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Частинами 3, 5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Згідно з п.23 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях селищної ради вирішуються такі питання як розгляд прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.
Джерелом фінансування спірної закупівлі у даній справі фактично є кошти, що належать на праві спільної власності Боярській територіальній громаді в особі виконавчого комітету Боярської міської ради, що підтверджується листом Управління казначейської служби України у Києво-Святошинському районі від 28.08.2024 №02-05-06/815.
Великою Палатою Верховного Суду у справі № 905/1907/21 винесено постанову від 21.06.2023, в якій зазначено, що суд погоджується з тим, що використання коштів місцевого бюджету становить суспільний інтерес та стосується прав та інтересів великого кола осіб (у нашому випадку - мешканців Боярської територіальної громади). Завданням органу місцевого самоврядування є забезпечення раціонального використання майна та інших ресурсів, що перебувають у комунальній власності. Неефективне витрачання коштів місцевого бюджету, зокрема шляхом укладення підконтрольним органу місцевого самоврядування виконавчим органом незаконних правочинів, може порушувати економічні інтереси територіальної громади (п. 8.47 Постанови).
Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що Рада є особою, уповноваженою на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальної громади, інтереси якої є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням коштів місцевого бюджету, а тому є належним позивачем у цій справі. Схожі висновки викладені у постановах КГС ВС від 22.12.2022 у справі № 904/123/22, від 26.10.2022 у справі № 904/5558/20 (підпункти 5.50, 5.51) та від 21.12.2022 у справі № 904/8332/21 (пункт 33) (п. 8.47 Постанови).
Оскільки власником майна є Боярська міська територіальна громада в особі виконавчого комітету Боярської міської ради, яка фінансує і контролює діяльність виконавчого комітету, а також зобов`язана контролювати виконання місцевого бюджету, зокрема законність та ефективність використання коштів місцевого бюджету за договорами поставки електричної енергії, Виконавчий комітет Боярської міської ради уповноважений вживати заходи щодо захисту інтересів територіальної громади, в тому числі представницького характеру, а тому є належним позивачем у цій справі.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19, зробила висновок, що коли повернення майна (коштів) стороні правочину не відновлює права позивача, який не є стороною правочину, суд може застосувати інший, крім реституції, ефективний спосіб захисту порушеного права в межах заявлених позовних вимог. Керуючись зазначеною постановою Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 09.08.2023 у справі № 924/1283/21, керуючись висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 22.09.2022 у справі № 125/2157/19, зробив наступний правовий висновок:
Якщо позивачем у справі є розпорядник бюджетних коштів, то його правовий статус, повноваження, відповідальність визначаються положеннями Бюджетного кодексу України та Порядком складання, розгляду, затвердження та основними вимогами до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2002 № 228 (далі - Порядок № 228).
Так, абз. 1, 2 п. 5 Порядку № 228 визначено, що установам можуть виділятися бюджетні кошти тільки за наявності затверджених кошторисів, планів асигнувань загального фонду бюджету, планів надання кредитів із загального фонду бюджету, планів спеціального фонду. Установи мають право брати бюджетні зобов`язання витрачати бюджетні кошти на цілі та в межах, установлених затвердженими кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.
За змістом абз. 2 п. 43 Порядку № 228, розпорядники мають право провадити діяльність виключно в межах бюджетних асигнувань, затверджених кошторисами, планами асигнувань загального фонду бюджету, планами надання кредитів із загального фонду бюджету, планами спеціального фонду.
Згідно з ч. 4 ст. 48 Бюджетного кодексу України зобов`язання, взяті учасником бюджетного процесу без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом та законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), не вважаються бюджетними зобов`язаннями (крім витрат, що здійснюються відповідно до ч. 6 цієї статті) і не підлягають оплаті за рахунок бюджетних коштів. Взяття таких зобов`язань є порушенням бюджетного законодавства. Витрати бюджету на покриття таких зобов`язань не здійснюються.
Згідно зі ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Звертаючись з позовом в інтересах виконавчого комітету Боярської міської ради прокурор виходив з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 5 Бюджетного кодексу України, бюджетна система України складається з державного бюджету та місцевих бюджетів.
Відповідно до ч.1 ст. 22 Бюджетного кодексу України за обсягом наданих повноважень розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.
Пунктом 3 частини 2 статті 22 Бюджетного кодексу України встановлено, що головними розпорядниками бюджетних коштів за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети можуть бути виключно місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.
