ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"09" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2680/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» (21032, м. Вінниця, вул. Гонти, 35-Д, )

Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Перша» (03150, м. Київ, вул. Фізкультури, буд. 30, , е-mail: ).

До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» (65000, м. Одеса, вул. Геранієва, буд.8, офіс 101, )

про стягнення

Суддя Рога Н.В.

Секретар с/з Граненко М.М.

Представники сторін:

Від позивача: Хващевська Л.В. - на підставі ордеру серії ВН №1206453 від 26.05.2025р.

Від третьої особи: не з`явився.

Від відповідача: Будилко Е.Д. - на підставі ордеру серії ВН №1542368 від 09.07.2025р.

Суть спору: Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «НМ Транспорт» про стягнення збитків у розмірі 136 524 грн. 80 коп.

Ухвалою суду від 14.07.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі №916/2680/25, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, судове засідання призначено на 14.08.2025р. