ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

16 грудня 2025 року Справа № 903/834/25

Господарський суд Волинської області у складі головуючої судді Бідюк С.В., за участі секретаря судового засідання Бортнюк М.В., розглянувши матеріали по справі

за позовом: Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби, м. Львів

до відповідача 1: Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області, м. Луцьк

до відповідача 2: Товариства з обмеженою відповідальністю Раун, м. Львів

про розірвання договору,

за участю представників учасників справи:

від позивача: н/з

від прокуратури: Гудков М.В.,

від відповідача 1: н/з

відповідача 2: Гелемей Ю.М., Кирницький В.В.

в с т а н о в и в:

19.08.2025 через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява Волинської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Західного офісу Держаудитслужби до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області до Товариства з обмеженою відповідальністю Раун про розірвання договору про закупівлю послуг від 28.11.2024 №01.4/18/24, який укладено між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області та Товариством з обмеженою відповідальністю РАУН (процедура закупівлі №UA-2024 11-01-003138-a).

Ухвалою суду від 25.08.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання у справі на 24 вересня 2025 року о 10:30 год.

27.08.2025 надійшли пояснення позивача, згідно яких управління, як орган державного фінансового контролю може виступати стороною у судових справах лише за результатами проведених заходів державного фінансового контролю. Враховуючи те, що Західним офісом Держаудитслужби в особі Управління Західного офісу Держаудитслужби у Волинській області заходи державного фінансового контролю у підконтрольній установі Службі відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області по процедурі закупівлі UA 2024-11-01-00003138-а не проводилися, порушення не виявлялися та вимога про усунення виявлених порушень законодавства підконтрольній установі не направлялася, відповідно в Управління відсутні правові підстави для звернення з позовною заявою до Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області та відсутні будь-які пояснення, що стосуються суті спору у справі № 903/834/25. ТОВ РАУН не є підконтрольною установою для Управління, а тому останнє не має права проводити заходи державного фінансового контролю у не підконтрольних установах та звертатися до ТОВ РАУН з позовом, а лише до підконтрольних установ та за результатами проведених заходів державного фінансового контролю.

Відповідачі ухвалу суду отримали 26.08.2025. Строк для подання відзиву по 10.09.2025.

09.09.2025 надійшов відзив Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області, згідно якого у задоволенні позову просить відмовити.

15.09.2025 надійшла відповідь прокуратури на відзив відповідача.

Відзив ТОВ Раут на адресу суду не надходив.

У той же час, безпосередньо у судовому засіданні представниця Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області подала пояснення по суті позовних вимог, згідно яких позовні вимоги не заперечує.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, враховуючи подання відповідачем 1 пояснень по суті позовних вимог безпосередньо у судовому засіданні, з метою надання учасникам справи можливості ознайомитись з ними та висловити відповідні міркування, суд протокольною ухвалою від 24.09.2025 підготовче засідання відклав на 09.10.2025 об 11:00 год.

29.09.2025 надійшли додаткові пояснення відповідача 1, в яких не висловлює заперечень щодо можливості задоволення позовних вимог.

Відповідач 2 у клопотанні від 03.10.2025 зазначає, що додаткові пояснення відповідача 1 подані з порушенням вимог ГПК України, тому просить суд не долучати їх до матеріалів справи. У клопотанні від 08.10.2025 просить долучити докази на підтвердження продовження існування договірних відносин з відповідачем 1. У клопотанні від 09.10.2025 просить залишити позовну заяву без руху на підставі п.п. 2, 8 ст. 162 ГПК України. Крім того зазначає, що документи, які підтверджували б повноваження заступника керівника прокурора обласної прокуратури на підписання позовної заяви, відсутні.

Волинська обласна прокуратура у поясненнях від 08.10.2025 зазначає, що відповідач 1 має право визнати позовні вимоги на будь-якій стадії розгляду справи, а тому просить відхилити заперечення відповідача 2.

09.10.2025 надійшло клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи, з метою надання можливості службі ознайомитись та викласти свою відповідну позицію щодо поданих поясненнями прокуратури, які надійшли на адресу служби безпосередньо перед судовим засіданням.

У судовому засіданні прокурор у вирішенні питання відкладення розгляду справи поклався на розсуд суду.

Представник відповідача 2 відкладення не заперечив.

Заслухавши пояснення часників справи, враховуючи надходження клопотань, пояснень сторін безпосередньо перед судовим засіданням, з метою надання учасникам справи можливості ознайомитись з ними та подати відповідні пояснення, суд протокольною ухвалою від 09.10.2025 підготовче засідання відклав на 22.10.2025 об 11:00 год.

