ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року Черкаси cправа №925/1091/25

Господарський суд Черкаської області у складі судді Кучеренко О.І.,

без виклику учасників справи, розглянув справу

за позовом Уманської міської ради (площа Соборності, 1, місто Умань, Черкаська область, 20300, ідентифікаційний код 26535796)

до приватного підприємства «СІЧ» (вулиця Дерев`янка, 2 Д, місто Умань, Черкаська область, 20301, ідентифікаційний код 24410777)

про стягнення 36079,18 грн,

08.09.2025 Уманська міська рада звернулася у Господарський суд Черкаської області із позовом до приватного підприємства «СІЧ», у якому просить суд стягнути з відповідача орендну плату за використання земельної ділянки із кадастровим номером :03:003:0058, яка знаходиться за адресою: місто Умань, вулиця Дерев`янка, 2-Д, площею 500,00 м2 за період з 02.04.2021 до 31.07.2025 у розмірі 36079,18 грн. У позовній заяві позивач також просить суд стягнути з відповідача на свою користь судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15.11.2016 між позивачем та відповідачем було укладено договір оренди землі щодо користування земельною ділянкою із кадастровим номером :03:003:0058. За умовами цього договору при змінах в нормативній грошовій оцінці земель за рішенням міської ради орендар за свій рахунок виконує розрахунок оновленої грошової оцінки земельної ділянки. Крім того, орендар зобов`язаний щорічно самостійно станом на 1 січня поточного року проводить перерахунок річної орендної плати з врахуванням індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством. Позивач, як орендодавець, має право вимагати від орендаря внесення в односторонньому порядку зміни до цього договору при зміні розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, ставок земельного податку та ставок орендної плати протягом місяця з моменту набрання чинності прийнятого рішення Уманської міської ради та/або вступу в дію відповідного нормативно-правового акту. 29.03.2021 Уманською міською радою прийнято рішення №75-11/8, яким для земельних ділянок з цільовим призначенням для розміщення брокерських, маклерських, букмекерських, рекламних контор, агентств нерухомості, офісів встановлено ставку орендної плати у розмірі 7%. Позивач вважає, що оскільки у користуванні відповідача перебуває земельна ділянка з таким цільовим призначенням, то розмір ставки орендної плати було змінено з 3,2% на 7%. Уманська міська рада зверталася до відповідача з вимогою врегулювати питання внесення змін до договору оренди земельної ділянки шляхом укладення додаткової угоди, проте відповідач як орендар, відмовлявся від укладення додаткової угоди. Відповідач був зобов`язаний сплачувати орендну плату за новою ставкою з 02.04.2021, тому за період з 02.04.2021 до 31.07.2025 розмір збитків позивача у вигляді недоотриманої орендної плати становить 36079,18 грн, яку позивач отримав би за умови дотримання відповідачем умов щодо своєчасності та повноти оплати орендної плати.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 відкрито провадження у справі, справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Учасникам справи встановлені строки для подачі заяв по суті.

Відповідач, у строк який встановлений судом, відзив на позов чи клопотання про розгляд справи з викликом сторін, не надав. Ухвала Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 про відкриття провадження у справі була надіслана судом на адресу відповідача, яка вказана у позові та є адресою місцезнаходження відповідача (судом був замовлений витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Ухвала повернулась до суду із відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».

16.10.2025 судом повторно було направлено на адресу відповідача ухвалу Господарського суду Черкаської області від 11.09.2025 про відкриття провадження у справі, проте ухвала суду знов повернулась до суду із відміткою Акціонерного товариства «Укрпошта» «адресат відсутній за вказаною адресою».

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - витяг) - документ у паперовій або електронній формі, що сформований програмним забезпеченням Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань за зазначеним заявником критерієм пошуку та містить відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, які є актуальними на дату та час формування витягу або на дату та час, визначені у запиті, або інформацію про відсутність таких відомостей у цьому реєстрі. Згідно з частиною 1 статті 10 цього Закону якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Як слідує з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцем реєстрації відповідача приватного підприємства «СІЧ» є адреса, яка зазначена позивачем у позові, та на яку суд направляв ухвалу про відкриття провадження у справі вулиця Дерев`янка, 2 Д, місто Умань, Черкаська область, 20301.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, який встановлений у статті 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Днем вручення судового рішення відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідно до частини 4 статті 122 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. В оголошенні про виклик вказуються дані, які зазначені у частині першій статті 121 цього Кодексу.

