ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

15.12.2025р. Справа № 905/169/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,

при секретарі Кравець А.Є., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали

за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

про грошові вимоги до боржника у сумі 272142,27 грн. (вх № 2755/25 від 24.04.2025), -

у справі № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (),

розпорядник майна - арбітражний керуючий Карауш Ю.В., -

за участю представників: не з`явились, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі №905/169/25, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 та постановою Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном строком 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну; вирішені інші процедурні питання.

На офіційній сторінці Верховного суду веб-порталу Судова влада України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» (№ 75623 від 26.03.2025).

В межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Трун Ольга Валентинівна, подано заяву про грошові вимоги до боржника у сумі 272142,27 грн. (вх № 2755/25 від 24.04.2025), що складаються з розрахованої але не виплаченої заробітної плати у розмірі 79979,24 грн. та компенсації невикористаної відпустки у розмірі 192163,03 грн.

На підтвердження вимог надано суду наступні документи: правовстановлюючі документи представника заявника, паспортні дані та картку платника податків ОСОБА_1 , витяг з трудової книжки НОМЕР_2 , адвокатський запит від 08.10.2024 з доказами надсилання з описом вкладеного, виписку АТ КБ ПРИВАТБАНК по надходженням по картковому рахунку за період з 15.08.2022 по 09.10.2024, довідку Пенсійного фонду України від 25.10.2024 № 779722 про індивідуальні відомості про застраховану особу «Дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення)», ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31.10.2024 про відкриття провадження у цивільній справі № 199/8583/24 (провадження № 2/199/3762/24).

Ухвалою від 30.04.2025 судом відкладено вирішення питання щодо прийняття заяви ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника до повернення матеріалів справи № 905/169/25 на адресу Господарського суду Донецької області.

Згідно ухвали суду від 23.06.2025 прийнято заяву ОСОБА_1 із вимогами на суму 272142,27 грн. (вх № 2755/25 від 24.04.2025) до боржника та призначено її до розгляду у попередньому засіданні.

ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» подано до суду додаткові пояснення у справі щодо заяви про грошові вимоги кредитора (вх.№ 01-41/10518/25 від 10.11.2025), в яких вказує, зокрема у пункті 89, що визнає вимоги ОСОБА_1 частково - у сумі 205830,67 грн. фактичної заборгованості по заробітній платі.

На підтвердження аргументів надано суду правовстановлюючі документи підписанта та квитанції про надсилання цих пояснень іншим учасникам справи в зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

Розпорядником майна подано до суду повідомлення про результати розгляду грошових вимог кредитора до боржника (вх.№ 01-41/11528/25 від 15.12.25), у пункті 71 яких зазначає, що заявлені вимоги визнає частково - у сумі 205830,67 грн. фактичної заборгованості по заробітній платі, решту вимог розпорядник майна боржника не визнає у зв`язку з їх безпідставністю.

Попереднє засідання відкладалось та оголошувались перерви з постановлянням відповідних ухвал суду. Згідно ухвали від 08.12.2025 призначено попереднє засідання на 15.12.2025, визнано явку представників сторін не обов`язковою, вирішені інші процедурні питання.

Про хід справи та про дату судового засідання учасники справи повідомлені в системі "Електронний суд" та шляхом оприлюднення на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-портала Судова влада України відповідних оголошень.

Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України "Про доступ до судових рішень", що свідчить про наявність додаткової можливості у сторін ознайомитись із судовими рішеннями у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).

В судовому засіданні 15.12.2025 сторони участі не приймали, письмових пояснень чи доказів додатково не подавали, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що за умовами ч.1 ст. 202 ГПК України не перешкоджає розгляду заяви ОСОБА_2 про грошові вимоги до боржника у цьому попередньому засіданні за наявними документами.

За визначеннями, наведеними у статті 1 КУзПБ, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; боржник - юридична особа або фізична особа, у том у числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; грошове зобов`язання (борг) - грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Згідно ч.2 ст. 47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.

Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).

Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18; від 13.09.2022 у справі № 904/6251/20).

Завданням господарського суду є перевірка заявлених до боржника грошових вимог кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. Господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником.

З наданих документів судом встановлено, що ОСОБА_1 15.08.2022 був прийнятий на роботу ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» гірником підземним 3 розряду з повним підземним робочим днем у шахті тимчасово (наказ № 231к від 15.08.2022); 28.09.2022 переведений гірником підземним 3 розряду з повним підземним робочим днем у шахті постійно (наказ № 275к від 28.09.2022); 01.11.2022 переведений майстром гірничим підземним з повним підземним днем у шахті (наказ № 309к від 01.11.2022), про що свідчать записи у наданому витязі з трудової книжки НОМЕР_2 .

Згідно наданого листа Уманської філії Черкаського обласного центру зайнятості від 17.09.2024 № 17-03-02/706, адресованого ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», відповідно до п.5-2 розділу ХІ Закону України «Про зайнятість населення» було повідомлено роботодавця про припинення 18.09.2024 трудових відносин ОСОБА_1 з ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», за заявою цього працівника від 18.09.2024, що додається.

У заяві з кредиторськими вимогами до боржника ОСОБА_1 стверджує, що всупереч вимогам ст.ст. 47, 116 КЗпП України ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» не було проведено з ним остаточного розрахунку та виплату всіх сум, що йому належать після звільнення. За розрахунком заявника, заборгованість складається з нарахованої але не виплаченої заробітної плати у розмірі 79979,24 грн. та компенсації невикористаної відпустки у розмірі 192163,03 грн., що разом становить 272142,27 грн.

Заявник не надав до матеріалів справи розрахункові листки підприємства (табулеграми) про заробітну плату, що надаються працівнику щомісяця, а також доказів на підтвердження виникнення у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» заборгованості по заробітній платі за визначений ОСОБА_1 період, її склад і розмір помісячно.

