ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"04" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3773/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Невінгловська Ю.М.

при секретарі судового засідання: Задорожному А.О.;

за участі представників:

від позивача - Яковлева А.О.;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу

за позовом: Одеського обласного комунального підприємства "ВИДАВНИЦТВО "ЧОРНОМОР`Я" (65008, м. Одеса, пл.Дерев`янка Бориса (Малиновський район), буд.1; );

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Назарової Людмили Іванівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

про виселення та стягнення неустойки у розмірі 35 073,09 грн.,-

1. Суть спору.

15.09.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява (вх.№3872/25) Одеського обласного комунального підприємства "ВИДАВНИЦТВО "ЧОРНОМОР`Я" до відповідача Фізичної особи-підприємця Назарової Людмили Іванівни, в якій позивач просить суд виселити відповідача з нежитлового приміщення п`ятого поверху редакційного корпусу літ. А № 1-146, загальною площею 11,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1, а також стягнути неустойку за прострочення повернення орендованого майна в розмірі 35 073,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем свого обов`язку зі звільнення та повернення позивачу об`єкт оренди після закінчення строку дії Договору оренди комунального майна від 09.11.2017.

2. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі.

Ухвалою суду від 22.09.2025 було відкрито провадження у справі №916/3773/25 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання.

У судовому засіданні 16.10.2025, за участі представника позивача, суд, без оформлення окремого документа постановив ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 13.11.2025.

24.10.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про залучення доказів (вх.№33707/25).

У судовому засіданні 13.11.2025, за участі представника позивача, суд, без оформлення окремого документа постановив ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до розгляду по суті на 04.12.2025.

У судовому засіданні 04.12.2025, за участі представника позивача, судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення у справі та відкладено складення повного рішення на строк до 15.12.2025.

3. Аргументи учасників справи.

3.1. Аргументи Одеського обласного комунального підприємства "ВИДАВНИЦТВО "ЧОРНОМОР`Я".

У якості обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 09.11.2017 між ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я», як Орендодавцем, та ФОП Назаровою Людмилою Іванівною, як Орендарем, було укладено договір оренди майна згідно з яким Орендарю було передано в строкове платне користування нежитлове приміщення п`ятого поверху редакційного корпусу літ. А № 1-146, загальною площею 11,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1, вартість якого згідно з незалежною оцінкою від 26.09.2017 року становить 63 312,00 грн, з метою розміщення навчально-естетичної майстерні.

Як зазначає позивач, 08.11.2019 сторони підписали Додаткову угоду, якою продовжили термін дії Договору оренди до 09.11.2020 (включно), однак у подальшому строк дії Договору не продовжувався.

Із посиланням на положення Договору, а також положення Цивільного кодексу України, позивач вказує, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. Однак, до цього моменту орендоване майно не повернуто Орендарем за актом приймання-передачі Орендодавцеві.

Так, на думку ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я», має місце відсутність своєчасного повернення орендованого майна від ФОП Назарова Л.І. з дати закінчення строку дії договору (останній день дії договору - 09.11.2020) плюс три робочих дні, тобто з 13.11.2020.

Крім того позивач стверджує, що за період з 13.11.2020 по 12.09.2025, що дорівнює 58 календарному місяцю, орендна плата без подальшої індексації, виходячи з орендної плати без ПДВ за останній місяць оренди, яким є листопад 2020 року, мала складати 57375,92 грн (989,24 грн х 58).

Таким чином, за період з 13.11.2020. по 12.09.2025 позивачем нараховано подвійну орендну плату без подальшої індексації та яка становить розмір 114 751,84 грн, що підлягає сплаті орендарем за прострочення повернення орендованого майна за вказаний період.

Також позивач зазначає, що в період з 13.11.2020 до 12.09.2025 ФОП Назарова Л.І. сплатила на користь ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» платежі з орендної плати на загальну суму 79 678,75 грн. Отже, ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» вважає, що відповідач має сплатити неустойку за прострочення повернення орендованого майна за період з 13.11.2020 по 12.09.2025 за вирахуванням суми, сплаченої відповідачем як орендної плати за вказаний період, а саме 35 073,09 грн (114 751,84 грн - 79 678,75 грн).

Враховуючи викладене ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» просить суд виселити ФОП Назарову Л.І. з нежитлового приміщення п`ятого поверху редакційного корпусу літ. А№1-146, загальною площею 11,1 кв.м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1, а також неустойку за прострочення повернення орендованого майна в розмірі 35 073,09 грн.