Суд зазначає, що до повноважень господарських судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або фізичних осіб-учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій. Тому відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу.

Примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції або повернуті органами зв`язку з позначками «адресат відсутній», «закінчення терміну зберігання» тощо з урахуванням конкретних обставин справи можуть вважатися належними доказами виконання господарським судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. Відсутність сторони за адресою чи незабезпечення одержання за такою адресою кореспонденції створює саме для учасника справи негативні наслідки, які він зобов`язаний передбачити та самостійно вжити заходи щодо їх ненастання.

Про відкриття провадження у справі відповідач також був повідомлений шляхом розміщення на офіційному сайті Господарського суду Черкаської області оголошення про повідомлення учасника справи у порядку статті 120 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, судом вжито належних заходів про повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, але останній не скористалася своїм правом на участь у судовому засіданні та на подання відзиву на позов.

З огляду на положення частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд встановив наступне.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 24.04.2025 у справі №925/1657/24 відмовлено у позові Уманської міської ради до приватного підприємства «Січ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Головне управління Державної податкової служби у Черкаській області про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою у сумі 45618,45 грн та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Предметом позову у справі №925/1657/24 були вимоги позивача про внесення змін до умов договору оренди, зокрема, до пункту 5, у якому визначено нову нормативно грошову оцінку земельної ділянки та пункту 9, у якому змінено ставку орендної плати до 7%, а також вимоги про стягнення грошових коштів у розмірі 45618,45 грн, у тому числі за 2021 рік 6381,68 грн, за 2022 рік 15647,16 грн, за 2023 рік 23609,61 грн, нарахованих як недоотримані доходи місцевого бюджету.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2025 у справі №925/1657/24 скасовано рішення Господарського суду Черкаської області від 24.04.2025 у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання додаткової угоди укладеною. У цій частині ухвалено нове рішення, яким визнано укладеною додаткову угоду між Уманською міською радою та приватним підприємством «Січ» у відповідній редакції резолютивної частини постанови. У решті рішення суду залишено без змін.

Під час розгляду справи №925/1657/24 були встановлені такі факти.

23.09.2016 Уманська міська рада прийняла рішення №3.59-17/7, яким продовжила термін користування земельною ділянкою шляхом укладення договору оренди землі з приватним підприємством «Січ» для обслуговування офісного приміщення площею 500 м2 за адресою: вулиця Дерев`янка, 2-Д, кадастровий номер :03:003:0058, за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, які перебували в їхньому користуванні та віднесені до категорії земель житлової та громадської забудови, строком на 10 років.

15.11.2016 Уманська міська рада (орендодавець) та приватне підприємство «Січ» (орендар) уклали договір оренди землі (далі договір), згідно з пунктом 1.1 якого орендодавець на підставі рішення Уманської міської ради від 23.09.2016 №3.59-17/7 надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для обслуговування офісного приміщення площею 500 м2 за адресою: вулиця Дерев`янка, 2-Д, кадастровий номер :03:003:0058, за рахунок земель комунальної власності Уманської міської ради, які перебували в їхньому користуванні.

В оренду передається земельна ділянка (кадастровий номер :03:003:0058) площею 500 м2 (пункт 2 договору).

На земельній ділянці знаходиться об`єкт нерухомого майна (пункт 3 договору).

Нормативна грошова оцінка земельної ділянки площею 500 м2 на дату підписання сторонами договору, згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку становить 388 120,00 грн (з урахуванням коефіцієнту індексації у 2016 році 1,79). При змінах в нормативній грошовій оцінці земель за рішенням міської ради орендар за свій рахунок виконує розрахунок оновленої грошової оцінки земельної ділянки і направляє один екземпляр відповідному органу державної фіскальної служби за місцем знаходження земельної ділянки (пункт 5 договору).

