ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.12.2025 Справа № 914/1856/25

За позовом Заступника керівника Франківської окружної прокуратури м.Львова в інтересах держави в особі позивача Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, м.Львів

до відповідача 1: Товариства з обмеженою відповідальністю Авалон Грін, м.Львів

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Профіт-Торг, м.Львів

за участі третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Львівської міської ради, м.Львів

про стягнення 4548066,33 грн безпідставно збережених коштів пайової участі.

Суддя Ділай У.І.

Секретар Ю.І.Кохановська

За участю представників:

Від прокуратури: Н.І.Цинайко

Від позивача: О.П.Шмотолоха - представник

Від відповідача-1: І.Б.Легуцький - представник

Від відповідача-2: Р.М.Береза - представник

Від третьої особи: О.П.Шмотолоха - представник

У судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2025, справу №914/1856/25 розподілено судді У.І.Ділай.

Ухвалою від 18.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.07.2025.

Ухвалами від 15.07.2025 та від 09.09.2025 підготовче засідання відкладено.

Ухвалою від 23.09.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.10.2025.

Ухвалами від 21.10.2025, від 04.11.2025, від 25.11.2025 розгляд справи відкладено.

У судовому засіданні від 02.12.2025 оголошено перерву до 11.12.2025.

Представники прокуратури, позивача та третьої особи в судовому засіданні 11.12.2025 підтримали позов, з підстав наведених у позовній заяві та з посиланням на матеріали справи.

У судовому засіданні 11.12.2025 представники відповідачів заперечили проти позову.

У процесі розгляду матеріалів справи суд

встановив:

Франківською окружною прокуратурою м. Львова проведено вивчення законності в сфері дотримання містобудівного законодавства, зокрема щодо повноти та своєчасності сплати пайових внесків на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

Так, окружною прокуратурою з Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради отримано листа №2301-вих-169801 від 26.11.2024 з Переліком об`єктів введених в експлуатацію упродовж 2021-2023 років та 1 півріччя 2024 року про здійснення представництва інтересів держави в суді в особі Львівської міської ради у справах про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі.

У п.87 долученого Переліку вказано, про замовників - ТзОВ «Авалон Грін», ТзОВ «Профіт-Торг», якими не сплачено кошти пайової участі внаслідок будівництва вищевказаного будинку№7 по вул.Зеленій,204 у м.Львові.

За обставинами цієї справи, 01.06.2018 виконавчим комітетом прийнято рішення № 588 «Про затвердження містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва на будівництво ТзОВ «Профіт-Торг» багатоквартирного житлового будинку (будинок № 7 на генплані; секції 7.1, 7.2) з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом зі знесенням існуючих будівель на вул. Зеленій, 204» (будинок № 7 на генплані; секції 7.1, 7.2).

24.09.2019 Інспекцією ДАБК у м. Львові зареєстровано дозвіл на виконання будівельних робіт №ЛВ48.

Згідно з Сертифікатом про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №ЛВ51, виданого Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю та зареєстрованого в ЄДЕССБ 02.12.2021 прийнято в експлуатацію багатоквартирний житловий будинок (будинок №7 на генплані; секції 7.1,7.2) з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на вул.Зеленій,204 у м.Львові (замовники: ТзОВ «Авалон Грін», ТзОВ «Профіт-Торг»). Вказане будівництво здійснювалось на підставі дозволу Інспекції ДАБК у м.Львові №ЛВ48 від 24.09.2019 та згідно затверджених рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради №588 від 01.06.2018 містобудівних умов та обмежень для проектування об`єкта будівництва.

Цільове призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :02:003:0055 та :02:003:0057, на яких здійснено будівництво - для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку.

Земельна ділянка з кадастровими номерами :02:003:0055 перебувала в оренді ТзОВ «Профіт-Торг» на підставі договору оренди землі від 05.04.2017, укладеного Львівською міською радою (зареєстрований в ЛМР 05.04.2017 за №С-4402), строком на 5 років, до 26.12.2021. У подальшому 24.12.2021 між вищевказаними сторонами укладено додаткову угоду за № С-4876 про продовження договору оренди землі на той самий строк.