Відповідно до ч. 5 ст. 22 Бюджетного кодексу України головний розпорядник бюджетних коштів отримує бюджетні призначення шляхом їх затвердження у рішенні про місцевий бюджет; приймає рішення щодо делегування повноважень одержувачами бюджетних коштів, розподіляє та доводить до них у встановленому порядку обсяги бюджетних асигнувань; затверджує кошториси розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня (плани використання бюджетних коштів одержувачів бюджетних коштів), якщо інше не передбачено законодавством; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне. результативне i цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі; здійснює управління бюджетними коштами у межах встановлених йому бюджетних повноважень, забезпечуючи ефективне, результативне і цільове використання бюджетних коштів, організацію та координацію роботи розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня та одержувачів бюджетних коштів у бюджетному процесі.
Згідно з п. 2.4 Порядку бухгалтерського обліку окремих активів та зобов`язань бюджетних установ та внесення змін до деяких нормативно-правових актів з бухгалтерського обліку бюджетних установ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 02.04.2014 № 372, суми коштів, які надходять у поточному бюджетному періоді на реєстраційні, спеціальні реєстраційні рахунки, відкриті в органах Казначейства, або поточні рахунки, відкриті в установах банків (крім власних надходжень), як повернення дебіторської заборгованості, яка виникла у попередніх бюджетних періодах, перераховуються до доходів загального фонду відповідного бюджету.
Так, Фастівською окружною прокуратурою, в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», направлено на адресу виконавчого комітету Боярської міської ради лист (запит) №57-4192 вих-24 від 21.08.2024 щодо виявлених порушень інтересів держави та вжиття заходів реагування.
Листом виконавчого комітету Боярської міської ради вих. № 02-10/5306-24 від 28.08.2024 повідомлено, про те, що заходи щодо визнання недійсними додаткових угод про внесення змін до договору №190221ВКБМР/30/30 від 26.02.2021 та стягнення грошових коштів не вживалися. Враховуючи вищевикладене, саме Виконавчий комітет Боярської міської ради є органом, який наділений повноваженнями щодо розпорядження коштами місцевого бюджету та контролю їх використанням - остання є належним позивачем у справі.
Разом з цим, виконавчий комітет Боярської міської ради, будучи обізнаним щодо існування вищевказаних порушень, своєчасно не вжив заходи із захисту інтересів держави та стягнення з ТОВ «Вольт Постач» грошових коштів, що безпідставно перераховані за договором поставки, хоча прокурор у порядку вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» повідомив про встановлені порушення вимог діючого законодавства у бюджетній сфері щодо неналежного виконання умов вищевказаного Договору.
Крім того, відповідно до ч.1 ст.26 Бюджетного кодексу України, саме на виконавчий комітет Боярської міської ради як головного розпорядника коштів місцевого бюджету покладено контроль за дотриманням бюджетного законодавства, спрямований на забезпечення ефективного і результативного управління бюджетними коштами. Оскаржувані додаткові угоди укладено протягом 2021 року. Разом з тим, протягом 4 років виконавчим комітетом Боярської міської ради не вживались жодні заходи з метою повернення безпідставно перерахованих грошових коштів.
На думку господарського суду з наведених положень законодавства випливає, що Виконавчий комітет Боярської міської ради мав можливість самостійно звернутись до суду із позовом до відповідача з вимогами про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 29.03.2021, № 2 від 28.05.2021, № 3 від 12.07.2021, № 4 від 06.08.2021, № 5 від 26.08.2021, № 6 від 30.08.2021, № 7 від 30.08.2021, № 8 від 30.09.2021, № 9 від 29.10.2021, № 10 від 29.10.2021, № 11 від 24.11.2021, № 12 від 30.11.2021 до Договору про постачання (закупівлю) електричної енергії №190221ВКБМР/30 від 26.02.2021 та стягнення 1 451 686,06 гривень.
Вимога щодо попереднього повідомлення Боярської міської ради про намір звернутися до суду за захистом інтересів держави з позовом про визнання недійсними вказаних додаткових угод та стягнення 1 451 686,06 гривень виконана прокурором, що підтверджується повідомленням №57/1-4606вих-25 від 18.09.2025.
За результатами відкритих торгів за № UA-2021-01-19-002063-b між Виконавчим комітетом Боярської міської ради (далі Споживач, позивач1) та ТОВ «Вольт Постач» (далі Постачальник, відповідач) укладено договір №190221ВКБМР/30 від 26.02.2021 щодо постачання електричної енергії у період 01.03.2021 до 31.12.2021 в обсязі 2000000 кВт*год, за ціною 1,94 гривень за одиницю, на загальну суму 3 880 000 гривень, в тому числі ПДВ 646 666,67 гривень.