Договір укладено терміном на 10 років до 23.09.2026 (пункт 8 договору).

Орендна плата за земельну ділянку площею 500 м2 сплачується за ставкою 3,2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік і на дату підписання договору становить 12419,84 грн (пункт 9 договору).

Обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку комунальної власності здійснюється з урахуванням її цільового призначення та коефіцієнтів індексації нормативної грошової оцінки, визначеної законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів України формами. Орендна плата щорічно індексується у відповідності з чинним законодавством України. Орендар зобов`язаний щорічно самостійно станом на 1 січня поточного року проводить перерахунок річної орендної плати з врахуванням індексації нормативної грошової оцінки земель згідно з чинним законодавством (пункт 10 договору).

Платник самостійно обчислює суму орендної плати за землю щороку, станом на 1 січня і до 20 лютого поточного року подає відповідному органу фіскальної служби податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою центральним фіскальним органом, з розбивкою річної суми рівними частинами за місяцями (пункт 12 договору).

Розмір орендної плати переглядається у разі: 1) зміни умов господарювання, передбачених договором; 2) зміни граничних розмірів земельного податку, зміни розмірів орендної плати, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; 3) зміни нормативної грошової оцінки; 4) внаслідок інфляції щорічно; 5) погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами; 6) в інших випадках, передбачених законом (пункт 15 договору).

Орендодавець має право вимагати від орендаря в односторонньому порядку вносити зміни до цього договору при зміні розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки, ставок земельного податку та ставок орендної плати протягом місяця з моменту набрання чинності прийнятого рішення Уманської міської ради та/або вступу в дію відповідного нормативно-правового акту (підпункт 6 пункту 31 договору).

Зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін (пункт 40 договору).

У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку (пункт 41 договору).

У випадку зміни нормативної грошової оцінки землі, розміру ставок (ставки) земельного податку, орендної плати, орендар протягом місяця з моменту набрання чинності такого рішення Уманської міської ради та/або вступу в дію відповідного нормативно-правового акту, зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок орендної плати, а також здійснити дії для подачі податкової декларації по платі за землю та подати її відповідного органу державної фіскальної служби (пункт 42 договору).

Цей договір набирає чинності після його підписання сторонами, право користування земельною ділянкою з часу державної реєстрації права користування земельною ділянкою (пункт 53 договору).

24.11.2016 проведено державну реєстрацію права оренди приватного підприємства «Січ» за №17709698 на земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0058, площею 500 м2, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, за адресою: Черкаська область, місто Умань, вулиця Дерев`янка, земельна ділянка 2-Д, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 108, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права від 30.11.2016 №74348869.

29.03.2021 Уманська міська рада прийняла рішення №75-11/8, яким встановила розмір ставок орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності Уманської міської територіальної громади згідно з додатком.

У додатку до рішення №75-11/8 від 29.03.2021 визначено розмір ставок орендної плати за земельні ділянки, зокрема у пункті 3 - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі та у підпункті 9 - для розміщення брокерських, маклерських, букмекерських, рекламних контор, агентств нерухомості, офіси - 7% орендної плати.

01.11.2022 та 28.04.2023 Уманська міська рада надіслала приватному підприємству «Січ» листи від 31.10.2022 №2606/01/01-35 та від 28.04.2023 №672/01/01-35, у яких повідомила про рішення Уманської міської ради від 29.03.2021 №75-11/8 та необхідність укладення додаткової угоди до договору оренди землі про зміну розміру орендної плати.