Земельна ділянка з кадастровим номером :02:003:0057 перебувала в оренді ТзОВ «Профіт-Торг» на підставі договору оренди землі від 05.04.2017 (зареєстрований в ЛМР 05.04.2017 №С-4403), строком на 5 років до 26.12.2021. У подальшому 24.12.2021 між вищевказаними сторонами укладено додаткову угоду за № С-4877 про продовження договору оренди землі на той самий строк.

За змістом Сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів №ЛВ51, будівництво розпочато: 24.09.2019, завершено: 31.08.2021, строк ведення об`єкта в експлуатацію 01.12.2021. Одночасно, вказано, що кошти пайової участі не сплачено з врахуванням п.13 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» №132-IX від 20.09.2019 (отримано з порталу ЄДЕССБ).

Згідно з технічної інвентаризації - загальна площа квартир у будинку становить 9073,9 м.кв.

За розпорядженням голови райадміністрації №398 від 06.07.2021 та розпорядженням №01 від 05.01.2022 «Про присвоєння об`єктам нерухомого майна адрес 204 «Г» та 204 «Д» на вул. Зеленій у м.Львові».

До позовної заяви прокуратурою також долучено: заяву ТзОВ «Авалон Грін» та ТзОВ «Профіт-Торг» по Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м.Львові про видачу дозволу на виконання будівельних робіт по вищевказаному об`єкту (зареєстрована в ЦНАП ЛМР №2-28622/АП-Л-0006 від 17.09.2019); дозвіл Інспекції ДАБК у м.Львові №ЛВ 48 від 24.09.2019, виданий замовникам ТзОВ «Авалон Грін» та ТзОВ «Профіт-Торг» на будівництво багатоквартирного житлового будинку (будинок №7 на генплані: секції 7.1,72) з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом із знесенням існуючих будівель на вул.Зеленій,204 (м.Львів); Акт готовності об`єкта до експлуатації від 01.12.2021, підписаний замовниками директорами ТзОВ «Авалон Грін» та ТзОВ «Профіт-Торг»; Сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єкту №ЛВ51, виданий 02.12.2021 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю.

Прокуратура звернула увагу, що ухвалою Львівської міської ради від 26.12.2019 №6098 «Про порядок поступлення коштів для створення і розвитку інфраструктури м. Львова протягом 2020 року», а саме п.2 (пп.2.1.,2.2.,2.2.1.,2.2.2.) встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у м. Львові перераховують до міського бюджету м. Львова кошти для створення і розвитку інфраструктури м. Львова. Розмір пайової участі для нежитлових будівель та споруд становить 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта; житлових будинків становить 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування. Згідно п.2.3.1. замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до департаменту економічного розвитку із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта з техніко-економічними показниками. Департамент економічного розвитку протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва (п.2.4.). Пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію. Кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова. Інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації (п.2.6-2.8).

При прийнятті вищевказаної ухвали, втратила чинність ухвала ЛМР від 03.04.2008 №1697 «Про порядок залучення коштів інвесторів (замовників, забудовників) на розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Львова» (із змінами внесеними ухвалою ЛМР від 09.07.2009 №2779 «Про внесення змін до ухвали міськради від 03.04.2008 №1697»).

Також втратила чинність затверджена вказаною ухвалою Методика розрахунку розміру пайового внеску замовників у створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м.Львова, у розділі 2 якої було визначено особливості розрахунку розміру пайового внеску при окремих видах будівництва, а саме при будівництві житлових будинків з вбудовано-прибудованими приміщеннями та підземними паркінгами тощо.

Відповідно до листа Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради №2301-вих-69752 від 12.05.2025, «Профіт-Торг» не зверталось із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва «багатоквартирного житлового будинку (будинок № 7 на генплані; секції 7.1, 7.2) з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом зі знесенням існуючих будівель» та не подавало документи, що підтверджують вартість будівництва даного об`єкту, техніко-економічні показники об`єкта та, як наслідок, не сплатило пайовий внесок до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію.