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області у клопотанні від 21.10.2025 розгляд справи просить здійснювати без участі її представника.

У судовому засіданні представник відповідача 2 заявив усне клопотання про оголошення перерви у судовому засіданні, оскільки позивачем не висловлено пояснень по суті позовних вимог. Просив визнати явку представника позивача у судовому засіданні обов`язковою з метою отримання відповідних пояснень.

Судом встановлено, що позивач скористався своїм правом на подання пояснень щодо позовних вимог, які на адресу суду надійшли 27.08.2025. Крім того, позивач просить розгляд справи здійснювати без участі його представника.

Враховуючи вищевикладене, наявність письмових пояснень позивача у матеріалах справи, відсутність необхідності визнання явки представника позивача у судове засідання, суд протокольною ухвалою відмовив у задоволенні клопотань відповідача 2 про визнання обов`язковою явки представника позивача та оголошення перерви у судовому засіданні.

Заслухавши пояснення прокурора, представника відповідача 2 щодо поданих додаткових пояснень, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд протокольною ухвалою від 22.10.2025 долучив подані сторонами додаткові пояснення до матеріалів справи.

У клопотанні від 08.10.2025 відповідач 2 просить долучити докази на підтвердження продовження існування договірних відносин із відповідачем 1.

Прокурор проти задоволення зазначеного клопотання заперечив.

З метою повного та всебічного розгляду справи, дослідження всіх обставин справи, суд протокольною ухвалою від 22.10.2025 поновив строк та долучив подані відповідачем 2 докази до матеріалів справи.

Крім того у судовому засіданні представник відповідача 2 заявив усне клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю спору. Зазначив, що прокуратурою не долучено будь-якого доказу на підтвердження порушення прав позивача.

Прокурор клопотання заперечив як необґрунтоване.

Судом не встановлено, що предмет спору у даній справі перестав існувати, а відтак клопотання про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

У клопотанні від 09.10.2025 відповідач 2 просить залишити позовну заяву без руху на підставі п.п. 2, 8 ст. 162 ГПК України. Зазначає, що до позовної заяви не додано документів на підтвердження повноважень заступника керівника обласної прокуратури щодо підписання позовної заяви. Крім того у позовній заяві відсутні найменування юридичної особи, повне місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти. Вказані в позовній заяві дані не відповідають даним з відкритих джерел (скріншот зі сайту прокуратури, ЄДРПОУ). Позовна заява не містить переліку документів, які додаються, оскільки додатки 1-21 не ідентифіковані, натомість зазначені незрозумілі назви (наприклад dod1, dod2). Крім цього не зазначено місцезнаходження оригіналів письмових або електронних доказів. Серед додатків є документи які неможливо прочитати (додаються до клопотання).

Представник відповідача 2 клопотання підтримав. Зазначив, що долучена прокуратурою копія листа від 11.07.2025 №575/092512/5.5 є нечитабельною, що унеможливлює її опрацювання.

Прокурор залишення позовної заяви без руху заперечив, оскільки такі повноваження підтверджується ЗУ Про прокуратуру.

Суд протокольною ухвалою від 22.10.2025 відмовив у задоволенні клопотання відповідача 2 про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи мету та строки підготовчого провадження, нечитабельну копію долученого до позовної заяви листа від 11.07.2025 №575/092512/5.5, з метою повного та всебічного розгляду справи, суд протокольною ухвалою від 22.10.2025 продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів, відклав підготовче засідання на 05.11.2025 о 12:00 год та зобов`язав прокуратуру надати належним чином засвідчену копію (читабельну) такого листа.

Волинська обласна прокуратура клопотанням від 27.10.2025 подала витребуваний судом належним чином засвідчений примірник листа від 11.07.2025 №575/092512/5.5.

05.11.2025 надійшло клопотання ТОВ Раун про призначення судово-економічнї експертизи, проведення якої просить доручити Волинському відділенню Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз.

У судовому засіданні прокурор заявив усне клопотання про відкладення підготовчого засідання з метою ознайомлення з поданим відповідачем 2 клопотанням та подання відповідних пояснень.

Враховуючи вищевикладене, надходження клопотання відповідача 2 безпосередньо перед судовим засіданням, з метою надання учасникам справи можливості ознайомитись з ним та подати відповідні пояснення, суд протокольною ухвалою підготовче засідання відклав на 11.11.2025 о 15:30 год.