3.2. Аргументи Фізичної особи-підприємця Назарової Людмили Іванівни.

ФОП Назарова Л.І. своїм правом передбаченим ст. 165 ГПК України, на подання відзиву по суті справи не скористалась, жодних доказів у якості спростування наведених позивачем обставин відповідачем до матеріалів справи не додано.

Про відкриття провадження у справі а також подальший її розгляд відповідача було повідомлено шляхом направлення на її зареєстровану адресу копій ухвал.

Водночас ухвали суду отримані відповідачем не були та повернулися до Господарського суду Одеської області з відміткою про повернення, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п. 82 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 р. № 270 (зі змінами), Рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з адресатом (одержувачем). У разі відсутності адресата (одержувача), будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку інформує адресата (одержувача) за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка.

Якщо протягом трьох робочих днів після інформування відділенням поштового зв`язку адресат (одержувач) не з`явився для одержання рекомендованого (реєстрованого) листа з позначкою Судова повістка, працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України, виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто поштовим відділенням зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019 у справі № 915/1015/16.

Згідно ч. 1 ст. 202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Виходячи з вищевикладених положень ГПК України та встановлених обставин щодо порядку викликів і повідомлень відповідачів, суд вважає, що Фізичну особу-підприємця Назарову Людмилу Іванівну належним чином повідомлено про час та місце судового розгляду, що наділяє суд правом розглядати справу без її участі.

З огляду на ненадання відповідачем відзиву, відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно положень ч. 2 ст. 178 ГПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відтак суд вирішує спір, який виник між Одеським обласним комунальним підприємством "ВИДАВНИЦТВО "ЧОРНОМОР`Я" та ФОП Назаровою Л.І., за наявними в матеріалах справи доказами.

4. Фактичні обставини справи встановлені судом.

Рішенням Одеської обласної ради «Про орендодавців майна спільної власності територіальних громад області» визначено, що особами, уповноваженими управляти майном спільної власності територіальних громад області та відповідно до абзацу третього статті 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендодавцями є, зокрема, комунальні підприємства, установи заклади, організації спільної власності територіальних громад області - щодо майна, яке закріплено за ними на праві оперативного управління або господарського відання та обліковується у них на балансі (а.с.88).

Розпорядженням одеського обласного голови «Про закріплення майна територіальних громад сіл, селищ, міст області за комунальними підприємствами, установами, організаціями, закладами обласної ради» № 307/2013-ОР від 03.09.2013, крім іншого, закріплено майно територіальних громад сіл, селищ, міст області за комунальними підприємствами, обласної ради на праві господарського відання, згідно з додатком, у якому визначається, що за Видавництвом «Чорномор`я» закріплено на праві господарського відання майно, що розташоване за адресою: м. Одеса, площа Бориса Дерев`янка (майдан Незалежності), 1 (а.с.89).

Згідно п. 4.8. Статуту ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я», затвердженого Розпорядженням голови обласної ради №690/2023-ор від 22.03.2013 №74/2013-ОР, директор за обов`язковим узгодженням з Власником або з уповноваженим органом Власника вирішує питання застави, оренди, суборенди, безоплатного користування, списання основних засобів, внесення до статутного капіталу інших юридичних осіб, передачі або відчуження на інших підставах майна Підприємства або окремих прав на нього та відповідно до законодавства вчиняє вищезазначені дії (а.с.94-97).

19.10.2017 ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» опубліковано Оголошення в Газеті Одеської обласної ради «Одеські Вісті» про намір передати в оренду об`єкти спільної власності територіальних громад області, щодо яких надійшли заяви, а саме користування нежитловим приміщенням п`ятого поверху редакційного корпусу літ. А № 1-146, загальною площею 11,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1 (а.с.33).

Як вбачається з матеріалів справи, Назарова Л.І. зверталась із заявами до ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я», щодо передачі їй в оренду нежитлового приміщення загальною площею 11,1 кв.м, яке знаходиться на 5 поверсі редакційного корпусу для розміщення навчально-естетичної майстерні, а саме із заявою від 03.08.2017 (а.с.25) та заявою від 23.10.2017 (а.с.27).