Також у вказаному листі позивач повідомив, що договір про пайову участь від 07.11.2017 №223 укладений при будівництві житлового комплексу на вул.Зеленій,204 (у 6 черг: будинки №№1-6) з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та паркінгом, сплачено пайовий внесок за 6 будинків , т.ч. будинок №5 2 734 075,58 грн, будинок № 6 3 257 020,23 грн.

Департаментом економічного розвитку здійснено розрахунок суми несплаченого пайового внеску за житловий будинок №7 площею 9 073,90 кв. м загальної площі квартир у будинку згідно із інформацією, зазначеною замовником будівництва в Сертифікаті про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. На дату введення об`єкта в експлуатацію показник опосередкованої вартості спорудження житла для Львівської області встановлено 15 044 грн/кв.м, який затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України 16.12.2021 №337 (розраховані станом на 01.10.2021). Величина пайового внеску складає: 15 044 грн х 9 073,90 кв.м х 0,02 = 2 730 155,03 грн.

Окрім того, прокуратура звернула увагу, що в межах земельної ділянки з кадастровим номером :02:003:0055 знаходиться нежитлова будівля літ.Б-1, загальною площею 74,4 м.кв. (трансформаторна підстанція), яка перебуває у власності ПАТ «Львівобленерго» на підставі договору купівлі-продажу від 30.06.2020, укладеного з ТзОВ «Авалон Грін», посвідченого приватним нотаріусом та зареєстрованого в реєстрі за номером 3129 (вул.Зелена,204 ж у м.Львові). Трансформаторну підстанцію прийнято в експлуатацію на підставі Сертифікату №ЛВ81, виданого Інспекцією ДАБК у м.Львові 30.09.2019 замовнику ТОВ «Авалон Грін» (інформація з ДРРП 429447855). Будівництво вищевказаної трансформаторної підстанції здійснено замовниками в межах земельної ділянки, на якій збудовано житловий комплекс, відчужено ПАТ «Львівобленерго», відповідно підстав для зменшення суми пайового внеску на суму її кошторисної вартості немає.

Щодо визначення позивачем у справі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради прокуратура повідомила, що ухвалою Львівської міської ради №1081 від 09.07.2021 затверджено Положення про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, відповідно до якого до повноважень департаменту економічного розвитку віднесено відтермінування (розтермінування) сплати пайового внеску та проведення перерахунку згідно з діючими договорами про пайову участь за зверненнями замовника/забудовника до прийняття об`єкта містобудування в експлуатацію. Отже, Департамент економічного розвитку Львівської міської ради уповноважений на представництво інтересів територіальної громади у таких спорах Львівською міською радою .

Спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань передбачених законодавством України. Відтак, прокуратура подала позов до відповідачів про стягнення солідарно 2 730 155,03 грн пайового внеску.

Крім того, в порядку ст. 625 ЦК України за період з 03.12.2021 по 12.05.2025 позивач нарахував 1 536 069,54 грн інфляційних втрат та 281 841,76 грн 3% річних.

В обґрунтуванні наявності підстав для представництва та необхідність захисту інтересів держави прокуратура зазначила, що місцеві інтереси знаходяться у тісному зв`язку із загальнодержавними, характеризуються взаємозалежністю та взаємо доповненням. Як наслідок, у разі порушення економічних (матеріальних) інтересів місцевого самоврядування, порушуються й інтереси держави в цілому. Відтак, внаслідок не отримання коштів місцевим бюджетом щодо пайової участі порушуються інтереси територіальної громади та держави в цілому. Отже, незважаючи на очевидний характер порушень з боку відповідачів, володіючи інформацією про допущені порушення, позивач не вживав жодних заходів щодо стягнення коштів пайового внеску в примусовому порядку в суді

Відповідач-1 заперечив проти позову, зазначивши таке.