Волинська прокуратура у поясненнях від 11.11.2025 та прокурор у судовому засіданні просить відмовити у задоволенні клопотання відповідача про призначення експертизи. Зазначає, що до завдань судово-економічної експертизи не належить вирішення питань дотримання відповідальними особами організаційно-правових вимог до проведення закупівлі товарів, робіт, послуг за державні кошти.

У судовому засіданні представник відповідача 2 клопотання підтримав.

Представниця відповідача 1 у вирішенні клопотання поклалася на розсуд суду, водночас зазначила, що доцільності в призначенні експертизи у даній справі немає.

Суд протокольною ухвалою від 11.11.2025 відмовив у задоволенні клопотання відповідача 2 про призначення експертизи.

Прокурор, представник відповідача 1 не заперечили закриття підготовчого провадження, призначення розгляду справи по суті.

Представник відповідача 2 закриття підготовчого провадження заперечив, оскільки судом не з`ясовано позиції позивача щодо позовних вимог прокурора.

Судом повторно повідомлено представника відповідача 2 про наявність у матеріалах справи письмових пояснень позивача щодо позову від 27.08.2025. Крім того, позивач просить розгляд справи здійснювати без участі його представника.

Між тим судом явка учасників в судове засідання обов`язковою не визнавалася, а відповідач 2 не навів переконливих та аргументованих мотивів щодо визнання явки представника позивача обов`язковою.

У підготовчому засіданні 11.11.2025 учасники справи зазначили про відсутність заяв/клопотань.

Суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 04.12.2025 об 11:00 год.

У зв`язку з проведенням 04.12.2025 позапланових технічних робіт на об`єктах інформаційної структури судової влади України, робота підсистеми Електронний Суд та відеконференцзв`язку була обмежена, внаслідок чого провести судове засідання, призначене на 04.12.2025 об 11:00 год, та здійснити його технічну фіксацію, не представилося можливим.

Ухвалою суду від 04.12.2025 відкладено розгляд справи на 16 грудня 2025 року о 14:00 год.

Частинами 1, 2 статті 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних зі здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

У відповідності до положень ч.1 ст.12 ГПК України господарське судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим кодексом, у порядку наказного провадження, позовного провадження (спрощеного або загального).

Згідно зі ст.15 ГПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно з ч.1 ст.194 ГПК України, завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів.

Норми Господарського процесуального кодексу України не містять прямої вказівки на можливість суду на стадії розгляду справи по суті приймати рішення про повернення до розгляду справи у підготовчому провадженні та продовження підготовчого засідання, проте суд вважає, що за будь-яких обставин при здійсненні правосуддя слід керуватись завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, тому у разі виникнення необхідності суд вправі вчинити таке повернення, не допускаючи відмови у реалізації цієї дії виключно з підстав відсутності окремої процесуальної норми, тобто уникаючи проявів надмірного формалізму.

В постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 16.12.2022 по справі № 910/7103/21 зазначено, що відповідно до практики Верховного Суду, яку колегія суддів враховує на підставі частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України, суди першої інстанції за наявності певних обставин можуть прийняти рішення про повернення до стадії підготовчого провадження після його закриття для вчинення тих чи інших процесуальних дій, які можуть бути реалізовані лише на стадії підготовчого провадження.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, від 02.10.2019 у справі № 916/2421/18, від 03.10.2019 у справі № 902/271/18, від 16.12.2021 у справі № 910/7103/21, від 07.03.2023 у справі № 904/1252/22, від 30.08.2023 у справі № 910/10477/22 та в ухвалі Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 923/525/20.

Разом з тим такі обставини мають бути вагомими, оскільки можливість повернення до стадії підготовчого провадження з будь-яких підстав нівелює саме значення стадій господарського процесу: як підготовчого провадження, так і стадії розгляду справи по суті.

Разом з тим статтею 207 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи.

Згідно з частинами 1, 3 статті 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. У заяві про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача зазначається, на яких підставах третю особу належить залучити до участі у справі.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має перебувати з однією із сторін у матеріальних правовідносинах, які в результаті прийняття судом рішення у справі зазнають певних змін.

Суть інституту третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, полягає в тому, що його застосування слугує процесуальним забезпеченням права регресу, а умова, що за законом третя особа залучається чи вступає у справу на стороні позивача чи відповідача, передбачає, що участь у процесі третьої особи випливає з тих відносин, які пов`язують її з однією із сторін у процесі.