15.07.2024 Уманська міська рада надіслала приватному підприємству «Січ» листа від 05.07.2024 №4871/01/01-35, у якому повідомила, що під час проведення аудиту Управлінням Західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області виявлено заборгованість приватного підприємства «Січ» зі сплати орендної плати станом на 25.06.2024 у розмірі 45618,45 грн. Цю заборгованість позивач просив сплатити у строк до 31.07.2024. Вказаний лист відповідачу не був вручений та повернувся позивачу, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до частини 4 статті 75 Господарського процесуального кодексу України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Фінансове управління Уманської міської ради у відповідь на службову записку начальника юридичного відділу виконавчого комітету Уманської міської ради від 24.07.2025, надіслало лист №254/02 від 31.07.2025 з орієнтовним розрахунком недоотриманих бюджетом коштів по орендарях. Згідно додатком до цього листа орієнтовний розрахунок недоотриманих бюджетом коштів від орендаря приватного підприємства «Січ» за земельну ділянку за адресою Черкаська область, місто Умань, вулиця Дерев`янка, 2-Д, кадастровий номер :03:003:0058 за період з 01.01.2021 до 31.07.2025 становить 36079,18 грн, у тому числі за 2021 рік 8157,96 грн, за 2022 рік 15403,71 грн, за 2023 рік 17714,27 грн, за 2024 рік 18235,86 грн (переплата) та за 2025 рік 13039,10 грн.

Звертаючись з цим позовом до суду, Уманська міська рада стверджує, що у договорі передбачено зміну умов договору, шляхом укладення додаткової угоди у результаті зміни ставки орендної плати. На думку позивача, відповідач зобов`язаний сплачувати орендну плату за новою ставкою з 02.04.2021, тому за період з 02.04.2021 до 31.07.2025 міський бюджет зазнав збитків у вигляді недоотриманої орендної плати у розмірі 36079,18 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд при прийнятті рішення та оцінка аргументів учасників справи.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних правовідносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Предметом спору у цій справі є вимога позивача про стягнення з відповідача недоотриманої орендної плати у зв`язку із введенням в дію нової ставки орендної плати за рішенням Уманської міської ради №75-11/8 від 29.03.2021.

Згідно зі статтею 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Плата за землю обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи між сторонами у справі було укладено договір оренди землі щодо користування земельною ділянкою з кадастровим номером :03:003:0058 для обслуговування офісного приміщення площею 500 м2 за адресою: вулиця Дерев`янка, 2-Д, місто Умань, який є чинним на момент розгляду справи.

Оскільки між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі договору оренди землі, правовою підставою позову про стягнення плати за користування земельною ділянкою є норми Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», що регулюють правовідносини зі строкового платного користування земельною ділянкою.

Відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі (стаття 2 Закону України «Про оренду землі»).

Закон України «Про оренду землі» є спеціальним законом, що регулює спірні правовідносини.

У статті 13 Закону «Про оренду землі» вказано, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї зі сторін може бути посвідчений нотаріально (стаття 14 Закону «Про оренду землі»).

Істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки (статті 14,15 Закону України «Про оренду землі»).

Звертаючись з цим позовом до суду, позивач посилається на те, що відповідач, як орендар, використовує земельну ділянку комунальної власності протягом тривалого часу, ухилявся від укладення додаткової угоди до договору оренди, несплачуючи орендну плату у збільшеному розмірі, у зв`язку з введенням в дію нової ставки орендної плати за рішенням міської ради, у результаті чого Уманська міська територіальна громада, в особі Уманської міської ради, недоотримала кошти від орендної плати.

Відповідно до частини 2 статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

За змістом вказаних положень Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки.

Відповідно до статті 22 Цивільного Кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина 1 статті 1166 Цивільного кодексу України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (частина 2 статті 1166 Цивільного кодексу України).

Натомість предметом регулювання глави 83 Цивільного кодексу України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

За змістом положень глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Отже, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Стаття 1212 Цивільного кодексу України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Отже, суд констатує, що договірний характер правовідносин між сторонами виключає можливість застосування норм статей 1212 Цивільного кодексу України, яка регулює недоговірні зобов`язання, що виникають у зв`язку з набуттям чи збереженням майна без достатньої правової підстави.

Судом встановлено, що між сторонами у справі укладено договір оренди землі, який є чинним на момент розгляду справи, що виключає можливість застосування норм статей 1212 Цивільного кодексу України.