Згідно з аналізом норм Закону Про регулювання містобудівної діяльності (в редакції, чинній на час отримання дозволів на будівництво) до дати прийняття об`єкта в експлуатацію відповідач мав право на звернення до органу місцевого самоврядування про укладення договору в добровільному порядку, а відповідно, прийняття об`єкта в експлуатацію є граничним строком виконання зобов`язання із пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту. Отже, протягом дії норми ст.40 вказаного Закону у відповідача не виникало зобов`язань щодо сплати пайової участі розвитку інфраструктури населеного пункту, а отже правовідносин на які покликається прокурор в позовній заяві, як на підставу своїх позовних вимог не існувало.

Пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» визначено, що ця норма застосовується лише до договорів, які підписані до 01.01.2020. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми, що втратила чинність. Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають.

Відповідач-1 заперечив проти позову, зазначивши таке.

Відповідачами не було укладено договору то договірних правовідносин не існувало, а в силу положень п. 6 ч. 4 ст.40 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності"(в редакції, чинній на час отримання дозволу на будівництво) та підпункту 2 частини 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» такі правовідносини не виникали. Саме тому у відповідачів не виникало зобов`язань щодо пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту ні на підставі Договору, ні на підставі Закону, а отже правовідносин на які покликається прокурор в позовній заяві, як на підставу своїх позовних вимог не існувало.

Також відповідач-2 заперечив проти розрахунку суми пайового внеску. Так, позивач здійснюючи відповідний розрахунок взяв до уваги дату прийняття об`єкта в експлуатацію і як наслідок показник опосередкованої вартості спорудження житла у Львівській області, що затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України 16.12.2021 №337, який становить 15 044 грн. Втім, такий підхід до розрахунку вважаємо необґрунтованим, натомість в спірних правовідносинах підлягає застосуванню підхід в рамках якого моментом виникнення обов`язку зі сплати пайового внеску слід вважати крайню дату для звернення замовником будівництва з пропозицією укласти договір про пайову участь - 10.01.2020.

За твердженням відповідача-2 при розрахунку розміру пайової участі підлягає застосуванню показник опосередкованої вартості спорудження житла у Львівській області у розмірі 12504 грн/кв.м, встановлений наказом Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 02.12.2019 за № 286, "Про показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (розраховані станом на 01 жовтня 2019 року)"", який був чинний на момент виникнення обов`язку по сплаті пайової участі.

Львівська міська рада підтримала позов прокуратури.

При прийнятті рішення суд виходив з наступного.

Щодо права прокуратури на звернення до суду з даним позовом, суд враховує наступне.

Як встановлено судом та не заперечено сторонами Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради, за наявності підстав, не вжито заходів щодо захисту інтересів держави з метою надходження коштів до місцевого бюджету.

Відповідно до частин третьої - п`ятої статті 53 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України), у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Підставою для звернення з даним позовом до суду прокурором вказано те, що наслідком несплати коштів є ненадходження коштів до місцевого бюджету України, що, на думку прокуратури, суттєво порушує інтереси держави, а тому є підставою для звернення до суду з позовом на захист інтересів держави в особі Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

При цьому, судом встановлено, що до моменту звернення прокурора з даним позовом до господарського суду, а також після подання прокурором позову, Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради не зверталася до суду з позовом про стягнення несплаченого пайового внеску територіальній громаді.

Таким чином, дії позивача: Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради свідчать саме про пасивність поведінки останнього, який, розуміючи порушення інтересів територіальної громади та маючи відповідні повноваження для їх захисту, за відповідним захистом не звертався.

Відповідно до частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.

Таким чином, "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справу № 806/1000/17).

У справі, що розглядається, прокурор обґрунтував наявність "інтересів держави" несплатою коштів відповідачем та ненадходженням коштів до Державного бюджету України.

Водночас пункт 3 частини першої статті 131-1 Конституції передбачає можливість представництва прокурором інтересів держави у виключних випадках.

Аналіз частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Перший "виключний випадок" передбачає наявність органу, який може здійснювати захист інтересів держави самостійно, а другий - відсутність такого органу. Однак підстави представництва інтересів держави прокуратурою у цих двох випадках істотно відрізняються.

У першому випадку прокурор набуває право на представництво, якщо відповідний суб`єкт владних повноважень не здійснює захисту або здійснює неналежно.