За умовами договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії, згідно з умовами цього Договору (п.2.1). Назва предмета закупівлі за цим Договором - електрична енергія (ДК 021:2015:09310000-5- електрична енергія) (далі - товар або електрична енергія).
Визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в Комерційній пропозиції, що є додатком № 2 до цього Договору (п.5.2 Договору).
Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором (п.5.3 Договору).
Обсяг проданої споживачу електроенергії визначається ОСР (операторами системи розподілу), та підтверджується шляхом підписання Сторонами до 10 числа місяця наступного за розрахунковим відповідного акта купівлі-продажу електричної енергії / акта приймання- передачі електричної енергії (п.5.4 Договору).
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.5.5 Договору).
Згідно пункту 1 Комерційної пропозиції визначено, що ціна електричної енергії становить 1,94 грн. за 1 кВт*год, з урахуванням ПДВ.
Зазначена ціна (тариф) включає в себе складові витрат: закупівлю електроенергії на ринку, тариф на послугу з передачі, вартість послуг Постачальника пов`язаних з постачанням електричної енергії та ПДВ, яке нараховують відповідно до податкового законодавства України та враховують у складі ціни.
Не врахована Постачальником вартість окремих послуг (витрат) не сплачується Споживачем окремо, а витрати на їх виконання вважаються врахованими у загальній ціні Договору і відшкодуванню не підлягають.
Відповідно до п.4 Комерційної пропозиції Споживач здійснює оплату послуг з розподілу електричної енергії безпосередньо Оператору системи розподілу.
Ціна електричної енергії має зазначатися Постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.3).
Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п.5.4).
Оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем за фактично спожиту активну електричну енергію за минулий розрахунковий період протягом 30 календарних днів з дня отримання рахунку (п.5.6)
Пунктами 13.1 та 13.3. Договору передбачено, що у разі необхідності внесення змін та доповнень до цього Договору кожна із Сторін має право звернутися до іншої з відповідною пропозицією. Пропозицію щодо внесення змін до Договору може зробити кожна із Сторін Договору. Пропозиція щодо внесення змін до договору має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін до договору. Обмін інформацією щодо внесення змін до Договору здійснюється у письмовій формі шляхом взаємного листування.
Усі зміни та доповнення до цього Договору оформлюються письмово та підписуються уповноваженими особами обох Сторін, шляхом укладення відповідних додаткових угод.
Згідно з п.14.5.2 Договору істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, зокрема, збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. (Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії).
Зміна ціни за одиницю товару (електричної енергії) допускається за умови надання Стороною, яка пропонує зміни, документального підтвердження факту коливання ціни електричної енергії на ринку в торговій зоні Об`єднаної енергетичної системи України (далі - ОЕС України), а саме документи про факт та динаміку зміни ціни товару на ринку електричної енергії станом на поточний період порівняно з періодом укладення Договору (місяця підписання останньої Додаткової угоди до Договору про зміну ціни одиниці товару) через коливання ціни на електричну енергію на ринку.
Документальним підтвердженням факту коливання ціни електричної енергії на ринку або визначеному сегменті ринку може бути довідка, видана відповідною уповноваженою організацією, зокрема, але не виключно, ДП «Держзовнішінформ», Торгово-промисловою палатою, тощо.
Висновки щодо коливання ціни на ринку мають бути зроблені на підставі оприлюднених в розділі «Аналітичні матеріали» веб-сайту ДП «Оператор ринку» даних щодо загального показника середньозваженої ціни електричної енергії на РДН та ВДР, що склалася на ринку електричної енергії в торговій зоні ОЕС України за відповідний поточний період, у порівнянні з середньозваженою ціною електричної енергії на РДН та ВДР за аналогічний по розміру поточний період, в якому укладено Договір (підписано останню Додаткову угоду до Договору про зміну ціни одиниці товару).
Споживач має право відмовитись від зміни ціни у випадках, якщо Постачальником не надано належне документальне підтвердження підвищення ціни, передбачене цим пунктом.
Згідно п. 14.1. Договору, цей Договір набирає чинності з дати підписання Сторонами і укладається на строк до 31 грудня 2021 року.
29.03.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду №1, якою у зв`язку із збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%), Сторони домовилися внести зміни до пункту п. 3.4. Договору, та викласти його наступним чином: « 3.4. Обсяг електричної енергії становить - 1 848 886,8557487 кВт/год».