Оскільки між сторонами у справі виникли зобов`язання на підставі договору оренди землі, правовою підставою позову про стягнення плати за користування земельною ділянкою є саме договір оренди, який укладений між сторонами у справі.

Судом враховано, що спірні правовідносини вже були предметом розгляду судом у справі №925/1657/24. Так, рішенням Господарського суду Черкаської області відмовлено у позовних вимогах Уманської міської ради до приватного підприємства «Січ про стягнення безпідставно збережених коштів за користування земельною ділянкою за період з 29.03.2021 до 31.12.2023 у розмірі 7% у сумі 45618,45 грн та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.07.2025 рішення Господарського суду Черкаської області від 24.04.2025 скасовано у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання додаткової угоди укладеною, у решті рішення суду залишено без змін.

У справі №925/1657/24, вказано, що досліджуючи питання правомірності внесення змін до договору оренди землі від 15.11.2016 у частині визначення ставки орендної плати у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, колегія суддів апеляційного суду виходить з того, що згідно з пунктом 288.5 статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою розміру земельного податку, встановленого для відповідної категорії земельних ділянок на відповідній території, але не може перевищувати 12% нормативної грошової оцінки.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, пунктом 9 договору сторони погодили, що орендна плата за земельну ділянку площею 500 м2 сплачується за ставкою 3,2% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за рік і на дату підписання договору становить 12419,84 грн.

Рішенням Уманської міської ради від 29.03.2021 №75-11/8 «Про встановлення ставок орендної плати» встановлено нові розміри ставок орендної плати за земельні ділянки, які перебувають у комунальній власності Уманської міської територіальної громади. Зокрема, для розміщення брокерських, маклерських, букмекерських, рекламних контор, агентств нерухомості, офісів встановлено 7%.

Велика палата Верховного Суду у постанові від 09.11.2021 у справі №635/4233/19 зауважила, що рішення органу місцевого самоврядування не може вважатися законодавчою підставою для внесення змін до договору оренди землі в частині зміни розміру (ставки) орендної плати, оскільки орган місцевого самоврядування не наділений повноваженнями встановлювати граничні (мінімальний та максимальний) розміри орендної плати за земельні ділянки комунальної власності, бо такі ставки встановлюються, з урахуванням правової природи орендної плати як загальнодержавного податку, у Податковому кодексі України.

Одночасно, рішення міської ради може бути підставою для внесення змін до договору оренди землі, якщо сторони договору оренди безпосередньо в самому договорі передбачили таку підставу для зміни розміру орендної плати, що узгоджується з принципом свободи договору.

Отже, оскільки умовами договору (пункт 15) сторони погодили можливість перегляду розміру орендної плати у зв`язку зі зміною такого розміру, у тому числі на підставі рішення Уманської міської ради (підпункт 6 пункту 31 договору), колегія суддів приходить до висновку, що затвердження Радою нових ставок орендної плати рішенням від 29.03.2021 №75-11/8 «Про встановлення ставок орендної плати» є достатньою правовою підставою для приведення умов укладеного між сторонами договору в частині розміру ставки орендної плати, у відповідність до вимог цього рішення Ради.

Підстав вважати, що додаткова угода повинна врегулювати правовідносини, які існували у минулому, також немає (частина 3 статті 631 Цивільного кодексу України). Позов, з огляду на предмет та підстави позовних вимог, - спрямований виключно на врегулювання правовідносин у майбутньому.

Досліджуючи наявність правових підстав для стягнення грошових коштів у розмірі 45618,45 грн, нарахованих як недоотримані доходи місцевого бюджету у зв`язку з неприведенням договору оренди землі в частині розміру орендної плати у відповідність до діючих ставок орендної плати, колегія суддів виходить з того, що згідно із частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, між Радою та підприємством виникли договірні орендні правовідносини на підставі договору оренди землі від 15.11.2016.

Розмір та порядок сплати орендної плати також визначається цим договором.