"Не здійснення захисту" виявляється в усвідомленій пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень - він усвідомлює порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" виявляється в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною.

"Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який серед іншого включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду.

Оцінюючи підстави для звернення прокурора з даним позовом, судом проаналізовано поведінку органу місцевого самоврядування. Про порушення в частині несплати пайового внеску департамент знав ще до того, як орган прокуратури звертався з запитами для встановлення підстав для представництва. Отже, протягом досить тривалого часу (розумного строку) Департамент економічного розвитку Львівської міської ради знав про порушення його прав та не звертався до суду за захистом таких, що є підставою вважати, що позивач не здійснив захисту інтересів територіальної громади.

За таких обставин, господарський суд приходить до висновку, що в даному випадку прокурор підставно звернувся до суду в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування та належним чином обґрунтував порушення інтересів держави, необхідність їх захисту та неналежного здійснення такого захисту позивачем.

Предмет у цій справі є стягнення із забудовників коштів пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту у зв`язку зі здійсненням будівництва у період з 24.09.2019 (отримання дозволу на виконання будівельних робіт) та введенням в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта у грудні 2021 року.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності регламентовані Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», що спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовником будівництва визначається фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву.

Згідно із частиною першою статті 2 цього Закону плануванням і забудовою територій є діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, розроблення містобудівної та проектної документації, будівництво об`єктів; реконструкцію існуючої забудови та територій; створення та розвиток інженерно-транспортної інфраструктури.

До 01.01.2020 відносини щодо участі замовника будівництва у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту врегульовувалися приписами статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За умовами частини другої статті 40 зазначеного Закону України замовник будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки у відповідному населеному пункті, зобов`язаний взяти участь у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пайова участь у розвитку інфраструктури населеного пункту відповідно до частини третьої статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» полягає у перерахуванні замовником до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку зазначеної інфраструктури.

Величина пайової участі у розвитку інфраструктури населеного пункту визначається у договорі, укладеному з органом місцевого самоврядування (відповідно до встановленого органом місцевого самоврядування розміру пайової участі у розвитку інфраструктури), з урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта, визначеної згідно з будівельними нормами, державними стандартами і правилами. Договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту укладається не пізніше ніж через 15 робочих днів з дня реєстрації звернення замовника про його укладення, але до прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (частини п`ята, дев`ята статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», чинної на момент виникнення спірних правовідносин).

Зі змісту статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» випливає, що у наведених у цьому Законі випадках перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту є обов`язком, а не правом забудовника, який виникає на підставі положень закону, а положення договору лише визначають суму, що належить до перерахування. Тому укладення в таких випадках договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, який опосередковує відповідний платіж, було обов`язковим на підставі закону.

Як встановлено судом договір про сплату коштів пайової участі між департаментом та відповідачами у строк до 01.01.2020 не укладений.

Водночас відсутність укладеного договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту не усуває зобов`язання забудовника сплатити визначені суми, при цьому таке зобов`язання повинно бути виконане до прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію і спір у правовідносинах щодо сплати таких сум може виникнути лише щодо їх розміру. Саме така правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 23.05.2024 у № 915/149/23, в межах якої також розглядався позов Прокурора в інтересах держави в особі Міськради про стягнення грошових коштів пайової участі за відсутності укладеного між сторонами договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту.

Набуття чинності 01.01.2020 Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким статтю 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виключено, також не скасовує обов`язку по сплаті пайової участі у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту.

У пункті 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» передбачено, що договори про сплату пайової участі, укладені до 01.01.2020, є дійсними та продовжують свою дію до моменту їх повного виконання.

За змістом Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» і Прикінцевих та перехідних положень до нього з 01.01.2020 у замовників будівництва відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту. Водночас договори про пайову участь, укладені до 01.01.2020 є дійсними та такими, що продовжують свою дію до моменту їх виконання.

Згідно зі статтею 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Зовнішнім виразом зміни правового регулювання суспільних відносин є процес втрати чинності одними нормами та/або набуття чинності іншими.

