РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

11.12.2025Справа № 910/10775/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І., за участю секретаря судового засідання Петькун Д.О., розглянувши матеріали справи

за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЦЕНТРАЛ ПАРК" (03150, вул. Антоновича, буд.169, оф.10,м. Київ, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт-Таун" (02160,вул. Регенераторна, буд.4,м. Київ, )

треті особи, без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача-

1)Товариство обмеженою відповідальність "КОМФОРТ-ТАУН РІЕЛТ" (02160,м. Київ, вул. Регенераторна, буд.4, );

2) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серія НОМЕР_1 , виданий Святошинським РУ ГУ МВС України в м.Києві,зареєстрований АДРЕСА_1 )

про визнання недійсним договору

Представники учасників справи: згідно протоколу судового засідання;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "ЦЕНТРАЛ ПАРК" (далі - позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Комфорт-Таун" (далі - відповідач) про визнання недійсним договору.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає визначені послуги в якості предмета договору про надання послуг з комплексного обслуговування об`єктів та відшкодування витрат №1 від 01 вересня 2022 року є функціями з управління багатоквартирним будинком. Вказаний договір укладено за відсутністю вільного волевиявлення ОСББ, порушення повноважень органів управляння об`єднання, перевищення повноважень головою правління та відсутність рішень загальних зборів чи правління щодо укладення договору. У зв`язку з чим позивач просить визнати недійсним Договір про надання послуг з комплексного обслуговування об`єктів та відшкодування витрат №1 від 01.09.2022, укладений між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Централ Парк" (замовник) в особі голови правління ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфорт-Таун" (виконавець) в особі директора Соколова Артема Івановича.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 04.09.2025 суддя Ягічева Н.І. відкрила провадження по справі та призначила підготовче засідання на 07.10.2025.

18.09.2025 в системі "Електронний суд" Товариством з обмеженою відповідальність "КОМФОРТ-ТАУН РІЕЛТ" сформовано заяву про вступ у справу як третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

19.09.2025 в системі "Електронний суд" відповідачем сформовано відзив на позовну заяву, мотивований тим, що відповідач був змушений зупинити подальше продовження утримання та обслуговування житлового комплексу, після чого між сторонами укладено меморандум про співпрацю від 31.08.2022 та спірний договір від 01.09.2022, який в подальшому було схвалено. Внутрішні статутні документи Позивача підтверджують правомірність дій керівника Позивача щодо укладання спірного Договору, загальна сума ціни договору не перевищує 500 (п`ятсот) мінімальних заробітних плат та не потребує погодження зборів співвласників.

22.09.2025 через канцелярію суду відповідачем було подано аналогічний відзив.

22.09.2025 через канцелярію суду відповідачем було подано клопотання про витребування доказів та клопотання про виклик свідка.

22.09.2025 через канцелярію суду відповідачем було подано заяву про залучення 3 особи, а саме Товариство обмеженою відповідальність "КОМФОРТ-ТАУН РІЕЛТ".

22.09.2025 через канцелярію суду надійшла заява від ОСОБА_1 , про залучення його у справу в якості 3 особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

01.10.2025 в системі "Електронний суд" позивачем сформовано заперечення на клопотання про витребування доказів.

01.10.2025 в системі "Електронний суд" позивачем сформовано відповідь на відзив.

В підсистемі «Електронний суд» 07.10.2025 відповідачем подано додаткові матеріали по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.10.2025 залучено третіх осіб до участі у справі, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено розгляд справи до 11.11.2025.

20.10.2025 через канцелярію суду від позивача надійшов лист на виконання вимог ухвали суду.

21.10.2025 в системі "Електронний суд" відповідачем сформовано заперечення на відповідь на відзив.

21.10.2025 в системі "Електронний суд" третьою особою 1 сформовано пояснення по справі.

27.10.2025 через канцелярію суду від третьої особи 2 надійшли пояснення по справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.11.2025 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті на 09.12.2025.

В судовому засіданні оголошено перерву до 11.12.2025.

