УХВАЛА

м. Київ

10.12.2025Справа № 910/12020/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Українська бронетехніка" до Міністерства оборони України про стягнення 43 898 113,90 грн., за участю представників: позивача - Тінькова Д.Л., відповідача - Овода А.П.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 43 898 113,90 грн. заборгованості за Державним контрактом на поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 403/1/22/265 від 26.07.2022 року на підставі статей 203, 217, 509, 510, 525, 526, 610, 625, 628, 629 Цивільного кодексу України та статті 193 Господарського кодексу України.

02.10.2025 року позивачем до суду подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в який просив стягнути з відповідача 53 472 919,50 грн., з яких 43 898 113,90 грн. заборгованості, 7 607 543,14 грн. інфляційних втрат та 1 967 262,48 грн. 3% річних.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.10.2025 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 10.11.2025 року, окрім того розгляд справи вирішено проводити в закритому судовому засіданні.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті на 10.12.2025 року.

10.12.2025 року позивачем до суду подано заяву про повернення зі стадії розгляду справи по суті у справі до стадії підготовчого провадження у зв`язку із тим, що позивачем в підготовчому засіданні не було оголошено заяву про збільшення розміру позовних вимог, яку останній просив прийняти до розгляду.

У судовому засіданні по суті 10.12.2025 року представник відповідача не заперечував проти повернення до стадії підготовчого провадження і прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог.

Розглянувши заяву позивача про повернення розгляду справи на стадію підготовчого провадження, суд встановив наступне.

Зокрема, подане клопотання в частині повернення до попередньої стадії судового розгляду позивач обґрунтував необхідністю вчинення дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а саме прийняття до розгляду заяви про збільшення розміру позовних вимог, що відповідно до приписів Господарського процесуального кодексу України можливе лише на стадії підготовчого провадження.

Частиною 1 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено завдання господарського судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно з частиною 1 статті 3 Господарського процесуального кодексу України судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За приписами статті 9 Конституції України, статті 19 Закону України "Про міжнародні договори України" та статті 4 Господарського процесуального кодексу України господарські суди у процесі здійснення правосуддя мають за відповідними правилами керуватися нормами зазначених документів, ратифікованих законами України.

Водночас статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується Статтею 6 § 1, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Суд завжди займав визначне місце, забезпечуючи право на справедливий суд (Рішення Європейського суду з прав людини у справах Ейрі проти Ірландії та Станєв проти Болгарії. Ця гарантія є "одним з основних принципів будь-якого демократичного суспільства, відповідно до Конвенції" (Рішення Європейського суду з прав людини у справі Претто та інші проти Італії).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Клінік дез Акація та інші проти Франції" вказано, що сторонам повинна бути надана можливість повідомити будь-які докази, необхідні для успіху скарги.

У статті 11 Міжнародного пакту про політичні та громадянські права, який ратифіковано Указом № 2148-08 від 19.10.1973 року Президії Верховної Ради Української РСР, встановлено, що кожен має право при визначенні його прав і обов`язків у будь-якому цивільному процесі на справедливий і публічний розгляд справи компетентним, незалежним і безстороннім судом, створеним на підставі закону.

Значення принципів справедливості та добросовісності поширюється не тільки на сферу виконання зобов`язань, а і на сферу користування правами, тобто, такі засади здійснення судочинства виступають своєрідною межею між припустимим використанням права (як формою правомірного поводження) та зловживанням правами (як формою недозволеного використання прав).

Також, в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями "proprio motu", щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Згідно зі статтею 181 Господарського процесуального кодексу України для виконання завдання підготовчого провадження в кожній судовій справі, яка розглядається за правилами загального позовного провадження, проводиться підготовче засідання та з урахуванням обставин справи і необхідності вчинення відповідних процесуальних дій.

Відповідно до пункту 10 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Приписами частини 1 та 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, зокрема, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Таким чином, з метою дотримання основних засад господарського судочинства, справедливого, неупередженого та своєчасного вирішення спору, маючи на меті забезпечення дійсного вирішення правового спору між сторонами, суд дійшов висновку щодо необхідності повернення у підготовче провадження для прийняття до розгляду заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог для правильного вирішення справи.

Керуючись статтями 182, 183, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Перейти зі стадії розгляду справи по суті у справі № 910/12020/25 до стадії підготовчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 15.12.2025.

Суддя С.О. Чебикіна