09.11.2017 між ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я», як Орендодавцем, та ФОП Назаровою Л.І., як Орендарем, укладено Договір оренди майна (далі - Договір) (а.с.22-24), за п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення п`ятого поверху редакційного корпусу літ. А № 1-146, загальною площею 11,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1, вартість якого згідно з незалежною оцінкою від 26.09.2017 становить 63 312,00 грн, з метою розміщення навчально-естетичної майстерні.

Пунктом 2.1 Договору, визначено, що Орендар вступає у строкове платне користування Майном у термін, вказаний в цьому Договорі, але не раніше дати підписання Сторонами цього Договору та акта приймання-передачі майна.

Відповідно до п. 2.3 Договору, майно вважається поверненим Орендодавцю з часу підписання Сторонами Акта приймання-передачі (повернення) майна.

Орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку вересень 2017 року - 807,23 грн. Орендна плата за перший місяць оренди вересень 2017 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за жовтень та листопад 2017 року, після їх повідомлення Держкомстатом. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.1 Договору).

Згідно з пунктом 3.5 Договору, вказана у п.3.1 договору орендна плата не враховує ПДВ, експлуатаційні витрати Орендодавця по утриманню об`єкта оренди, податок на землю тощо, які сплачуються Орендарем окремо, на підставі виставлених Орендодавцем рахунків за ставками, що діють на час сплати. У разі несплати вказаних у цьому пункті коштів протягом більш ніж 60 днів з моменту виставлення рахунку, Орендодавець має право на розірвання цього Договору.

Розділом 4 Договору визначаються обов`язки Орендаря, згідно яких Орендар повинен, зокрема, використовувати орендоване майно у відповідності до його цільового призначення та умов цього Договору, своєчасно і в повному обсязі вносити Орендну плату та кошти, вказані в п. 3.5 Договору. Якщо Орендар використовує приміщення не за його цільовим призначенням Орендодавець має право на розірвання цього Договору. У такому випадку Орендар повинен відшкодувати Орендодавцю спричинені цим збитки та сплатити штраф у розмірі 6 розмірів орендної плати, що встановлена п. 3.1 Договору, з урахуванням індексу інфляції на час оплати (п.4.1 Договору).

Згідно з пунктом 5.3 Договору, Орендар може за рахунок власних коштів та після письмового погодження з Власником та Орендодавцем здійснювати капітальний ремонт, реконструкцію, технічне переобладнання, тощо орендованого майна.

Для отримання згоди Орендодавця на здійснення невід`ємних поліпшень орендованого майна Орендар надає останньому заяву, обґрунтування необхідності здійснення таких поліпшень, відповідну проектно-кошторисну документацію, експертний висновок щодо вказаної документації та інші документи, передбачені нормативно-правовими актами.

Відповідно до п. 5.4 Договору, Орендар має право залишити за собою проведені ним поліпшення орендованого майна, здійснені за рахунок власних коштів, якщо вони можуть бути відокремлені від цього майна без заподіяння йому шкоди.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що невиконання або неналежне виконання договірних зобов`язань Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та умовами цього Договору.

За пунктом 9.1 Договору, він діє з 09 листопада 2017 року і до 09 листопада 2018 року.

Згідно з п. 9.5 Договору, у разі припинення цього Договору майно повертається Орендарем Орендодавцю не пізніше трьох робочих днів. У разі, якщо Орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкової загибелі або пошкодження та сплачує Орендодавцеві неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном, визначеної відповідно до пункту 3.1 цього весь час прострочення.

Відповідно до Акту приймання-передачі майна, розташованого за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1 від 09.11.2017 (а.с.27 на звороті), за яким ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» передало а Назарова Л.І. прийняла нежитлове приміщення п`ятого поверху редакційного корпусу літ. А №1-146, загальною площею 11,1 кв. м (розміщення навчально-естетичної майстерні) що знаходиться за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1, вартість якого згідно з незалежною оцінкою від 26.09.2017 становить 63 312,00 грн.

Також згідно даного акту, стан нежитлового приміщення - задовільний, додаткового обладнання - не має, інженерне забезпечення - міські мережі.

09.11.2018 між ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» та ФОП Назаровою Л.І. укладено Додаткову угоду до Договору оренди, якою продовжили термін дії договору оренди майна до 09.11.2019. Всі інші умови Договору залишаються без змін, вважаються дійсними і Сторони підтверджують за ними свої зобов`язання (а.с.28).