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «01» березня 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №1 від 29.03.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» №03/21-30 від 19.03.2021 та довідка Торгово-промислової палати України №648/08.0-7.3 від 10.03.2021, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за лютий 2021 року становила 1632,56 грн/мВт*год без ПДВ (1959,072 з ПДВ), а станом на 01.03.2021 - 1 753,19 грн/мВт*год без ПДВ (2103,828 з ПДВ, відповідно до даних веб-сайту ДП «Оператор ринку»).
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «21» травня 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №2 від 28.05.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 30.04.2021 № 04/21-84 та довідка Торгово-промислової палати України від 28.04.2021 № 1212/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за першу декаду квітня 2021 року становила 1325,16 грн/мВт*год без ПДВ (1590,192 з ПДВ) та за другу декаду квітня 2021 року 1520,96 грн/мВт*год без ПДВ (1825,152 з ПДВ).
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «22» липня 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №3 від 12.07.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 01.07.2021 № 07/21-06 та довідка Торгово-промислової палати України від 24.06.2021 № 1720/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за другу декаду червня 2021 року становила 1409,96 грн/мВт*год без ПДВ (1503,828 з ПДВ) та за другу декаду травня 2021 становила 1253,19 грн/мВт*год без ПДВ (1503,828 з ПДВ), тобто згідно вказаної довідки ціна збільшилася на 12,51%.
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «01» серпня 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №4 від 06.08.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 02.08.2021 № 08/21-03 та довідка Торгово-промислової палати України від 26.07.2021 № 1985/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за першу декаду липня 2021 року становила 1055,60 грн/мВт*год без ПДВ (1266,72 з ПДВ) та за другу декаду липня 2021 становила 1554,71 грн/мВт*год без ПДВ (1865,652 з ПДВ), тобто згідно вказаної довідки ціна збільшилася на 47, 28%.
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «02» серпня 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №5 від 26.08.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 17.08.2021 № 08/21-87 та довідка Торгово-промислової палати України від 10.08.2021 № 2110/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за першу декаду липня 2021 року становила 1055,60 грн/мВт*год без ПДВ (1266,72 з ПДВ) та за третю декаду липня 2021 становила 1623,28 грн/мВт*год без ПДВ (1947,936 з ПДВ), тобто згідно вказаної довідки ціна збільшилася на 53,78%.
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «03» серпня 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №6 від 30.08.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 25.08.2021 № 08/21-155 та довідка Торгово-промислової палати України від 13.08.2021 № 2157/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за першу декаду липня 2021 року становила 1055,60 грн/мВт*год без ПДВ (1266,72 з ПДВ) та за першу декаду серпня 2021 становила 2127,10 грн/мВт*год без ПДВ (2552,52 з ПДВ), тобто згідно вказаної довідки ціна збільшилася на 101%.
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «04» серпня 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №7 від 30.08.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 25.08.2021 № 08/21-156 та довідка Торгово-промислової палати України від 13.08.2021 № 2156/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за другу декаду липня 2021 року становила 1554,71 грн/мВт*год без ПДВ (1865,65 з ПДВ) та за першу декаду серпня 2021 становила 2127,19 грн/мВт*год без ПДВ (2552,52 з ПДВ), тобто згідно вказаної довідки ціна збільшилася на 36,82%.
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «01» вересня 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №8 від 30.09.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 17.09.2021 № 09/21-49 та довідка Торгово-промислової палати України від 17.09.2021 № 2438/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за третю декаду серпня 2021 року становила 2034,14 грн/мВт*год без ПДВ (2440,96 з ПДВ) та за першу декаду вересня 2021 становила 2217,07 грн/мВт*год без ПДВ (2660,48 з ПДВ), тобто згідно вказаної довідки ціна збільшилася на 8,99%.
29.10.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду №9, якою у зв`язку із збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%) та Довідки ТПП України №2374/08.0-7.3 від 19.10.2021, Сторони домовилися внести зміни до пункту п. 3.4. Договору, та викласти його наступним чином: « 3.4. Обсяг електричної енергії становить - 1 123 228,466 кВт/год».
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «01» жовтня 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №9 від 29.10.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 21.10.2021 № 10/21-85 та довідка Торгово-промислової палати України від 19.10.2021 № 2734/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за першу декаду вересня 2021 року становила 2217,07 грн/мВт*год без ПДВ (2660,48 з ПДВ) та за першу декаду жовтня 2021 становила 2568,15 грн/мВт*год без ПДВ (3081,78 з ПДВ), тобто згідно вказаної довідки ціна збільшилася на 15,84%.