Так, при набранні чинності новою нормою права передбачається розповсюдження дії цієї норми на майбутні права і обов`язки, а також на правові наслідки, які хоча й випливають із юридичних фактів, що виникли під час чинності попередньої норми права, проте настають після набрання чинності новою нормою права.

Водночас зміна правових норм і врегульованих ними суспільних відносин не завжди збігаються. У певних випадках після скасування нормативного акта має місце його застосування компетентними органами до тих відносин, які виникли до втрати ним чинності та продовжують існувати у подальшому. Такі правовідносини є триваючими. При цьому триваючі правовідносини повинні виникнути під час дії норми права, що їх регулює, та існувати після втрати нею чинності.

Стаття 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», яка була чинною до 01.01.2020, визначала зобов`язання замовника будівництва, який має намір щодо забудови земельної ділянки, шляхом перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, де здійснюється будівництво, у строк до прийняття об`єкта в експлуатацію. Прийняття об`єкта в експлуатацію є строком, з якого вважається, що забудовник порушує зазначені зобов`язання. Одночасно з прийняттям об`єкта в експлуатацію відповідно до частини другої статті 331 ЦК України забудовник стає власником забудованого об`єкта, а відтак, і правовідносини забудови земельної ділянки припиняються.

Аналізуючи правову природу цих правовідносин, можна зробити висновок, що з моменту завершення будівництва та прийняття новозбудованого об`єкта в експлуатацію правовідносини забудови припиняються, тому не можна вважати, що на них поширюються положення статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» після втрати нею чинності.

Крім того, пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» визначено, що ця норма права застосовується лише до договорів, які підписані до 01.01.2020. Саме у цьому випадку правовідносини з оплати участі в інфраструктурі населеного пункту є триваючими та до них можуть застосовуватись положення норми права, що втратила чинність.

Якщо ж договори під час дії цієї норми укладено не було, то немає підстав вважати, що такі правовідносини виникли та тривають (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19).

Таким чином, починаючи з 01.01.2020, передбачений до цього статтею 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» обов`язок замовників забудови земельної ділянки у населеному пункті щодо необхідності укладення договору про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту, перестав існувати.

Разом з тим законодавцем під час внесення змін до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (шляхом виключення статті 40 вказаного Закону на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні») було чітко встановлено, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (абзац другий пункт 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні») у таких розмірах та порядку:

розмір пайової участі становить (якщо менший розмір не встановлено рішенням органу місцевого самоврядування, чинним на день набрання чинності цим Законом):

- для нежитлових будівель та споруд - 4 відсотки загальної кошторисної вартості будівництва об`єкта;

- для житлових будинків - 2 відсотки вартості будівництва об`єкта, що розраховується відповідно до основних показників опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України, затверджених центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну житлову політику і політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування;

замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, до якої додаються документи, які підтверджують вартість будівництва об`єкта. Орган місцевого самоврядування протягом 15 робочих днів з дня отримання зазначених документів надає замовнику будівництва розрахунок пайової участі щодо об`єкта будівництва;

пайова участь сплачується виключно грошовими коштами до прийняття відповідного об`єкта будівництва в експлуатацію;

кошти, отримані як пайова участь, можуть використовуватися виключно для створення і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури відповідного населеного пункту;

інформація щодо сплати пайової участі зазначається у декларації про готовність об`єкта до експлуатації або в акті готовності об`єкта до експлуатації.

Порядок пайової участі замовника будівництва, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», був впроваджений законодавцем для:

(1) об`єктів будівництва, зведення яких розпочато у попередні роки, однак які станом на 01.01.2020 не були введені в експлуатацію, а договори про сплату пайової участі між замовниками та органами місцевого самоврядування до 01.01.2020 не були укладені;

(2) об`єктів, будівництво яких розпочате у 2020 році.

У вказаних двох випадках, враховуючи вимоги підпунктів 3, 4 абзацу другого пункту 2 розділу ІІ «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», замовник будівництва зобов`язаний протягом 10 робочих днів після початку будівництва об`єкта звернутися до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, а також сплатити пайову участь грошовими коштами до прийняття цього об`єкта в експлуатацію.

