РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

12.12.2025Справа № 910/8693/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Ковтуна С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний»

до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Ресурсгруп»

про стягнення 420886,26 грн,

Представники:

не викликались

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До суду звернулося з позовом державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Ресурсгруп» про стягнення 420886,26 грн, зокрема, 333168,39 грн пені, 87717,87 грн 15% штрафу.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач прострочив поставку товару по договору поставки № Т/СН-130/24 від 09.05.2024 (далі - Договір).

Суд своєю ухвалою від 17.07.2025 відкрив провадження у справі № 910/8693/25, постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

На думку відповідача, датою відправки рознарядки є дата відправки її поштою, оскільки із електронного листа не зрозуміло що було відправлено. Так, із загальної назви в темі листа «рознарядка на поставку товару» без будь-якого супровідного листа з посиланням на Договір, підпису відправника, без накладання КЕП, без дотримання будь-яких вимог щодо електронного документу не можливо ідентифікувати, що саме було надіслано. Тому останнім днем поставки є 14.06.2024, а не 13.06.2024. Крім того за відмову від поставки товару передбачений штраф у розмірі 25%, а не пеня. За таких обставин розрахунок позивача є неправильним.

Позивач у відповіді на відзив зазначив, що від відповідача не надходили повідомлення про відмову від постачання залишку товару.

Відповідач подав заяву про зменшення розміру штрафних санкцій на 95%. Відповідач вважає, що нарахування штрафних санкцій в розмірі 420886,26 грн відносно до загальної вартості товару, яка становить 584785,80 грн, щодо якої було порушено строк виконання зобов`язання, та суми на яку було здійснено постачання товару - 376331,96 грн є не розумними, не справедливими та не пропорційними та негативно впливатимуть на фінансовий стан відповідача.

Позивач заперечив проти зменшення розміру штрафних санкцій.

Розглянувши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив:

09 травня 2024 року державне підприємство «Морський торговельний порт «Південний» (покупець) та товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Ресурсгруп» (постачальник) уклали договір поставки № Т/СН-130/24 (далі - Договір), відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити на склад покупця, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар, в кількості та за цінами, які вказані в додатку № 1.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що оплата товару здійснюється з поточного рахунку покупця протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дати поставки конкретної партії товару на склад покупця на підставі оригіналу рахунку і податкової накладної з визначеними кодами щодо товарів, робіт, послуг відповідно до ДК, зареєстрованої у Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) згідно з вимогами чинного законодавства та за наявності повного пакету належним чином оформлених первинних документів, що підтверджують факт здійснення господарської операції, шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника.

Датою оплати товару вважається дата списання грошових коштів з поточного рахунку покупця.

Відповідно до п. 4.1 Договору доставка конкретної партії товару здійснюється постачальником протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з дати направлення письмової рознарядки постачальнику від покупця на поставку конкретної партії товару, яка відправляється будь-яким способом, передбаченим договором.

Згідно з п. 4.1.1 Договору письмова рознарядка на поставку конкретної партії товару направляється електронною поштою, що зазначена в реквізитах цього договору, та вважається отриманою постачальником у день відправлення цієї рознарядки з електронної пошти покупця, що зазначена в розділі 14 договору, та у порядку, передбаченому п. 12.15 договору.

Додатково оригінал письмової рознарядки на поставку товару може бути надісланий поштовим відправленням (листом з описом вкладення).

Будь-який із зазначених способів направлення рознарядки покупцем постачальнику на поставку конкретної партії товару вважається належним способом її направлення покупцем, якщо він містить умови про строк поставки, місце поставки, найменування і кількість товару, найменування покупця, номер і дату договору.

Відповідно до п. 4.15 Договору постачальник, при поставці товару, зобов`язаний надати такі документи: оригінал видаткової накладної на товар; оригінал товарно-транспортної накладної на товар; оригінал рахунку з зазначенням номеру договору, найменування товару, кількості одиниць, вартості відвантаженого товару; сертифікат якості від виробника товару (у разі надання сертифікатів від виробника товарів, які складені іноземною мовою, постачальник при поставці товару надає завірені виробником товару або його офіційним уповноваженим представником відповідні переклади українською мовою).

Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами видаткової накладної та товарно-транспортної накладної на поставлений товар, під час передачі товару на складі покупця (п. 4.4 Договору).

Згідно з п. 12.15 Договору всі документи (листи, повідомлення, письмові рознарядки, інша кореспонденція тощо), що будуть відправлені покупцем на адресу постачальника, вказану у договорі, вважаються такими, що були відправлені належним чином належному отримувачу до тих пір, поки постачальник письмово не повідомить покупця про зміну свого місцезнаходження (із доказами про отримання покупцем такого повідомлення). Листи, письмові рознарядки, письмові вимоги, претензії, акти, акти невідповідності товару згідно з умовами цього договору, інша документація, яка направляється покупцем електронною поштою, що зазначена в реквізитах цього договору, вважаються отриманими постачальником у день їх відправлення з електронної пошти покупця, що зазначена в реквізитах цього договору.

Додатково оригінали можуть надсилатись поштовим відправленням (цінним листом з описом вкладення).