З правової конструкції наведеної процесуальної норми вбачається, що законодавець використовує словосполучення можуть вступити треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, у справу, у разі коли рішення у справі може впливати на їхні права або обов`язки, тобто передбачено залучення саме за їх заявою про вступ у справу; та/або таких осіб може бути залучено за заявою учасників справи, тобто вбачається їх залучення за заявою учасників справи; та/або за ініціативою суду, якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення в майбутньому в неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.

Згідно позовної заяви предметом даного спору є розірвання договору про закупівлю послуг від 28.11.2025, укладеного між Службою відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області та Товариством з обмеженою відповідальністю Раун.

На обґрунтування позовних вимог прокуратура зазначає, що планом фінансування (додаток №3 до договору про закупівлю послуг від 28.11.2024 №01.4/18/24), зміни до якого сторонами правочину у 2024 році не вносилися, передбачалася оплата послуг, зокрема, у минулому році на суму 1500000 грн; остаточні розрахунки планувалося провести у 2025-2026 роках. Джерелом фінансування визначено кошти державного бюджету. Додатковими угодами від 11.03.2025 №20/25, від 30.04.2025 №48/25 та від 01.05.2025 №50/25 сторонами правочину внесено відповідні зміни у план фінансування (додаток №3 до договору про закупівлю послуг від 28.11.2024 №01.4/18/24). У чинній редакції (угода від 01.05.2025 №50/25) передбачено оплату послуг у 2025 році на суму 12000000 грн (за кошти загального фонду державного бюджету); розрахунки на решту суми договору 63931368,84 грн заплановано провести вже у 2026 році та за рахунок інших джерел фінансування (відомості щодо конкретних джерел фінансування не зазначено). Календарним графіком (додаток №4 до указаного договору) передбачено, що ТОВ «РАУН» надаватиме замовнику послуги у 2024 році, упродовж усього 2025 року та у наступному році. Розрахунки за указаним договором у 2024 році не проводилися, а на 2025 рік замовник передбачив лише часткове фінансування видатків за договором про закупівлю послуг від 28.11.2024 №01.4/18/24 (як уже зазначено вище, послуги у сумі майже 64 млн грн оплачуватимуться у 2026 році). При цьому, джерела фінансування правочину на наступний бюджетний період (майже 64 млн грн у 2026 році) не визначені (в угоді від 01.05.2025 №50/25 зазначено інші джерела фінансування). Наведене може призвести до продовження строку дії договору/виконання зобов`язань за правочином на наступні періоди, що породжує невизначеність сторін у цих договірних відносинах, необґрунтовані очікування на отримання коштів у майбутньому (у 2026 році та послідуючих роках).

Судом встановлено, що Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України (Агентство відновлення) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України, який реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами загального користування державного значення (підпункт 1 п. 1 Положення про Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 439 від 10.09.2014).

Відповідно до п. 4 цього Положення, Агентство відновлення відповідно до покладених на нього завдань забезпечує організацію будівництва, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування державного значення; будівництва (нового будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту), ремонту, модернізації інфраструктури, об`єктів житлової нерухомості, громадського призначення, виробничого комплексу, соціальної сфери, сфери житловокомунального господарства, благоустрою населених пунктів, управління побутовими відходами (об`єктів оброблення відходів, полігонів), інженерно-транспортної, енергетичної інфраструктури, захисних споруд цивільного захисту, військових об`єктів та майна, об`єктів у сферах авіаційного, залізничного (крім утримання), морського та внутрішнього водного транспорту, автомобільного транспорту загального користування, міського електричного транспорту, у сфері забезпечення енергетичної ефективності будівель, а також об`єктів і споруд оборонного та спеціального призначення; розвитку, будівництва, ремонту, облаштування, модернізації та утримання пунктів пропуску через державний кордон для автомобільного та залізничного сполучення.

Частинами 1 та 10 ст. 3 Закону України "Про джерела фінансування дорожнього господарства України" встановлено, що у Державному бюджеті України щорічно передбачаються видатки на фінансування робіт, пов`язаних з будівництвом, реконструкцією, ремонтом і утриманням автомобільних доріг загального користування. Для цих цілей у складі спеціального фонду Державного бюджету України створюється державний дорожній фонд. Головним розпорядником коштів державного дорожнього фонду, які спрямовуються на фінансове забезпечення будівництва, реконструкції, ремонту і утримання автомобільних доріг загального користування державного значення є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства.