В судовому засіданні 11.12.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги, представник відповідача заперечив проти задоволення позовних вимог, представники третіх осіб в засідання суду не з`явилися про розгляд справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні 11.12.2025 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

01.09.2022 між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Централ Парк» (надалі - замовник, позивач) в особі голови правління ОСОБА_1, що діє на підставі статуту, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комфорт-Таун» (надалі - виконавець, відповідач) в особі директора Соколова Артема Івановича, що діє на підставі статуту, укладено Договір (тимчасовий) про надання послуг з комплексного обслуговування об`єктів та відшкодування витрат №1 (надалі - Договір, спірний правочин), за умовами п. 1.1. якого сторони домовились укласти цей договір на перехідний період замовника, поки останній максимально підготує свою діяльність для самостійної роботи по обслуговуванню та утримуванню житлового комплексу.

Згідно п. 1.2. Договору, даний договір спрямований на вирішення та усунення аварійних ситуацій та забезпечення безпеки будинку та спільного майна.

Пунктом 1.4., Договору передбачено, що протягом строку дії Договору, Відповідач сприяє Позивачу по укладанню прямих договорів з комунальним організаціями, зокрема, але не виключно, що направлені на електро- водо-постачання для місць загального користування.

Пунктом 2.1. Договору, встановлено, що за цим Договором Відповідач зобов`язаний за рахунок Позивача, надати відповідно до умов цього Договору послуги з комплексного обслуговування та організувати роботу з питань забезпечення, користування, утримання, обслуговування та експлуатації приміщень, машиномісць (паркінгу) та території паркінгу, будинку та Житлового комплексу, прибудинкової території, спільних площ та об`єктів благоустрою, (надалі - «Послуги» та/або «Роботи»), а Позивач зобов`язується прийняти вказані послуги, розрахуватися та компенсувати витрати Відповідача згідно цього Договору.

Відповідно до п. 2.2. розділу 2, виконавець зобов`язаний за рахунок Замовника надати відповідно до умов цього Договору послуги з комплексного обслуговування та організувати роботу з питань забезпечення, користування, угримання, обслуговування га експлуатації приміщень, машиномісць (паркінгу) та території паркінгу, будинку та Житлового комплексу, прибудинкової території, спільних площ та об`єктів благоустрою, (надалі - «Послуги» та /або «Роботи»), а Замовник зобов`язується прийняти вказані послуги, розрахуватися та компенсувати витрати Виконавця згідно цього Договору.

Згідно п. 2.5. Договору, перелік послуг, що надаються Відповідачем за даним Договором визначається Додатком №1, що є невід`ємною частиною цього Договору.

Відповідно до розділу 4 цього Договору, оплата за Послуги, що надані Виконавцем за цим Договором, складаються з погодженої сторонами вартості Послуг (пункт 4.1). Сторони домовилися, що Змовник сплачує Виконавцю, за надані належним чином Послуги визначені Додатком №1, щомісячно у розмірі 29, 91 (двадцять дев`ять гривень 91 коп.) за один метр квадратний (підпункт 4.1.1. пункту 4.1).

Згідно з підпунктом 4.1.3 пунктом 4.1 розділу 4 Договору, загальна оплата за Послуги, що визначені даним Договором з урахуванням загального розміру Приміщень, становить 1 264 775, 35 грн. Відповідно до пункту 4.2 розділу 4 Договору, сторони домовилися, що Замовник сплачує Виконавцю, за надані належним чином Послуги визначені Додатком №1 щомісячно: 400 грн. за одне машино місце (Паркінг) «Стандартне», та 700 грн. за одне машиномісце (Паркінг) «Сімейний».

Пунктом 4.3 розділу 4 Договору визначено, що загальна оплата за Послуги, що визначені даним Договором з урахуванням загальної площі Приміщень та з урахуванням загальної кількості машиномісць (Паркінгів), становить: 1 412 275, 35 грн.

В свою чергу, підпунктом 4.1.2 пункту 4.1 розділу 4 Договору передбачено, що Користувач зобов`язується здійснювати оплату щомісячно з урахуванням загальної площі Приміщень, помноженої на розмір оплати за 1 метр квадратний.