Також ані у заяві з грошовими вимогами ані окремим документом не наведено обґрунтованого детального розрахунку заборгованості із визначенням у ньому вихідних даних та конкретного періоду помісячно.

Надану заявником довідку № 779722, сформовану засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України від 25.10.2024, про індивідуальні відомості про застраховану особу «Дані про нараховану заробітну плату (дохід, грошове забезпечення)» суд не приймає як належні докази щодо розміру заробітної плати та розміру заборгованості по ній, оскільки офіційні відомості Пенсійного фонду України щодо розміру заробітної плати стосовно працівника підтверджують лише його страховий стаж. (Близька за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 31.05.2021 у справі № 242/3051/18 (провадження № 61-1021св19)).

Крім того, виплата працівнику заробітної плати здійснюється після утримання з неї роботодавцем як податковим агентом всіх податків, зборів та обов`язкових платежів, встановлених чинним законодавством. Працівнику на руки виплачується «чиста» сума заробітної плати, яка є результатом відрахування з нарахованого доходу податків та зборів. Основні утримання - це податок на доходи фізичних осіб (ПДФО - утримується у розмірі 18%) та військовий збір (утримується у розмірі 1,5%).

Відсутність у наданій довідці Пенсійного фонду України відомостей про нараховану заробітну плату, зокрема за липень, серпень, вересень 2024 року, може свідчити саме про її ненарахування працівнику роботодавцем - ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», а не про заборгованість за такий період.

Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу (ч. 1 ст. 94, ч. 1 ст. 97 КЗпП), а не за сам факт перебування у трудових відносинах з роботодавцем.

Рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору, зокрема суду, ОСОБА_1 до матеріалів справи також не надано.

У заяві з грошовими вимогами ОСОБА_1 не зазначено та не обгрунтовано, а також не надано будь-яких доказів про те, що у конкретний період він дійсно не використав дні щорічної відпустки (основної чи додаткової), перебував на роботі і виконував покладені на нього посадові обов`язки.

Водночас, з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень офіційного веб-портала «Судова влада України» господарський суд встановив, що 10.02.2025 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська ухвалив рішення у справі № 199/8583/24 (провадження 2/199/689/25), яким позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» про стягнення невиплаченої заробітної плати та компенсації за дні невикористаної відпустки, - задовольнити частково. Стягнув із Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість із виплати заробітної плати за період із 15.08.2022 року по 18.09.2024 року у розмірі 79979 (сімдесят дев`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 24 копійки. В іншій частині позову,- відмовив.

Даним судовим рішенням встановлено, що 15.08.2022 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із відповідачем ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» на посаді гірника підземного 3-го розряду відповідно до наказу №231к від 15.08.2022 року, із подальшим переведенням на посаду майстра гірничого підземного відповідно до наказу 309к від 01.11.2022 року. 18.09.2024 року ОСОБА_1 за власним бажанням звільнився із підприємства відповідно до ст.38 КЗпП України. Судом констатовано, що на порушення ст. 47, 116 КЗпП України відповідач неповністю розрахувався з позивачем при звільненні, заборгованість із виплати заробітної плати за період із 15.08.2022 року по 18.09.2024 року становить 79979,24 грн., яка й підлягає стягненню. При звернені до суду ОСОБА_1 також самостійно розрахував компенсацію за невикористані дні відпустки та зазначав, що орієнтовна кількість таких днів складає 100. Однак матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що при звільненні позивачу не було виплачено грошової компенсації за дні не використаної відпустки та кількість таких днів. Таким чином суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в цій частині за недоведеністю.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 01.07.2025 у справі № 199/8583/24 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Трун О.В. залишено без задоволення. Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 10.02.2025 залишено без змін.

Доказів скасування повністю чи частково постанови Дніпровського апеляційного суду від 01.07.2025 у справі № 199/8583/24 відомості Єдиного державного реєстру судових рішень офіційного веб-портала «Судова влада України» не містять, сторонами до матеріалів справи не надано.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у постанові від 15.10.2019 у справі № 908/1090/18 зазначив про те, що згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дійсно, преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська набрало законної сили 01.07.2025, а обставини встановлені таким рішенням мають для господарського суду преюдиційне значення під час розгляду заяви ОСОБА_1 з грошовими вимогами до боржника у справі про банкрутство, в силу прямої норми ч. 4 ст. 75 ГПК України.

Суд зазначає, що визнанню судом і включенню до реєстру вимог кредиторів у справі про банкрутство підлягають лише дійсні вимоги кредиторів, що відповідають чинному законодавству.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №914/2404/19, від 28.01.2021 у справі №910/4510/20).

Положеннями частини 6 статті 45 КУзПБ унормовано, що за результатами розгляду заяв з кредиторськими вимогами до боржника господарський суд постановляє ухвалу про визнання чи відхилення (повністю або частково) вимог таких кредиторів.

Системний аналіз статей 45-47 КУзПБ свідчить про те, що законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника - потенційного кредитора, а предметом розгляду в цьому випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 4 ст. 13, ч. 1 ст. 14, ч.4 ст. 74 ГПК України).

За висновком суду, сукупність доказів, які містяться в матеріалах справи №905/169/25, свідчать про наявність підстав для визнання ОСОБА_1 кредитором боржника - ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» відповідно до вимог Кодексу України з процедур банкрутства на суму 79979,24 грн. заборгованості по заробітній платі. В іншій частині вимог слід відмовити за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» () в розмірі 79979,24 грн. заборгованості по заробітній платі.

В решті вимог - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в день її проголошення (підписання) та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повна ухвала підписана 15.12.2025.

Суддя Н.В. Величко