Системний аналіз зазначених норм та обставин дає підстави для висновку, що у випадку, якщо замовниками зазначених об`єктів будівництва не буде дотримано передбаченого Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» обов`язку щодо перерахування до відповідного місцевого бюджету коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту (пайової участі) саме до дати прийняття таких об`єктів в експлуатацію, то, враховуючи викладені у постанові від 14.12.2021 у справі № 643/21744/19 висновки Великої Палати Верховного Суду, належним та ефективним способом захисту є звернення в подальшому органов місцевого самоврядування (в інтересах якого у цій справі діє Прокурор і питання про участь якого у цій справі скаржником не оскаржується) з позовом до замовників будівництва про стягнення безпідставно збережених грошових коштів пайової участі на підставі статті 1212 ЦК України.

Наведене свідчить про те, що норми абзаців першого та другого пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» не перебувають у взаємозв`язку та не є взаємодоповнюючими.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постановах від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 20.02.2024 у справі № 910/20216/21 та від 23.05.2024 у справі № 915/149/23.

За обставинами цієї справи, будівництво відповідачами багатоквартирного житлового будинку з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом було розпочато 24.09.2019 та станом на 01.01.2020 такий об`єкт не був введений в експлуатацію.

02.12.2021 Інспекцією державного архітектурно-будівельною контролю України на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації від 01.12.2021 видано ТОВ «Авалон Грін» та ТОВ «Профіт-Торг» сертифікат, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта (черги, окремого пускового комплексу) проектній документації та підтверджує його готовність до експлуатації.

Таким чином, враховуючи, що виконання будівельних робіт з будівництва об`єкта розпочалося до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», відповідач зобов`язаний був у період з початку будівельних робіт і до 01.01.2020 звернутися до Міськради із заявою про укладення договору про пайову участь, до якої додати документи, що підтверджують кошторисну вартість будівництва об`єкта та очікувати від Міськради відповідного розрахунку та примірника договору.

Наведене відповідає правовій позиції, викладеній Верховним Судом у постанові від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21.

Натомість відповідачі як замовники будівництва до органу місцевого самоврядування із заявою про укладення договору про пайову участь не зверталися, відповідно такий договір між сторонами не укладений, та, як наслідок, грошові кошти до місцевого бюджету відповідачем не сплачені, що свідчить про порушення ТОВ «Авалон Грін» та ТОВ «Профіт-Торг» норми статті 40 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» щодо обов`язкової участі замовників будівництва у розвитку інфраструктури населеного пункту, яка на момент початку побудови об`єкта і до 01.01.2020 була чинною.

При цьому, враховуючи, що у цій справі будівництво об`єкта розпочате у 2019 році, абзац другий пункту 2 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» визначив обов`язок (за винятком передбачених підпунктом 2 цього абзацу випадків) щодо перерахування замовником об`єкта будівництва до відповідного місцевого бюджету пайової участі (коштів для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту) до прийняття такого об`єкта в експлуатацію.

Разом з тим усупереч зазначеним вимогам законодавства щодо містобудівної діяльності відповідачі до департаменту протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва не зверталися.

Верховний Суд у постановах від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22 та від 15.08.2024 у справі № 914/2145/23 зазначив, що відсутність звернення замовника будівництва з відповідною заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва на виконання вимог підпункту 3 абзацу 2 пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні» та ненадання ним передбачених цією нормою документів, не є перешкодою для самостійного визначення органом місцевого самоврядування розміру пайової участі на підставі наявних у нього документів із доведенням під час розгляду справи їх обґрунтованості.

Така позиція підтримана Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.07.2022 у справі № 910/9548/21, від 13.12.2022 у справі № 910/21307/21, від 07.09.2023 у справі № 916/2709/22, від 19.02.2025 у справі № 903/468/24, від 20.05.2025 у справі № 915/476/24.