Відповідно до п. 7.1. - Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до 31 грудня 2025 року.

Додатками №1-3 до Договору укладеного перелік послуг, акт розмежування технічних мереж та експлуатаційної відповідальності сторін і структуру та строки надання послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач вважає визначені послуги в якості предмета договору про надання послуг з комплексного обслуговування об`єктів та відшкодування витрат №1 від 01 вересня 2022 року є функціями з управління багатоквартирним будинком. Вказаний договір укладено за відсутністю вільного волевиявлення ОСББ, порушення повноважень органів управляння об`єднання, перевищення повноважень головою правління та відсутність рішень загальних зборів чи правління щодо укладення договору. У зв`язку з чим позивач просить визнати недійсним Договір про надання послуг з комплексного обслуговування об`єктів та відшкодування витрат №1 від 01.09.2022, укладений між Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Централ Парк" (замовник) в особі голови правління ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Комфорт-Таун" (виконавець) в особі директора Соколова Артема Івановича.

Відповідач проти позову заперечує, мотивуючи тим, що відповідач був змушений зупинити подальше продовження утримання та обслуговування житлового комплексу, після чого між сторонами укладено меморандум про співпрацю від 31.08.2022 та спірний договір від 01.09.2022, який в подальшому було схвалено. Внутрішні статутні документит Позивача підтверджують правомірність дій керівника Позивача щодо укладання спірного Договору, загальна сума ціни договору не перевищує 500 (п`ятсот) мінімальних заробітних плат та не потребує погодження зборів співвласників.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині п.1 ст.15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 20 Господарського кодексу України та ст.16 Цивільного кодексу України визначені способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання.

Так, відповідно до ч.2 ст.20 Господарського кодексу України кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються шляхом: визнання наявності або відсутності прав; визнання повністю або частково недійсними актів органів державної влади та органів місцевого самоврядування, актів інших суб`єктів, що суперечать законодавству, ущемлюють права та законні інтереси суб`єкта господарювання або споживачів; визнання недійсними господарських угод з підстав, передбачених законом; відновлення становища, яке існувало до порушення прав та законних інтересів суб`єктів господарювання; припинення дій, що порушують право або створюють загрозу його порушення; присудження до виконання обов`язку в натурі; відшкодування збитків; застосування штрафних санкцій; застосування оперативно-господарських санкцій; застосування адміністративно-господарських санкцій; установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; іншими способами, передбаченими законом.

Статтею 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно зі ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин 1-3, 5, 6 ст.203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Отже, договір може бути визнаний недійсним лише з підстав, передбаченими законом. Тому в кожній справі про визнання договору недійсним суд встановлює наявність тих обставин, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним.

Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним як способу захисту є усталеним у судовій практиці, що підтверджується висновками, які містяться у постановах Верховного Суду України від 17.06.2020 у справі №910/12712/19, від 20.01.2021 у справі №910/8992/19 (910/20867/17), від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 18.03.2021 у справі №916/325/20, від 19.02.2021 у справі №904/2979/20 тощо.

Статтею 1 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон), зокрема, встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - об`єднання) - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Приписами ст.10 Закону, зокрема, визначено, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори.

Статтею 12 Закону передбачено, що управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання.

Згідно ст.13 Закону якщо функції з управління багатоквартирним будинком за рішенням загальних зборів об`єднання передано управителю, відносини з управління регулюються договором, укладеним між об`єднанням і управителем, умови якого повинні відповідати умовам типового договору, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства. Спори щодо змісту конкретного договору вирішуються за згодою сторін або у судовому порядку.

Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулювання правових, організаційних та економічних відносин, пов`язаних з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління, визначено Законом України від 14.05.2015 року № 417-VIII "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" (із змінами і доповненнями, далі також - Закон №417).

Відповідно до пунктів 1, 5 частини першої статті 1 Закону №417 багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 6 Закону №417 співвласники мають право брати участь в управлінні багатоквартирним будинком особисто або через представника.

Частиною першою статті 9 Закону №417 встановлено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками.

За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).