29.10.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду №10, якою у зв`язку із збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%) та Довідки ТПП України №2823/08.0-7.3 від 25.10.2021, Сторони домовилися внести зміни до пункту п. 3.4. Договору, та викласти його наступним чином: « 3.4. Обсяг електричної енергії становить - 1 030 769,125 кВт/год».
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «02» жовтня 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди від 29.10.2021 №10 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 26.10.2021 № 10/21-155 та довідка Торгово-промислової палати України від 25.10.2021 № 2823/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за другу декаду вересня 2021 року становила 2208,60 грн/мВт*год без ПДВ (2650,32 з ПДВ) та за другу декаду жовтня 2021 становила 2841,95 грн/мВт*год без ПДВ (3410,34 з ПДВ), тобто згідно вказаної довідки ціна збільшилася на 28,68%.
24.11.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду №11, якою у зв`язку із збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%) та Довідки ТПП України №3044/08.0-7.3 від 15.11.2021, Сторони домовилися внести зміни до пункту п. 3.4. Договору, та викласти його наступним чином: « 3.4. Обсяг електричної енергії становить - 945 192,190 кВт/год».
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «01» листопада 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №11 від 24.11.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 16.11.2021 № 11/21-128 та довідка Торгово-промислової палати України від 15.11.2021 № 3044/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за третю декаду вересня 2021 року становила 2260,88 грн/мВт*год без ПДВ (2713,056 з ПДВ) та за третю декаду жовтня 2021 становила 2913,95 грн/мВт*год без ПДВ (3496,74 з ПДВ), тобто згідно вказаної довідки ціна збільшилася на 28,89%.
30.11.2021 між сторонами укладено Додаткову угоду №12, якою у зв`язку із збільшенням вартості електричної енергії, відповідно до п.2 ч.5 ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі» (збільшення ціни за одиницю товару не більше ніж на 10%) та Довідки ТПП України №3140/08.0-7.3 від 22.11.2021, Сторони домовилися внести зміни до пункту п. 3.4. Договору, та викласти його наступним чином: « 3.4. Обсяг електричної енергії становить 866 102,950 кВт/год».
Додаткова угода набирає чинності з дати її підписання, при цьому Сторони дійшли згоди, що зменшення обсягів закупівлі з урахуванням збільшення вартості електричної енергії починає діяти з «02» листопада 2021 року, і діє до 31 грудня 2021 року, а в частині оплати - до повного взаєморозрахунку (п.3).
Підставою для укладення Додаткової угоди №12 від 30.11.2021 став лист ТОВ «Вольт Постач» від 24.11.2021 № 11/21-225 та довідка Торгово-промислової палати України від 12.11.2021 № 3140/08.0-7.3, відповідно до якої середньозважена ціна електричної енергії у торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» (РДН ОЕС) за першу декаду жовтня 2021 року становила 2568,15 грн/мВт*год без ПДВ (3081,74 з ПДВ) та за першу декаду листопада 2021 становила 3374,95 грн/мВт*год без ПДВ (1052,34 з ПДВ), тобто згідно вказаної довідки ціна збільшилася на 31,42%.
31.12.2021 сторони уклали Додаткову угоду №13, якою продовжили строк дії Договору до 31.03.2022.
На виконання вказаних умов договору про постачання електричної енергії споживачу №190221ВКБМР/30 від 26.02.2021 та додаткових угод до нього ТОВ «Вольт Постач» передало, а Виконавчий комітет Боярської міської ради отримав електричну енергію: у березні 2021 року 179 244 кВт*год на суму 376 154,29 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії №193 від 31.03.2021; у квітні 2021 року 172 696 кВт*год на суму 362 412,91 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії №288 від 30.04.2021; у травні 2021 року 76 706 кВт*год на суму 163 109,84 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії №378 від 31.05.2021; у червні 2021 року 84 536 кВт*год на суму 184 043,33 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії №471 від 30.06.2021; у липні 2021 року 72 640 кВт*год на суму 160 281,54 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії №560 від 31.07.2021; у серпні 2021 року 69 701 кВт*год на суму 207 602,89 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії №654 від 31.08.2021; у вересні 2021 року 118 938 кВт*год на суму 377 345,08 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії №732 від 30.09.2021; у жовтні 2021 року 142 307 кВт*год на суму 534 247,20 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії №860 від 31.10.2021; у листопаді 2021 року 161 801 кВт*год на суму 722 821,07 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії №936 від 30.11.2021; у грудні 2021 року 179 575 кВт*год на суму 804 467,27 гривень, що підтверджується актом приймання-передачі електричної енергії №1046 від 22.12.2021.