08.11.2019 між ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» та ФОП Назаровою Л.І. укладено Додаткову угоду до Договору оренди, якою продовжили термін дії договору оренди майна до 09.11.2020 (включно). Всі інші умови Договору залишаються без змін, вважаються дійсними і Сторони підтверджують за ними свої зобов`язання (а.с.29).

Подальшого провадження строку дії Договору оренди матеріали справи не містять.

Відповідно до Розрахунку індексації орендної плати за договором оренди нежитлового приміщення від 09.11.2017 (орендар - ФОП Назарова Л.І.) за період жовтень 2017 - листопад 2020, розмір орендної плати ФОП Назарової Л.І. станом на останній місяць строку дії Договору оренди (з урахуванням індексації 182,24 грн) становила розмір 989,24 грн (а.с.35-36).

Згідно з наданою позивачем Таблицею оплат ФОП Назарової Л.І. за оренду майна згідно Договору оренди за період з 01.12.2020 по 12.09.2025, ФОП Назаровою Л.І. всього сплачено 79 678,75 грн (а.с.37).

ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» зверталося до ФОП Назарової Л.І. із вимогою №186 від 25.04.2024, в якій повідомляло орендаря про наявність заборгованості з орендної плати та відшкодування експлуатаційних витрат, яку ФОП Назарова Л.І. отримала 25.04.2024 (а.с.38).

Листом за №346 від 22.07.2025 ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» зверталося до ФОП Назарової Л.І. та вимагало письмово повідомити Орендодавця про дату повернення орендованого приміщення для можливості підписання сторонами акту приймання-передачі, який був отриманий ФОП Назаровою Л.І. 24.07.2025, про що міститься відповідна відмітка (а.с.39).

Відповідно до Актів звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2018 - 21.07.2025 заборгованість ФОП Назарової Л.І. за Договором, оренди станом на 21.07.2025, становить 11 647,35 грн, та за надання послуг з комплексного обслуговування, утримання будівлі, прибудинкової території та відшкодування комунальних послуг заборгованість ФОП Назарової Л.І. становить 5 111,25 грн (а.с.40-45).

5. Позиція суду щодо встановлених обставин справи.

Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так судом було встановлено, що 09.11.2017 між ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я», як Орендодавцем, та ФОП Назаровою Л.І., як Орендарем, укладено Договір оренди майна (далі - Договір) (а.с.22-24), за п.1.1 якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлове приміщення п`ятого поверху редакційного корпусу літ. А № 1-146, загальною площею 11,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1.

Приписами частин 1 та 2 статті 759 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 763 ЦК України, договір найму укладається на строк, встановлений договором.

Пунктом 9.1 Договору, сторони визначили, що він діє з 09 листопада 2017 року і до 09 листопада 2018 року.

Також судом було встановлено, що 09.11.2018 між ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» та ФОП Назаровою Л.І. укладено Додаткову угоду до Договору оренди, якою продовжено термін дії договору оренди майна до 09.11.2019. (а.с.28).

08.11.2019 між ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» та ФОП Назаровою Л.І. укладено Додаткову угоду до Договору оренди, якою продовжено термін дії договору оренди майна до 09.11.2020 (включно) (а.с.29).

Доказів подальшого продовження строку дії Договору оренди матеріали справи не містять.

Таким чином суд доходить висновку, що після 09.11.2020 строк дії Договору оренди майна закінчився, у зв`язку з чим Договір оренди є припиненим з 10.11.2020.

Відповідно до п. 2.3 Договору, майно вважається поверненим Орендодавцю з часу підписання Сторонами Акта приймання-передачі (повернення) майна.

Згідно з п. 9.5 Договору, у разі припинення цього Договору майно повертається Орендарем Орендодавцю не пізніше трьох робочих днів. У разі, якщо Орендар затримав повернення майна, він несе ризик його випадкової загибелі або пошкодження та сплачує Орендодавцеві неустойку у розмірі подвійної плати за користування майном, визначеної відповідно до пункту 3.1 цього весь час прострочення.

За змістом статей 525 та 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов недопускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

Частиною 2 статті 795 ЦК передбачено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Між тим матеріали справи доказів повернення ФОП Назаровою Л.І. приміщення після закінчення строку дії Договору не містять, як і доказів виконання ФОП Назаровою Л.І. вимоги ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» №346 від 22.07.2025 щодо повідомлення про дату повернення орендованого приміщення для можливості підписання сторонами акту приймання-передачі.