Отже, головним розпорядником бюджетних коштів щодо робіт "Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в межах Волинської області (забезпечення функціонування та модернізація ліній зовнішнього освітлення, обслуговування світлофорних об`єктів, камер нагляду) є Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України.

Відповідно до п. 1 постанови КМУ № 1221 від 06.08.2003 "Деякі питання управління дорожнім комплексом", на служби автомобільних доріг (наразі перейменовано на служби відновлення та розвитку інфраструктури) в Автономній Республіці Крим, областях і м. Севастополі покладено функції замовника виконання робіт з будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування.

Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, засновником Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області є Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України.

Відповідно до Положення про Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області, затвердженого наказом Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 10.02.2025 № Н-63, Служба є державною неприбутковою організацією юридичною особою публічного права, є замовником закупівлі товарів, робіт та послуг, необхідних для забезпечення виконання мети, предмету діяльності та функцій Служби, а також є одержувачем бюджетних коштів, який уповноважений розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, що є метою діяльності Служби та передбачені бюджетними програмами.

Отже, Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Волинській області є одержувачем бюджетних коштів, уповноважена Державним агентством відновлення та розвитку інфраструктури України як розпорядником бюджетних коштів на здійснення заходів, передбачених бюджетною програмою, та отримує на їх виконання кошти бюджету.

Відповідно до п. 5 Положення про Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 439 від 10.09.2014, Агентство відновлення з метою організації своєї діяльності організовує планово-фінансову роботу в апараті Агентства відновлення, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління, господарських товариствах, функції з управління корпоративними правами щодо яких здійснює Агентство відновлення, здійснює контроль за використанням фінансових і матеріальних ресурсів, забезпечує організацію та вдосконалення бухгалтерського обліку в установленому законодавством порядку; забезпечує внутрішній контроль в Агентстві відновлення, на підприємствах, в установах та організаціях, що належать до сфери його управління; проводить моніторинг фінансової діяльності підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Агентства відновлення, зокрема виконання показників фінансових планів та кошторисів; забезпечує ефективне і цільове використання бюджетних коштів.

У судовому засіданні прокурор зазначив про недоцільність залучення третьої особи до розгляду справи.

Представник відповідача залучення третьої особи не заперечив.

Враховуючи вищевикладене, керуючись нормами ст. 50 ГПК України, з метою повноти дослідження обставин справи та економії процесу суд вважає необхідним з власної ініціативи залучити Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача 1 та повернутись до підготовчого провадження відповідно.

Суд вважає, що враховуючи дослідження підстав позову, залучення третьої особи до участі у справі сприятиме повному дослідженню усіх обставин у справі.

Суд зауважує, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).

Згідно із частиною 13 статті 32 ГПК України визначено, що справа, розгляд якої розпочато одним суддею чи колегією суддів, повинна бути розглянута тим самим суддею чи колегією суддів, за винятком випадків, які унеможливлюють участь судді у розгляді справи, та інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України від 02.05.2013, Папазова та інші проти України від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи принцип незмінності складу суду, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, з метою дотримання принципу рівності сторін перед законом та судом та встановлення всіх обставин справи, надання третій особі можливості викласти свої пояснення у письмовій формі, суд вважає за необхідне провести підготовче засідання у справі поза межами встановленого Господарським процесуальним кодексом України строку.

Керуючись ст. ст. 50, 120, 177, 234-235 ГПК України, господарський суд,-

постановив:

1. Здійснити повернення до стаді підготовчого провадження.

2. Залучити до участі у справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача 1:

- Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України (03150, вул. Фізкультури, 9, м. Київ, ).

3. Зобов`язати учасників справи протягом 3-х днів з моменту постановлення ухвали надіслати третій особі заяви по суті спору, докази чого подати суду.

4. Зобов`язати Державне агентство відновлення та розвитку інфраструктури України в строк не пізніше ніж протягом 10 календарних днів з дня отримання ухвали суду подати письмові пояснення по суті спору, з доказами надіслання іншим учасникам справи.

5. Продовжити строк підготовчого провадження в межах розумного строку.

6. Підготовче засідання відкласти на 07 січня 2026 року на 10:00 год.

7. Явку учасників справи у судове засідання визнати не обов`язковою.

Ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення відповідно до ч. 1 ст. 235 ГПК України

Ухвала суду підписана 17.12.2025.

Ухвали суду підлягають оскарженню до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 255-256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя С. В. Бідюк