Прокурор вважає, що за передану електричну енергію у березні-грудні 2021 року в обсязі 1 258 144 кВт*год. споживач сплатив 3 892 485,42 гривень, замість 2 440 799,36 гривень за ціною 1,94 грн з ПДВ за 1 кВт*год, передбачених первісними умовами договору, а тому переплата за товар складає 1 451 686,06 гривень.
Указав, що зміни до договору №190221ВКБМР/30 від 26.02.2021 внесені на підставі довідок Торгово-промислової палати України, які фактично не містять жодного підтвердження коливання вартості електричної енергії та не є належним документальним обґрунтуванням зростання ціни, а тому укладення додаткових угод №№1-12, внаслідок яких ціна за одиницю товару збільшилась на 161,5%, суперечить приписам ст.41 Закону України «Про публічні закупівлі», а самі додаткові угоди підлягають визнанню недійсними.
Зазначені обставини стали підставою для звернення прокурора в інтересах держави в особі позивачів з даним позовом до суду.
Дослідивши матеріали справи на підставі приписів чинного законодавства, суд виходить з наступного.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про публічні закупівлі», чинного станом на дату укладення договору, договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.
Основні вимоги до договору про закупівлю та внесення змін до нього визначені статтею 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Так, умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі (ч.4).
Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків: 1) зменшення обсягів закупівлі, зокрема з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника; 2) збільшення ціни за одиницю товару до 10 відсотків пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії; 3) покращення якості предмета закупівлі, за умови що таке покращення не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 4) продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, у тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю; 5) погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку; 6) зміни ціни в договорі про закупівлю у зв`язку зі зміною ставок податків і зборів та/або зміною умов щодо надання пільг з оподаткування - пропорційно до зміни таких ставок та/або пільг з оподаткування; 7) зміни встановленого згідно із законодавством органами державної статистики індексу споживчих цін, зміни курсу іноземної валюти, зміни біржових котирувань або показників Platts, ARGUS регульованих цін (тарифів) і нормативів, що застосовуються в договорі про закупівлю, у разі встановлення в договорі про закупівлю порядку зміни ціни; 8) зміни умов у зв`язку із застосуванням положень частини шостої цієї статті (ч.5).
Дія договору про закупівлю може бути продовжена на строк, достатній для проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі на початку наступного року в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в початковому договорі про закупівлю, укладеному в попередньому році, якщо видатки на досягнення цієї цілі затверджено в установленому порядку (ч.6).
Виходячи з викладених положень однією із істотних умов договору про закупівлю є ціна.
З матеріалів справи вбачається, що 26.02.2021 сторони уклали договір №190221ВКБМР/30 про постачання електричної енергії споживачу за результатами закупівлі UA-2021-01-19-002063-b, в обсязі 2000000 кВт*год загальною вартістю 3 880 000 гривень з ПДВ, що відповідає умовам тендерної пропозиції замовника.
Протягом 2021 року до вказаного договору вносилися зміни шляхом укладення таких додаткових угод:
У матеріалах справи також наявні листи відповідача, адресовані позивачу, в яких зазначалося про необхідність зміни договірної ціни у зв`язку з об`єктивним коливанням ціни на електричну енергію в бік збільшення, та експерті висновки Торгово-промислової палати України, надані на підтвердження цього.
Також, відповідно до наявних у матеріалах справи актів приймання-передачі електроенергії та платіжних доручень протягом строку дії договору позивач отримав від відповідача електричну енергію в загальному обсязі 1 258 144 кВт/год, сплативши за неї 3 892 485,42 гривень.
Касаційним господарським судом неодноразово викладено правову позицію (постанови Верховного Суду від 13 квітня 2023 року у справі № 908/653/22, від 07 вересня 2022 року у справі № 927/1058/21, від 22 червня 2022 року у справі № 917/1062/21, від 07 грудня 2022 року у справі № 927/189/22), відповідно до якої метою передбаченого статтею 41 Закону № 922-VIII регулювання, а саме закріплення можливості сторін змінити умови укладеного договору про закупівлю шляхом збільшення ціни за одиницю товару до 10 %, є запобігання ситуаціям, коли внаслідок істотної зміни обставин укладений договір стає вочевидь невигідним для постачальника. При цьому обмеження 10 % застосовується як максимальний ліміт щодо зміни ціни, визначеної в договорі, незалежно від того, як часто відбуваються такі зміни (кількість підписаних додаткових угод).