Отже, оскільки правовідносини сторін врегульовані умовами договору, відповідно, відсутні правові підстави стверджувати, що між сторонами одночасно виникли і кондикційні зобов`язання у зв`язку із несвоєчасним приведенням умов чинного договору в частині зміни ставки орендної плати. Кондикційні зобов`язання виникають тоді, коли має місце збереження майна без відповідної правової підстави. У справі, що переглядається, такі обставини відсутні, оскільки Підприємство користується земельною ділянкою на підставі договору оренди.

Саме цим договором встановлено відповідний розмір орендної плати. До моменту внесення відповідних змін до договору, підприємство зобов`язане вносити орендну плату на умовах, встановлених договором. У договорі сторони передбачили можливість внесення змін до договору внаслідок зміни розміру орендної плати (зміни ставок орендної плати). Разом з цим, договором також не передбачено відповідальність Підприємства за ухилення (зволікання) в укладенні додаткової угоди. Чинним законодавством також такої відповідальності не встановлено.

Отже, правові підстави для стягнення з підприємства грошових коштів у розмірі 45618,45 грн, нарахованих як недоотримані доходи місцевого бюджету у зв`язку з неприведенням договору оренди землі в частині розміру орендної плати у відповідність до діючих ставок орендної плати, - відсутні. Висновки суду першої інстанції у цій частині є мотивованими. Натомість, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.

З наведеного вище слідує, що у справах №925/1657/24 та №925/1091/25 є спільними позовні вимоги про стягнення з відповідача недоотриманої орендної плати за період з 02.04.2021 і до 31.12.2023. За доводами позивача, обґрунтовуючи необхідність стягнення неотриманої орендної плати за квітень 2021 року - грудень 2023 року у розмірі додаткових відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (оскільки на думку позивача необхідно платити не 3,2%, а 7%), позивач послідовно наводить зміст умов договору оренди, зокрема підпункт 6 пункту 31 та пункт 42 договору, як і у цій справі, що розглядається. З наведеного слідує, що в обох позовах Уманська міська рада просить стягнути недоотриману орендну плату (один і той же предмет) на підставі умов договору (одна і та ж підстава).

Щодо правової кваліфікації, то позивач у справі № 925/1657/24 називав ці суми то збитками, то недоотриманою орендною платою, то безпідставно збереженими коштами відповідача, а у справі, що розглядається №925/1091/25 тільки збитками та недоотриманою орендною платою.

З викладеного вище слідує, що у справі № 925/1657/24 Господарський суд Черкаської області та Північний апеляційний господарський суд, незважаючи на визначення позивачем у якості правової підстави позову - три підстави (безпідставне збереження грошових коштів, недоотримана орендна плата та збитки), дослідили умови договору, дійшли висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача 45618,45 грн орендної плати несплаченої орендарем за використання спірної земельної ділянки за період з 29.03.2021 до 31.12.2023.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2019 у справі №917/1739/17 та від 25.06.2019 у справі №924/1473/15 зроблено правовий висновок про те, що посилання суду в рішенні на інші норми права, ніж зазначені в позовній заяві, не може розумітися як вихід суду за межі позовних вимог. У зв`язку із цим суд, з`ясувавши при розгляді справи, що позивач послався не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує в рішенні саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи з фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Визначення фактичної підстави позову покладається виключно на позивача та здійснюється ним на власний розсуд, тоді як визначення належної правової підстави позову покладено на суд.

Суд наголошує, що хоча в обґрунтування позовних вимог у справі №925/1657/24 позивач зазначив стягнення 45618,45 грн і як збитків, і як недоотриманої орендної плати і як безпідставно збережених коштів у вигляді орендної плати за використання зазначеної земельної ділянки за період з 29.03.2021 до 31.12.2023, проте суди у справі №925/1657/24 вирішили питання про відмову у стягненні з відповідача 45618,45 грн за період з 29.03.2021 до 31.12.2023.

Оскільки стягнення орендної плати за період 29.03.2021 до 31.12.2023 входить до періоду, що є предметом спору у справі що розглядається №925/1091/25, суд дійшов висновку про наявність такого, що набрало законної сили, рішення суду між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі «Совтрансавто-Холдінг» проти України» (заява №48553/99), а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 у справі «Брумареску проти Румунії» (заява №28342/95)).