Відповідно до статті 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Повернення наймачем предмета договору найму також оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору (ч. 2 ст.795 ЦК України).

У разі невиконання наймачем зазначеного обов`язку наймодавець має право захистити свої порушені цивільні (господарські) права та охоронювані законом інтереси відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України, статті 20 Господарського кодексу України, зокрема, шляхом звернення до суду з негаторним позовом про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо) у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Суд може захистити цивільне (господарське) право або інтерес способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.05.2024 №911/1755/22 (911/2864/20)).

Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №916/2467/21, про те, що спрямованість вимог позивача домогтися судовим рішенням припинення безпідставного використання та повернення майна є зрозумілою та відповідає способу захисту прав у спірних правовідносинах. Спосіб, у який позивач виклав ці вимоги в позові, не означає обрання неправильного способу захисту порушеного права на майно, яке було передано в оренду. Отже, вимога про виселення відповідачки є обґрунтованою та такою, що забезпечує поновлення порушеного права позивача як орендодавця, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.66 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про його виселення. У разі невиконання боржником рішення про його виселення самостійно, державний виконавець виконує його примусово.

Згідно з ч. 3 ст. 66 Закону України "Про виконавче провадження", примусове виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від боржника, його майна, домашніх тварин та у забороні боржнику користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому документі.

Виселення є ефективним способом захисту, так як забезпечує поновлення порушеного права позивача як особи, яка має речове право на майно - право господарського відання, та відповідно право орендодавця на вільне розпорядження об`єктом оренди.

Таким чином суд зазначає, що з огляду на припинення дії договору оренди та обов`язок орендаря повернути майно орендодавцю після припинення дії договору, у випадку невиконання відповідного обов`язку, ефективним способом захисту прав є саме вимога про виселення, яка передбачає реальне відновлення порушеного права.

З урахуванням викладеного суд доходить висновку, що користування майном після припинення дії договору є неправомірним, у зв`язку з чим вимога ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» щодо виселення ФОП Назарової Л.І. з нежитлового приміщення п`ятого поверху редакційного корпусу літ. А № 1-146, загальною площею 11,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1 є правомірною, та такою, що підлягає задоволенню.

Також суд зазначає, що частиною 2 статті 785 ЦК України визначено, що якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Частиною 1 статті 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Верховний Суд, зокрема, у постановах від 13.02.2018 у справі №910/12949/16 та від 17.12.2018 у справі №906/1037/16, вказав на те, що неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є самостійною майновою відповідальністю у сфері орендних правовідносин і для притягнення наймача, який порушив зобов`язання, до такої відповідальності необхідна наявність його вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 Цивільного кодексу України.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, якщо таке збільшення не заборонено законом. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові від 01.02.2022 у справі №908/1627/19 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду зазначив, що «однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, що зумовлює вимогу щодо сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків та здійсненні своїх суб`єктивних прав. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. При здійсненні оцінки правомірності заявлених вимог про стягнення неустойки в порядку частини 2 статті 785 ЦК України обов`язковим для суду є врахування обставин невиконання орендарем зобов`язання щодо неповернення майна в контексті його добросовісної поведінки як контрагента за договором оренди та її впливу на обставини неповернення майна орендодавцеві зі спливом строку дії орендних правовідносин. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 24.10.2019 у справі №904/3315/18 (пункти 137-139) та у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 13.12.2019 у справі №910/20370/17.

Відповідно до статті 614 ЦК України для застосування наслідків, передбачених частиною 2 статті 785 ЦК України, необхідна наявність вини в особи, яка порушила зобов`язання. Тобто судам потрібно встановити обставини, за яких орендар мав можливість передати майно, що було предметом оренди, але умисно цього обов`язку не виконав. Аналогічні за змістом правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 11.04.2018 у справі №914/4238/15, від 24.04.2018 у справі №910/14032/17 та від 09.09.2019 у справі №910/16362/18 (пункт 51), від 13.12.2019 у справі №910/20370/17, від 06.07.2021 у справі №906/562/20.

Неустойка, стягнення якої передбачено частиною 2 статті 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі, якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця, коли користування майном стає неправомірним. Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог статті 614 ЦК України. Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 24.06.2021 у справі №908/3592/19.

Таким чином суд зазначає про прострочення ФОП Назаровою Л.І. виконання обов`язку з повернення нежитлового приміщення орендодавцю після розірвання Договору оренди, а саме з 13.11.2020.