Так, відповідно до частини першої статті 41 Закону № 922-VIII договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.
Згідно із частиною першою статті 628, статтею 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 632 ЦК України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. Зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом. Зміна ціни в договорі після його виконання не допускається.
За частиною другою статті 189 Господарськогокодексу України (на момент виникнення спірних правовідносин) ціна є істотною умовою господарського договору.
Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
Згідно із частинами третьою, четвертою статті 653 ЦК України у разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Згідно із частинами першою, другою статті 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки.
Відповідно до частини четвертої статті 41 Закону №922-VIII умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.
Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадку збільшення ціни за одиницю товару до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку у разі коливання ціни такого товару на ринку за умови, що така зміна не призведе до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю, - не частіше ніж один раз на 90 днів з моменту підписання договору про закупівлю. Обмеження щодо строків зміни ціни за одиницю товару не застосовується у випадках зміни умов договору про закупівлю бензину та дизельного пального, газу та електричної енергії.
Із системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України та Закону №922-VIII вбачається, що ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається.
Зміна ціни товару в бік збільшення до передачі його у власність покупця за договором про закупівлю можлива у випадку збільшення ціни такого товару на ринку, якщо сторони договору про таку умову домовились. Якщо сторони договору про таку умову не домовлялись, то зміна ціни товару в бік збільшення у випадку зростання ціни такого товару на ринку можлива, лише якщо це призвело до істотної зміни обставин, в порядку статті 652 ЦК України, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.
У будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору. Тобто під час дії договору про закупівлю сторони можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення за наявності умов, встановлених у статті 652 ЦК України та пункті 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII, проте загальне збільшення такої ціни не повинно перевищувати 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі.
В іншому випадку не досягається мета Закону №922-VIII, яка полягає в забезпеченні ефективного та прозорого здійснення закупівель, створенні конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобіганні проявам корупції в цій сфері та розвитку добросовісної конкуренції, оскільки продавці з метою перемоги можуть під час проведення процедури закупівлі пропонувати ціну товару, яка нижча за ринкову, а в подальшому, після укладення договору про закупівлю, вимагати збільшити цю ціну, мотивуючи коливаннями ціни такого товару на ринку.
Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові №922/2321/22 від 24.01.2024.
Щодо суті позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно із частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою статті 203 цього Кодексу.
Частиною третьою статті 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно із частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.
Відповідно до частини першої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Як слідує із встановлених обставин справи, 26.02.2021 сторони уклали договір №190221ВКБМР/30 про постачання електричної енергії споживачу за результатами закупівлі UA-2021-01-19-002063-b, в обсязі 2000000 кВт*год загальною вартістю 3 880 000 гривень з ПДВ, що відповідає умовам тендерної пропозиції замовника.
За цим договором відповідач протягом періоду з 01 березня по грудень 2021 року щоденно постачав, а позивач приймав та споживав електричну енергію.
29 березня 2021 року сторони підписали Додаткову угоду №1, якою змінили ціну електричної енергії, яка вже була продана позивачу та спожита ним з 01 березня 2021 року. Отже, товар, поставлений відповідачем до 29 березня 2021 року, був не тільки прийнятий позивачем у власність, а й спожитий.
Як виснувала вище Велика Палата Верховного Суду, ціна товару є істотною умовою договору про закупівлю. Зміна ціни товару в договорі про закупівлю після виконання продавцем зобов`язання з передачі такого товару у власність покупця не допускається відповідно до частини третьої статті 632 ЦК України.
Крім того, суд зазначає, що внесення змін до договору є правомірним лише у випадку документального підтвердження коливання ціни на товар у період з моменту укладення договору (попередньої додаткової угоди) до моменту укладення додаткової угоди.
Наведене узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13.10.2020 у справі №912/1580/18, згідно з яким існування обставин, які є підставою для зміни ціни товару, повинні бути доведені належними та допустимими доказами та такі коливання ціни товару на ринку повинні бути наявні саме на момент внесення таких змін.
Крім того, Підставами внесення відповідних змін до договору стали листи Торгово-промислової палати України від 08.02.2021 №308/08.0-7.3, У вказаних листах зазначено, що ними надаються консультативно-аналітичні довідки щодо середньозваженої ціни електричної енергії, яка визначена та оприлюднена на сайті ДП «Оператор ринку».
