ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р. Справа №910/9296/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Буравльова С.І.

Шапрана В.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення учасників справи) апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дойч-Фарм"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025

у справі №910/9296/25 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Державного підприємства "Медичні закупівлі України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дойч-Фарм"

про стягнення 142 591,41 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді першої інстанції

Державне підприємство "Медичні закупівлі України" (далі ДП "Медзакупівлі України") звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Дойч-Фарм" (далі ТОВ "Дойч-Фарм") штрафу в розмірі 142 591,41 грн, нарахованого на підставі пункту 8.3.1 договору про закупівлю від 08.07.2024 №09/116-07/2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.07.2025 відкрито провадження у справі №910/9296/25 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

На стадії підготовчого засідання ДП "Медзакупівлі України" подано заяву, в якій останнє змінило підстави позову та вказало, що при подані позовної заяви позивач допустив технічну описку та замість нормативно-правового обґрунтування щодо необхідності подання відповідачем, згідно з пунктом 7.1.1 договору, декларації відповідності та сертифікату відповідності, використав нормативно-правове обґрунтування щодо наявності у ТОВ "Дойч-Фарм" обов`язку надати реєстраційне посвідчення. Також позивач вказав, що станом на 06.10.2024 (день закінчення 90-денного терміну для надання сканованої копії декларації відповідності та сертифікату відповідності з дати укладання договору, визначених пунктом 7.1.1 цієї угоди) сума договору становила 712 957,05 грн (з ПДВ), у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 20% штрафу за ненадання декларації відповідності та сертифікату відповідності, що становить 142 591,41 грн.

Вказана заява прийнята судом до розгляду.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/9296/25 позов задоволено.

Стягнуто з ТОВ "Дойч-Фарм" на користь ДП "Медзакупівлі України" 142 591,41 грн штрафу та 2 422,40 грн витрат по сплаті судового збору.

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий господарський суд виходив з того, що з огляду на положення пункту 7.1.1 договору, ТОВ "Дойч-Фарм" необхідно було надати позивачу скановані копії відповідних документів у строк до 07.10.2024 включно. Однак, відповідач наведеного обов`язку не виконав. Доказів на спростування наведених обставин ТОВ "Дойч-Фарм" суду не надано, а пропуск строку на подання сканованих копій декларації відповідності та сертифікату відповідності відповідачем фактично не заперечувався. При цьому, перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, що становить 20% вартості непоставленої (неприйнятої) продукції (з урахуванням сплаченої позивачем її вартості у розмірі 712 957,05 грн), суд першої інстанції дійшов висновку, що він є арифметично правильним та таким, що відповідає положенням чинного законодавства і умовам Договору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, ТОВ "Дойч-Фарм" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення є необґрунтованим та таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

На переконання апелянта, позовні вимоги про стягнення штрафу за ненадання реєстраційного посвідчення на товар, а саме: Медичні матеріали (Контактний шар на рану, проникний, стерильний, 10 х 20 см (± 2 см) є необґрунтовані та задоволенню не підлягають, оскільки таке надання не передбачене а ні договором, а ні законом.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 апеляційну скаргу ТОВ "Дойч-Фарм" у справі №910/9296/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя Сітайло Л.Г., судді: Буравльов С.І., Шапран В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 у справі №910/9296/25 апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків.

28.10.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Дойч-Фарм" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/9296/25. Розгляд апеляційної скарги вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9296/25. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 21.11.2025.

10.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/9296/25.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

05.11.2025, через систему "Електронний суд", позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просить суд апеляційну скаргу ТОВ "Дойч-Фарм" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/9296/25 без змін.

Так, у своєму відзиві позивач зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а всі обставини справи встановлені місцевим господарським судом в повній мірі.

Також, позивач вказує, що доказів на спростування зазначених у позові обставин відповідачем до суду не надано, а пропуск строку на подання сканованих копій декларації відповідності та сертифікату відповідності відповідачем фактично не заперечувався. Відповідач не надав жодного доказу, який підтверджував, що вчинив всіх необхідних дій для отримання необхідного сертифікату відповідності. Більше того, відповідачем не надано будь-якого доказу про факт самого подання необхідної заявки на розгляд на отримання сертифікату відповідності.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

08.07.2024 між ДП "Медзакупівлі України" (замовник) та ТОВ "Дойч-Фарм" (постачальник) укладено договір про закупівлю №09/166-07/2024, за умовами якого відповідач взяв на себе зобов`язання поставити позивачу медичні вироби, асортимент, ціна та обсяг яких вказується в специфікації (додаток №1 до договору), а позивач зобов`язався прийняти таку продукцію та оплатити її в порядку та на умовах, визначених договором.