Частиною другою статті 9 Закону №417 передбачено, що наймачі, орендарі та інші користувачі квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку можуть брати участь в управлінні багатоквартирним будинком виключно за дорученням власників таких квартир та приміщень.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону №417 співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею.

Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів та прийняття відповідних рішень здійснюються згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

Матеріалами справи встановлено, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Централ Парк", згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, 31.10.2018 року зареєстровано як юридичну особу. Особою, яка має вчиняти юридичні дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори, в якості керівника - голови правління, внесено ОСОБА_1 .

Відповідно до Статуту ОСББ "Централ Парк", затвердженого рішенням установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 Протоколом №1 від 19.09.2018 року, вищим органом управління ОСББ є загальні збори, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності Об`єднання (пункт 2 розділу ІІІ Статуту в редакції від 2018 року).

Пунктом 3 розділу ІІІ Статуту в редакції від 2018 року встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів належать, зокрема: затвердження кошторису, балансу Об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників.

Згідно з пунктом 12 розділу ІІІ Статуту в редакції від 2018 року, виконавчим органом Об`єднання є правління, яке обирається і підзвітне загальним зборам. Правління здійснює керівництво поточною діяльністю Об`єднання та має право приймати рішення з питань діяльності Об`єднання, визначеною цим Статутом.

Пунктом 14 Статуту в редакції від 2018 року передбачено, що до компетенції правління належать, зокрема: підготовка кошторису, балансу Об`єднання та річного звіту; здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством; надання згоди голові правління на укладення договорів: підряду, оренди, виконання робіт, надання послуг, та здійснення контролю за їх виконанням.

Пунктом 15 Статуту в редакції від 2018 року передбачено, що рішення правління викладаються у протоколі засідання правління із зазначенням кожним з членів правління результату свого голосування ("за", "проти"), засвідченого власноручним підписом.

Відповідно до п. 16 Статуту Позивача, що діяв на дату укладання Договору, встановлено, що на виконання своїх повноважень Голова правління: - діє без доручення від імені Об`єднання та укладає в межах своєї компетенції договори і вчиняє інші правочини та дії, що передбачені чинним законодавством України; - під час аварійних ситуацій, у випадку встановлення відповідних вимог нормативних актів, задля забезпечення безпеки будинку та спільного майна, з метою збереження концепції охорони та наявність паркану навколо будинку, без відповідного рішення правління та/або загальних зборів приймає рішення по укладанню договорів та розпорядженню коштів Об`єднання з подальшою перевіркою правлінням та ревізійною комісією, щодо правомірності використання цих коштів.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, Голова правління Позивача на підставі п. 16 Статуту, мав відповідні повноваження на укладання спірного договору.

Відповідно до п.3 статуту Позивача, що діяв на дату укладання Договору, встановлено, що до виключної компетенції загальних зборів належать:

- попереднє (до їх укладення) погодження умов договорів, сума яких перевищує 500 (п`ятсот) мінімальних заробітних плат, а також договорів, предметом яких є цінні папери, майнові права або спільне майно співвласників чи їх частина;

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», з 1 січня 2022 р. розмір мінімальної зарплати становитиме: у місячному розмірі - 6500 грн.

Укладання договорів за якими відповідно до Статуту Відповідача було потрібно погодження загальними зборами з урахуванням 500 (п`ятсот) мінімальних заробітних плат становить 3 250 000 грн.

Як встановлено судом вище, відповідно до п. 4.3. Договору, загальна оплата за Послуги, що визначені Договором з урахуванням загальної площі Приміщень та з урахуванням загальної кількості машиномісць (Паркінгів), становить -1 412 275,35 грн.

Відповідно до 4.4.1. Договору, вартість Послуг коригується щомісячно в залежності від фактичного надання послуг. Позивач здійснює оплату за Договором по фактичним витратам Відповідача з урахуванням 10% прибутку, але не більше суми визначеної п.п. 4.1.3. та 4.2.3. Договору.

Таким чином, суд прийшов до висновку, загальна сума ціни договору не перевищує 500 (п`ятсот) мінімальних заробітних плат та не потребує погодження зборів співвласників.