Високий Суд у пунктах 46, 47 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13), яке набуло статусу остаточного 29.01.2016, зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо суд встановить обставини, які є підставою для відмови у відкритті провадження у справі відповідно до пунктів 2, 4, 5 частини першої статті 175 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною другою статті 175 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у частині стягнення з приватного підприємства «Січ» орендної плати, несплаченої орендарем за використання земельної ділянки із кадастровим номером :03:003:0058, яка знаходиться за адресою: місто Умань, вулиця Дерев`янка, 2-Д, площею 500,00 м2 за період з 02.04.2021 до 31.12.2023) на підставі пункту 3 частини 1 статті 231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку із наявністю судового рішення у справі №925/1657/24, що набрало законної сили, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Щодо іншої частини позовних вимог про стягнення орендної плати за період з 01.01.2024 до 31.07.2025, то суд зазначає наступне.

Згідно з розрахунком Уманської міської ради, який наданий у матеріали справи, за період з 01.01.2021 до 01.04.2021 у сумі 4064,09 грн, за період з 02.04.2021 до 31.12.2021 у сумі 20394,91 грн, за період з 01.01.2022 до 31.12.2022 у сумі 29885,24 грн, за період з 01.01.2023 до 31.12.2023 у сумі 34368,03 грн, з 01.01.2024 до 31.12.2024 у сумі 20052,18 грн, з 01.01.2025 до 31.07.2025 у сумі 10039,10 грн. Всього за цей період позивач нарахував 121 803,55 грн. Розрахунок зроблений з врахуванням 3,2% від нормативно грошової оцінки до 01.04.2021 та 7% від нормативно грошової оцінки з 02.04.2021 до 31.07.2025. За цей же період позивач вказує, що відповідачем сплачено 85724,37 грн. Сума, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 36079,18 грн (121 803,55 - 85724,37).

Суд не погоджується з розрахунком позивача, оскільки право на нарахування оренди у розмірі 7% від нормативної грошової оцінки виникло у позивача з набранням чинності постанови апеляційного суду про визнання додаткової угоди укладеною з 11.07.2025. За розрахунком суду за період з 01.01.2021 і до 10.07.2025 відповідач зобов`язаний був сплатити 56301,63 грн орендної плати за користування земельної ділянки у розмірі 3,2 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки і за період з 11.07.2025 і до 31.07.2025 (дата вказана позивачем) відповідач зобов`язаний сплатити 1291,61 грн у розмірі 7% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки (оскільки набула чинності постанова апеляційного суду про визнання додаткової угоди укладеною).

Отже, загалом відповідач за період з 01.01.2021 до 31.07.2025 зобов`язаний був сплатити 57593,24 грн (56301,63 грн + 1291,61 грн).

Враховуючи загальну суму, яка сплачена відповідачем за цей період 85724,37 грн (яка визнається позивачем у позовній заяві) у відповідача відсутня заборгованість за період, який визначений позивачем у позові та не був предметом розгляду у справі №925/1657/24.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача щодо сплати відповідачем орендної плати за користування спірною земельною ділянкою за період з 01.01.2024 до 31.07.2025.

Відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні позову, тому суд відмовляє у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача орендної плати на підставі договору оренди за період з 01.01.2024 до 31.07.2025.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги не підлягають до задоволення, витрати, які понесені позивачем у зв`язку із розглядом цієї справи покладається на позивача та йому не відшкодовуються.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Закрити провадження у справі у частині стягнення з приватного підприємства «СІЧ» на користь Уманської міської ради орендної плати, несплаченої орендарем за використання земельної ділянки за період з 02.04.2021 до 31.12.2023 у розмірі 41275,94 грн.

2.Відмовити у задоволенні позову у частині стягнення з приватного підприємства «СІЧ» на користь Уманської міської ради орендної плати, несплаченої орендарем за використання земельної ділянки за період з 01.01.2024 до 31.07.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після прийняття судом апеляційної інстанції судового рішення. Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя О.І.Кучеренко