Так позивачем у позовній заяві нараховано неустойку за період з 13.11.2020 по 12.09.2025 та розмір якої становить 114 751,84 грн, водночас у якості часткової оплати неустойки, позивачем було враховано розмір платежів орендної плати що здійснені відповідачем в даний період та заявлено до стягнення неустойку в розмірі 35 073,09 грн. Суд перевіривши даний розрахунок неустойки встановив його арифметичну правильність та обґрунтованість.

Між тим суд вважає, що ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я», як орендодавцем за Договором, не дотримано принципу "належного урядування", згідно з яким на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рисовський проти України" (заява № 29979/04).

Принцип "належного урядування", як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу "помилку" не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Так, суд зазначає, що позивачем не було дотримано принципу належного урядування, а саме не було вжито достатніх та необхідних заходів щодо своєчасного повернення об`єкту оренди після закінчення строку дії Договору оренди.

Суд враховує, що Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у Постанові від 16.08.2024 по справі №910/14706/22 відступив від висновку колегій суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладеного у постановах від 29.03.2018 у справі № 914/730/17, від 30.10.2019 у справі № 924/80/19, та сформував правову позицію про те, що санкція, передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, є різновидом неустойки (штрафної санкції), яка є законною неустойкою і застосовується у разі, якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі.

Отже, така неустойка, передбачена частиною 2 статті 785 Цивільного кодексу України, може бути зменшена судом за правилами частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України.

У зв`язку з викладеним суд зазначає, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права".

Тобто суд у кожній конкретній справі, що стосується стягнення неустойки, враховує індивідуальні фактори, що мають місце в тій чи іншій ситуації та можуть бути підставою для зменшення неустойки.

Враховуючи надмірний проміжок часу за яким відповідач не повертав об`єкт оренди, а позивач не вживав заходів щодо найскорішого його повернення, розмір неустойки з урахуванням принципів справедливості, добросовісності, розумності, враховуючи, що позивачем доказів, що свідчили б про погіршення фінансового стану чи завдання останньому збитків в результаті дій саме відповідача, не надано, суд дійшов висновку, що заявлена до стягнення неустойка підлягає зменшенню до 10 000,00 грн.

Статтею 129 Конституції України унормовано, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості

У частині третій ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у ст. 13 цього Кодексу.

Частинами 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України, встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом

За змістом положень ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів

Відповідно до частини першої ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі № 914/1131/18, від 26.02.2019 у справі № 914/385/18, від 10.04.2019 у справі № 904/6455/17, від 05.11.2019 у справі № 915/641/18.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.01.2021 по справі №922/51/20).

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17, від 20.08.2020 у справі № 914/1680/18). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Враховуючи вищевикладені обставини, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ООКП «ВИДАВНИЦТВО «ЧОРНОМОР`Я» до ФОП Назарової Людмили Іванівни є цілком обґрунтованими, такими що відповідають фактичним обставинам справи та вимогам чинного законодавства, однак у зв`язку із зменшенням розміру неустойки, позовні вимоги підлягають саме частковому задоволенню.

Отже, враховуючи те, що рішенням суду було частково задоволено позовні вимоги, однак розмір неустойки був зменшений саме з ініціативи суду, згідно ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при подачі позову покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Виселити Фізичну особу-підприємця Назарову Людмилу Іванівну ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) з нежитлового приміщення п`ятого поверху редакційного корпусу літ. А №1-146, загальною площею 11,1 кв. м, що знаходиться за адресою: м. Одеса, пл. Бориса Дерев`янка, 1 на користь Одеського обласного комунального підприємства "ВИДАВНИЦТВО "ЧОРНОМОР`Я" (65008, м. Одеса, пл.Дерев`янка Бориса (Малиновський район), буд.1; ).

3.Стягнути з Фізичної особи-підприємця Назарової Людмили Іванівни ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Одеського обласного комунального підприємства "ВИДАВНИЦТВО "ЧОРНОМОР`Я" (65008, м. Одеса, пл.Дерев`янка Бориса (Малиновський район), буд.1; ) 10 000/десять тисяч/грн 00 коп. неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди та 4 844/чотири тисячі вісімсот сорок чотири/грн 80 коп. витрат зі сплати судового збору.

4.В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Повне рішення складено 15 грудня 2025 р.

Суддя Ю.М. Невінгловська