Датою одержання постачальником листів, письмових рознарядок, письмових вимог, претензій, актів, актів про невідповідність товару згідно з умовами цього договору, іншої документації з електронної пошти покупця є дата їх відправлення покупцем незалежно від способу їх відправлення.

З офіційної електронної адреси на електронну адресу, зазначену в реквізитах Договору, листом від 23.05.2024 № 3188/205/24 покупець направив постачальнику рознарядку № 205-12/325 від 22.05.2024 на поставку товару (позиція № 26 «Круг 350 ст. 45» в кількості 11,328 т).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.07.2022 у справі № 914/1003/21 виснував, що письмова заявка, направлена покупцем постачальнику, не є електронним документом у розумінні статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», адже не має його ознак.

Разом з тим у справі № 923/1379/20 суд касаційної інстанції зазначив, що сам лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо.

Чинним законодавством визначені випадки, коли використання електронного підпису є обов`язковим і за відсутності такого підпису документ не буде вважатися отриманим від певної особи. Але ці випадки не охоплюють комерційне, ділове чи особисте листування електронною поштою між приватними особами (якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами). У таких відносинах презюмується, що повідомлення є направленим тим, хто зазначений як відправник електронного листа чи хто підписав від свого імені текст самого повідомлення.

Додатково, 24.05.2024 рознарядка на поставку товару була направлена відповідачу поштою, що підтверджується доказами направлення (накладна № 099, чек, опис-вкладення).

Згідно з умовами Договору відповідач повинен поставити товар до 13.06.2024.

Відповідач поставив «круг 350 ст 45» із залишком кількості в кількості 7,29 тонн на суму 376331,96 грн, що підтверджується видатковою накладною № 1176 від 01.08.2024 та товарно-транспортною накладною № 01082024/4 від 01.08.2024.

Відповідач не поставив 4,038 тонн товару на загальну суму 208453,84 грн.

Відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що повідомляв позивача про відмову від поставки 4,038 тонн товару на загальну суму 208453,84 грн.

Згідно із ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) Згідно з нормами ст. 530 Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Відповідно до п. 7.3 Договору за порушення постачальником строку виконання зобов`язання (прострочення строку поставки товару, відмови від поставки товару повністю або поставки товару не в повному обсязі згідно з письмовою рознарядкою покупця), зазначеного в п. 4.1. Договору, з постачальника стягується пеня у розмірі 0,5 вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 15% вказаної вартості.

За розрахунком позивача, перевіреним судом, з відповідача слід стягнути 87717,87 грн штрафу (584785,80 х 15%).

Згідно із розрахунком суду з відповідача слід стягнути 281054,93 грн пені (140348,59 (584785,90х48х0,5%) + 140706,34 (208453,84х135х0,5%). Суд відмовляє в частині стягнення 52113,46 грн пені.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких господарський суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приймаючи рішення, суд зобов`язаний керуватись наданими сторонами доказами.

Позивач належним чином довів порушення його прав зі сторони відповідача.

Обставини, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, належним чином доведені і відповідачем не спростовані, а тому позовні вимоги позивача до останнього підлягають задоволенню в частині стягнення 281054,93 грн пені, 87717,87 грн штрафу, а разом 368772,80 грн. Суд відмовляє в частині стягнення 52113,46 грн пені.

Вирішуючи питання можливості зменшення розміру неустойки суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Стаття 233 ГК України надає право суду у випадку, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, зменшити розмір цих санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, диспозиція частини третя статті 551 Цивільного кодексу України встановлює, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо а) він значно перевищує розмір збитків, та б) за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру штрафних санкцій наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення штрафних санкцій.

Також при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Разом з тим приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити із того, що одним з завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, при цьому надмірне зменшення розміру штрафних санкцій фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.

Загальними засадами цивільного законодавства згідно зі ст. 3 Цивільного кодексу України є не тільки судовий захист цивільного права та інтересу; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом, а й справедливість, добросовісність та розумність.

Суд об`єктивно повинен комплексно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання) тощо.

При цьому реалізуючи свої дискреційні повноваження, передбачені ст. 551 Цивільного кодексу України та ст. 233 Господарського кодексу України щодо права зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій, суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

Проаналізувавши подану товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Ресурсгруп» заяву суд дійшов висновку, що заявник не довів наявність скрутного майнового становища, поважності причин неналежного виконання зобов`язань, винятковості цього випадку, а також невідповідності штрафних санкцій наслідкам порушення.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України суд покладає судовий збір на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 248 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити частково позов державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Ресурсгруп».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-промислова компанія «Ресурсгруп» (вул. Червоноармійська/Басейна, буд. 1-3/2 ЛІТ «А», м. Київ, 01004, код 41468654) на користь державного підприємства «Морський торговельний порт «Південний» (вул. Берегова, 13, м. Південне, Одеська область, 65481, код 04704790) 281054,93 грн пені, 87717,87 грн штрафу, 5531,60 грн судового збору.

Відмовити в іншій частині позову.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана до Північного апеляційного господарського суду.

Суддя С. А. Ковтун