Підсумовуючи викладене, господарський суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заявлених безпідставно збережених коштів відповідно до статті 1212 ЦК України, оскільки матеріали справи підтверджують наявність у відповідача обов`язку щодо сплати пайової участі у зв`язку з будівництвом першої черги об`єкта на підставі пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», який відповідачем не був виконаний.

Згідно з пунктом 5 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Розрахунок пайової участі за об`єктом «Багатоквартирний житловий будинок (будинок №7 на генплані; секції 7.1,7.2) з вбудовано-прибудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом на вул.Зеленій,204 у м.Львові» (15 044 грн х 9 073,90 кв.м х 0,02 = 2 730 155,03 грн) здійснено з урахуванням Закону № 132-ІХ, Акту готовності об`єкта до експлуатації, який створено 01.12.2021, Сертифіката про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта № ЛВ51 від 02.12.2021, наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 16.12.2021 № 337, яким затверджено показники опосередкованої вартості спорудження житла за регіонами України (15044 грн. у Львівській області).

Такий розрахунок є обґрунтованим, арифметично правильним та таким, що відповідає приписам підпункту 1 абзацу 2 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

З огляду на встановлені вище обставини, враховуючи положення пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" №132-IX та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 № 411/1415, а також приписи ст.1212 Цивільного кодексу України, суд зазначає, що відповідачі, як замовники будівництва, зобов`язані перерахувати органу місцевого самоврядування грошові кошти пайової участі в заявленому розміру.

У матеріалах справи немає та відповідачами суду не надані докази виконання ними встановленого Законом обов`язку зі сплати органу місцевого самоврядування грошових коштів пайової участі.

Відповідно до статті 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (частина 1 статті 543 Цивільного кодексу України).

Зважаючи на обставини цієї справи, господарський суд доходить висновку про солідарне стягнення з відповідачів 2 730 155,03 грн коштів пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Львова, враховуючи що станом на момент виникнення такого обов`язку обидва відповідача мали функції замовника будівництва спірного об`єкта.

Щодо вимоги про стягнення з відповідачів 1 536 069,54 грн інфляційних втрат та 281 841,76 грн 3% річних слід зазначити таке.

Відповідно до висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, які викладено у постанові від 04.05.2022 у справі № 925/683/21, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки відповідач як замовник будівельних робіт на об`єкті будівництва без достатньої правової підстави за рахунок позивача зберіг у себе кошти, тобто відповідачем порушено позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Перевіривши поданий позивачем розрахунок позовних вимог за період з 03.12.2021 по 12.05.2025, підстави та правильність нарахування суми інфляційних втрат та 3% річних, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, за якою боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1 536 069,54 грн інфляційних втрат та 281 841,76 грн 3% річних слід задоволити.

Судовий збір покладається на відповідачів, оскільки спір виник з їх вини.

Керуючись статтями 4, 7, 13, 14, 73, 74, 76-79, 129, 233, 236, 238, 240, 241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задоволити.

2.Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон Грін» (79035, Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена, 204, ідентифікаційний код 41332170) та з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Торг» (79035, Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена, 204, ідентифікаційний код 37416406) до місцевого бюджету на користь Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради (79000, Львівська область, місто Львів, площа Ринок, 1, ідентифікаційний код 34814859) 2 730 155,03 грн величина пайового внеску, 1 536 069,54 грн інфляційні втрати, 281 841,76 грн 3% річних.

3.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Авалон Грін» (79035, Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена, 204, ідентифікаційний код 41332170) на користь Львівської обласної прокуратури (79005, Львівська область, місто Львів, проспект Шевченка, 17/19, ідентифікаційний код 02910031) 27288,40 грн судового збору.

4.Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт-Торг» (79035, Львівська область, місто Львів, вулиця Зелена, 204, ідентифікаційний код 37416406) на користь Львівської обласної прокуратури (79005, Львівська область, місто Львів, проспект Шевченка, 17/19, ідентифікаційний код 02910031) 27288,40 грн судового збору.

5.Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку і строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Інформацію по справі, яка розглядається можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 17.12.2025.

Суддя Уляна ДІЛАЙ