Частинами 1, 2 ст.73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Частиною 1 ст.76 ГПК України встановлено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Згідно з ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З аналізу довідки Торгово-промислової палати №648/08.0-7.3 від 10.03.2021 слідує, що вона містить консультаційно-аналітичну інформацію щодо середньозваженої ціни електричної енергії, яка визначена та оприлюднена на сайті ДП «Оператор ринку», носить фактографічно-інформаційний характер, не враховує умов договорів та контрактів. У довідці вказано, що інформація вважається досить вірогідною, але ТПП України не може гарантувати факт її достовірності.
Так, згідно довідки, якою керувалися сторони під час укладення Додаткової угоди №1 від 29.03.2021 зазначено, що середньозважена ціна електричної енергії в торговій зоні ОЕС України на ринку «на добу наперед» за лютий 2021 року становила становила 1632,56 грн/мВт*год без ПДВ (1959,072 з ПДВ), а станом на 01.03.2021 - 1 753,19 грн/мВт*год без ПДВ (2103,828 з ПДВ), відповідно до даних веб-сайту ДП «Оператор ринку»).
Однак, вказана довідка не підтверджує коливання ціни у період між укладанням договору (26.02.2021) та внесенням змін до нього Додатковою угодою №1 (29.03.2021).
З огляду на вище викладене, сторонами документально не підтверджено та не обґрунтовано наявність підстав для підвищення ціни за одиницю товару з моменту укладення договору №190221ВКБМР/30 від 26.02.2021 до моменту укладення Додаткової угоди №1 від 29.03.2021, що також свідчить про невідповідність такої додаткової угоди положенням п. 2 ч. 5 ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі».
Так само вказаними додатковими угодами змінювалась ціна електричної енергії, яка вже була продана позивачу та спожита ним до їх укладення.
Водночас, як зазначено вище Велика Палата Верховного Суду виснувала, що відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону №922-VIII ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами при укладенні договору за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору.
Ураховуючи викладене, суд вважає, що додаткові угоди №1-12 до договору №190221ВКБМР/30 про постачання електричної енергії споживачу від 26.02.2021 суперечать наведеним вище нормам ЦК України та Закону №922-VIII, тому підлягають визнанню недійсними.
Щодо вимоги прокурора про стягнення з відповідача 1 451 686,06 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 669 ЦК України визначено, що кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні.
Відповідно до ч.1 ст.670 ЦК України у випадку, якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.
Велика Палата Верховного Суду у пункті 82 постанови від 24.01.2024 у справі №922/2321/22 зазначила, що грошові кошти (різниця між ціною за одиницю товару передбачена договором і додатковою угодою) є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Згідно з п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.
Оскільки зазначені додаткові угоди №1-12 є недійсними та не породжують правових наслідків, правовідносини між позивачем1 та відповідачем щодо ціни електричної енергії, поставленої за договором №190221ВКБМР/30 про постачання електричної енергії споживачу від 26.02.2021, мали регулюватись Додатком №2 «Комерційна пропозиція», підписаним сторонами при укладенні зазначеного договору, згідно з яким ціна за одиницю електричної енергії складає 1,94 грн за 1 кВт/год з ПДВ.
За договором №190221ВКБМР/30 про постачання електричної енергії споживачу від 26.02.2021 відповідачем було поставлено 1 258 144 кВт/год електричної енергії. Отже, вартість поставленої відповідачем електричної енергії мала становити 2 440 799,36 гривень. Проте, позивач1 за вказаний обсяг спожитої електричної енергії сплатив відповідачу 3 892 485,42 гривень.
Розмір переплати становить 1 451 686,06 гривень.
Таким чином, грошові кошти в сумі 1 451 686,06 гривень є такими, що були безпідставно одержані відповідачем, підстава їх набуття відпала, а тому відповідач зобов`язаний їх повернути позивачу, що відповідає приписам статей 216, 1212 ЦК України.
Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до приписів статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.
Керуючись статтями 12, 13, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
Позовні вимоги Фастівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Виконавчого комітету Боярської міської ради Київської області та Північного офісу Держаудитслужби до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вольт Постач» про визнання додаткових угод недійсними та стягнення 1 451 686,06 гривень задовольнити.
Видати накази після набрання рішенням законної сили.
Згідно із статтею 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.
У судовому засіданні 11.12.2025 проголошено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.
Повний текст рішення складено та підписано 16.12.2025.

Суддя С.М. Фурсова