Відповідно до пункту 2.1 договору поставка продукції здійснюється відповідно до Incoterms 2020.

В силу пункту 3.1 договору, його валютою є національна валюта України гривня. Загальна ціна договору та ціна за одиницю продукції вказується у специфікації (додаток №1).

Загальна ціна продукції та/або ціна за одиницю продукції за цим договором може переглядатись сторонами шляхом укладення додаткової угоди до цього договору у випадках та у порядку, що передбачені законодавством та даним договором.

Згідно з пунктом 3.4 договору, якщо інше не передбачено цим договором, за загальним правилом, оплата продукції здійснюється замовником на умовах попередньої оплати, з урахуванням положень бюджетного законодавства та нормативно-правових актів, що регулюють питання здійснення попередньої оплати. Датою оплати є дата списання грошових коштів з рахунку замовника, відкритого в органі Казначейства.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов договору ДП "Медзакупівлі України", згідно з платіжною інструкцією від 23.07.2024 №7186 сплатило на розрахунковий рахунок ТОВ "Дойч-Фарм" грошові кошти у розмірі 712 957,05 грн з призначенням платежу: "Передоплата за мед. вир. Контактний шар на рану, проникний, стерильний зг. дог. №09/166-07/2024 від 08.07.2024 р. ПДВ 46 642,05 грн.".

У пункті 7.1 договору постачальник гарантував якість продукції, що постачається. Продукція, що постачається, повинна відповідати нормам і стандартам, законодавчо встановленим на території України, а також вимогам тендерної документації, цього договору та, зокрема, але не виключно, наступним критеріям:

- діючим офіційним стандартам, встановленим законодавством України та відповідними державними органами (у тому числі Міністерством охорони здоров`я України). Зокрема, але не виключно, технічним регламентам щодо продукції, та мати декларації відповідності та сертифікати відповідності, та інші документи, які дають змогу використовувати продукцію в Україні впродовж усього терміну придатності продукції;

- додатковим вимогам, зазначеним у специфікації;

- будь-яким іншим вимогам до якості продукції, які містяться у цьому договорі та відповідній заявці на поставку продукції.

За умовами пункту 7.1.1 договору, у разі, якщо на дату укладення цього договору продукція не має декларації відповідності та сертифікату відповідності, постачальник зобов`язується належним чином задекларувати та сертифікувати продукцію в Україні та на підтвердження цього, не пізніше ніж протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати укладення цього договору (або не пізніше строку, передбаченого у пункті 5.1 цього договору, якщо цей строк настане раніше) надати замовнику засобами електронної пошти та/або шляхом заповнення електронних форм в електронному кабінеті постачальника, створеному в інформаційно-аналітичній системі замовника, у порядку, визначеному цим договором, скановану копію декларації відповідності продукції встановленим в Україні вимогам до такого класу продукції та сертифікату відповідності продукції встановленим в Україні вимогам, виданий акредитованим органом з оцінки відповідності.

Так, зважаючи на порушення ТОВ "Дойч-Фарм" встановленого пунктом 7.1.1 договору обов`язку щодо надання ДП "Медзакупівлі України", протягом 90 календарних днів з дати укладення договору, декларації відповідності продукції встановленим в Україні вимогам до такого класу продукції та сертифікату відповідності продукції встановленим в Україні вимогам, виданий акредитованим органом з оцінки відповідності, позивач на підставі пункту 8.3.1 договору нарахував відповідачу штраф в сумі 142 591,41 грн.

Крім того, з метою досудового врегулювання спору ДП "Медзакупівлі України" зверталося до відповідача з претензіями від 04.02.2025 №05/433-02/2025 та від 10.03.2025 №05/965-03/2025, в яких просило сплатити, зокрема, 142 591,41 грн штрафу за договором. Проте, такі претензії задоволені ТОВ "Дойч-Фарм" не були, у зв`язку з чим, ДП "Медзакупівлі України" звернулося до суду з даним позовом.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та оцінка аргументів учасників справи

Відповідно до частини 1 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції встановив таке.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За своїм змістом та правовою природою укладений сторонами договір є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (частина 2 статті 712 ЦК України).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За приписами частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Під час розгляду справи судом першої інстанції встановлено неналежне виконання ТОВ "Дойч-Фарм" взятих на себе за договором зобов`язань.