Як вже вказувалося судом, відповідно до ст.ст.16, 203, 215 Цивільного кодексу України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним, необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Протягом строку дії Договору, Позивач мав наступних Голів правління: - ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - на сьогодні.

З огляду на приписи статей 92, 237 - 239, 241 ЦКУ для визнання недійсним договору, укладеного юридичною особою з третьою особою, з підстави порушення установленого обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи, не має самостійного юридичного значення факт перевищення повноважень органом чи особою (ВПВС від 27.06.2018 №668/13907/13-ц).

Визнання договору недійсним згідно зі ст.ст. 203, 215 ЦКУ у зв`язку з підписанням договору особою, яка не має на це повноважень, та відсутністю волевиявлення власника, можливе лише у тому випадку, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину.

Настання передбачених статтею 241 ЦК України наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів та ін.).

Наступне схвалення правочину може відбутися також і в формі мовчазної згоди, і у вигляді певних поведінкових актів (так званих конклюдентних дій) особи - сторони правочину (наприклад, здійснення чи прийняття оплати за товар за договором купівлі-продажу). Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №910/18812/17, від 08.07.2019 №910/19776/17.

У постановах Верховного Суду від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 16.02.2023 у справі № 910/2958/20 викладено правову позицію про те, що наступне схвалення юридичною особою правочину, вчиненого від її імені представником, з перевищенням повноважень, унеможливлює визнання такого правочину недійсним. Настання передбачених цією статтею наслідків ставиться в залежність від того, чи було в подальшому схвалено правочин особою, від імені якої його вчинено. Доказами такого схвалення можуть бути відповідне письмове звернення уповноваженого органу (посадової особи) такої юридичної особи до другої сторони правочину чи до її представника (лист, телефонограма, телеграма, телетайпограма тощо) або вчинення зазначеним органом (посадовою особою) дій, які свідчать про схвалення правочину (прийняття його виконання, здійснення платежу другій стороні, підписання товаророзпорядчих документів тощо). Наведене стосується й тих випадків, коли правочин вчинений не представником юридичної особи з перевищенням повноважень, а особою, яка взагалі не мала повноважень щодо вчинення даного правочину.

Матеріалами справи встановлено, на виконання умов спірного Договору, згідно платіжних інструкцій банку №1 від 31.10.2022 р., № 2 від 02.11.2022 р., № 3 від 08.11.2022 р., № 4 від 11.11.2022 р., № 5 від 22.11.2022 р., Позивачем було сплачено на рахунок Відповідача суму у розмірі 313 500,00 грн., що є належним та допустимим доказом схвалення позивачем оскаржуваного правочину, як замовником.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, а також те, що позивач самостійно погодив умови договору надання послуг без перевищення повноважень та з подальшим схваленням, а отже, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необгрунтованими.

Щодо твердження відповідача про третейського застереження, суд зауважує наступне.

Пунктом 10.3 договору встановлено можливість передати спір на розгляд Незалежному третейському суді при Всеукраїнській громадській організації "Ліга юридичного захисту інтересів споживачів".

Суд зауважує, що арбітражна угода про передачу спору на розгляд арбітражу не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації особою права на захист своїх прав. У зв`язку з викладеним у сторін існує виключно правова можливість, а не обов`язок звертатися до арбітражного суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2019 у справі № 910/17031/17.

Тобто, якщо позивач звернувся саме до господарського суду, а не до третейського та наполягав на розгляді справи саме господарським судом, то це виключає наявність взаємної згоди обох сторін на розгляд справи третейським судом навіть за наявності попередньої домовленості про це, яка відображена в договорі.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/21409/16 та від 16.02.2018 у справі № 910/13318/16.

Отже, спір у даній справі підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на наведене всі інші клопотання та заяви, доводи та міркування учасників судового процесу відповідно залишені судом без задоволення і не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду стосовно відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

За таких обставин, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, з покладенням судового збору на позивача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 233, 236-238, 241 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва -

ВИРІШИВ:

1.В задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене у строки та порядку, встановленому розділом ІV ГПК України.

Повне судове рішення складено 18.12.2025.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА