УХВАЛА

про передачу позовної заяви за підсудністю

м. Київ

15.12.2025Справа № 910/15299/25

Суддя Селівон А.М., розглянувши

позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПИЦЦА"

про стягнення 6 587,40 грн.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" звернулося до Господарського суду міста Києва з заявою про видачу судового наказу за вимогами до боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПИЦЦА" про стягнення 6587,40 грн. заборгованості за спожиту електроенергії за договором про постачання електричної енергії споживачу №1263 від 01.01.2019 року та 242,24 грн. судового збору.

Господарським судом міста Києва 02.10.2025 року у справі № 910/12208/25 видано судовий наказ про стягнення з боржника - Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПИЦЦА" 6 587,40 грн. заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу №1263 від 01.01.2019 року та 242,24 грн. судового збору.

Через систему "Електронний суд" 28.10.2025 року надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПИЦЦА" про скасування судового наказу від 02.10.2025 року у справі № 910/12208/25, за результатами розгляду якої ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2025 року скасовано судовий наказ Господарського суду міста Києва від 02.10.2025 року № 910/12208/25, виданий за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання".

В подальшому через систему "Електронний суд 09.12.2025 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТОПИЦЦА" про стягнення 6587,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором № 1263 про постання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 року в частині своєчасної та повної оплати спожитої електроенергії, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість у вказаній сумі.

Положеннями статті 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Підвідомчість - це визначена законом сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції. Підсудність визначається колом справ у спорах, вирішення яких віднесено до підвідомчості певного господарського суду.

Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція, основними видами якої є загальна, альтернативна та виключна.

Види підсудності передбачають в одних випадках пільги сторонам при виборі суду, в інших - створення найсприятливіших умов для вирішення справи, забезпечення незалежності та неупередженості суду, захист прав заінтересованих осіб.

Загальна територіальна підсудність встановлюється як загальне правило і застосовується у тому випадку, коли вона не змінена або доповнена іншим видом територіальної підсудності.

Згідно п. 3 ст. 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Відповідно до ст. 24 Господарського процесуального кодексу України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

Так, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи - підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч. 2 вказаної статті).

Як встановлено судом, в позовній заяві в якості відповідача визначено Товариство з обмеженою відповідальністю "АВТОПИЦЦА" (), місцезнаходженням якого є: 04210, м.Київ, пр.Івасюка Володимира, буд.12Є, кв. 83.

За загальним правилом згідно з положеннями ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Тобто, загальне правило територіальної підсудності щодо пред`явлення позову за місцезнаходженням відповідача застосовується лише у випадку, коли інші правила підсудності не встановлені положеннями Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до п.10 ч.2 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців" в Єдиному державному реєстрі містяться відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, про місцезнаходження юридичної особи.

Разом з тим, частиною 3 статті 30 ГПК України встановлено виключну підсудність справ, що виникають зі спорів щодо нерухомого майна, які розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Так, Велика Палата Верховного Суду, досліджуючи питання територіальної підсудності категорії справ щодо стягнення заборгованості з орендної плати за користування нерухомим майном, у постанові від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18 дійшла висновку, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Зокрема, Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини третьої статті 30 ГПК України.

Водночас, судом враховано, що аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах викладена також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18, згідно п.7.36. якої виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з частиною 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Судом встановлено згідно матеріалів справи, що даний спір виник внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язань з оплати вартості спожитої електричної енергії за Договором № 1263 про постання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 року, укладеним шляхом приєднання відповідача до Комерційної пропозиції "Універсальна".

Згідно п.2.1. вказаного Договору Постачальник продає електричну енергію для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

При цьому в пункті 2 "Територія надання послуги" Комерційної пропозиції "Універсальна", яка є Додатком №3 до Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, передбачено, що послуга надається в межах Запорізької області та електричних мереж операторів системи розподілу: ПАТ "Запоріжжяобленерго"; АТ "Укрзалізниця".

Окрім цього, за змістом наданого позивачем Акту прийняття - передавання товарної продукції від 28.02.2022 року за договором про постачання електричної енергії споживачу № 1263 від 01.01.2019 року у лютому 2022 року на суму 6587,40 грн., вбачається, що адресою споживача ТОВ "Автопицца" є: 72316, Запорізька обл., м. Мелітополь, вул. Богдана Хмельницького, 28.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладені висновки Верховного Суду та зважаючи на те, що спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань з оплати електричної енергії, яка згідно умов Договору та Комерційної пропозиції постачається в межах Запорізької області, до електроустановок (об`єктів нерухомого майна) ТОВ "Автопицца" (споживача/відповідача), які знаходяться в м. Мелітополь Запорізької області, суд дійшов висновку, що позовна заява не підсудна Господарському суду міста Києва, оскільки переданий на вирішення спір має розглядатись в Господарському суді Запорізької області за місцем знаходження нерухомого майна.

У відповідності до вимог статті 31 Господарського процесуального кодексу України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (ч. 1 ст. 31 ГПК України).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення (ч. 3 ст. 31 ГПК України).

Спори між судами щодо підсудності не допускаються (ч. 6 ст. 31 ГПК України).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що матеріали позовної заяви у справі № 910/11616/25 підлягають передачі за територіальною підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Керуючись ст. ст. 27, 30, 31, 233-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Направити матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Запоріжжяелектропостачання" про стягнення 6587,40 грн. з доданими до неї документами за територіальною підсудністю до Господарського суду Запорізької області (69001, м. Запоріжжя, вул. Гетьманська, буд. 4).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена у строки та порядку, встановленому статтями 255, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя А.М.Селівон