Так, в силу пункту 7.1.1 вказаного правочину у відповідача виник обов`язок (якщо на дату укладення цього договору продукція не має декларації відповідності та сертифікату відповідності) належним чином задекларувати та сертифікувати продукцію в Україні та на підтвердження цього не пізніше ніж протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати укладення договору (або не пізніше строку, передбаченого у пункті 5.1 цього договору, якщо цей строк настане раніше) надати замовнику засобами електронної пошти та/або шляхом заповнення електронних форм в електронному кабінеті постачальника, створеному в інформаційно-аналітичній системі замовника, у порядку, визначеному цим договором, скановану копію декларації відповідності продукції встановленим в Україні вимогам до такого класу продукції та сертифікату відповідності продукції встановленим в Україні вимогам, виданий акредитованим органом з оцінки відповідності.

Згідно з пунктом 5.1 договору постачальник, не менше ніж за 14 робочих днів до дати запланованої відправки продукції в пункт призначення, зобов`язаний надати замовнику засобами електронної пошти та/або шляхом заповнення електронних форм в електронному кабінеті постачальника, створеному в інформаційно-аналітичній системі замовника, у порядку, визначеному цим договором, скановані копії, зокрема, декларації відповідності продукції встановленим в Україні вимогам до такого класу продукції та сертифікату відповідності продукції встановленим в Україні вимогам, виданим акредитованим органом з оцінки відповідності.

Оскільки матеріали справи не містять доказів надання відповідачем ДП "Медзакупівлі України" у встановлений договором строк сканованих копій документів, зокрема, декларації відповідності продукції встановленим в Україні вимогам до такого класу продукції та сертифікату відповідності продукції встановленим в Україні вимогам, виданий акредитованим органом з оцінки відповідності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність розрахувати 90-денний календарний строк саме з дати укладення договору.

Таким чином, з огляду на положення пункту 7.1.1 договору, ТОВ "Дойч-Фарм" необхідно було надати позивачу скановані копії відповідних документів у строк до 07.10.2024 включно (враховуючи те, що останній день такого 90-денного строку припадає на 06.10.2024 неділю).

Разом із тим, відповідач наведеного обов`язку не виконав.

Доказів на спростування означених обставин ТОВ "Дойч-Фарм" суду не надано, а пропуск строку на подання сканованих копій декларації відповідності та сертифікату відповідності відповідачем фактично не заперечувався.

При цьому, з урахуванням заяви ДП "Медзакупівлі України" про зміну підстав позову, обставини ненадання відповідачем замовнику реєстраційного посвідчення на продукцію не входять до безпосереднього предмета доказування у даній справі, а відтак заперечення ТОВ "Дойч-Фарм" з посиланням на вказані обставини судом до уваги не беруться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання.

Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно зі статтею 216 Господарського кодексу України (далі ГК України) учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Одним з різновидів господарських санкцій, які застосовуються до правопорушника у сфері господарювання, є штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойки, штрафу, пені), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (стаття 230 ГК України).

За приписами статті 230, пункту 4 статті 231 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Частиною 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Згідно з частиною 2 вищезазначеної статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Відповідно до пункту 8.3.1 договору, в разі недотримання постачальником вимог підпунктів 7.1.1 пункту 7.1 цього договору з постачальника крім пені та/або штрафу, зазначених у пункті 8.2 цього договору, стягується штраф у розмірі 20% вартості непоставленої (неприйнятої) продукції.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок штрафу, що становить 20% вартості непоставленої (неприйнятої) продукції (з урахуванням сплаченої позивачем її вартості у розмірі 712 957,05 грн), колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такий розрахунок є арифметично правильним та таким, що відповідає положенням чинного законодавства і умовам договору.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає вірними висновки місцевого господарського суду про наявність підстав для задоволення позову.

Інші доводи апеляційної скарги, взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

При ухваленні даної постанови судом апеляційної інстанції надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про задоволення позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/9296/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ "Дойч-Фарм" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на ТОВ "Дойч-Фарм".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Дойч-Фарм" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/9296/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.09.2025 у справі №910/9296/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Дойч-Фарм".

4. Матеріали справи №910/9296/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді С.І. Буравльов

В.В. Шапран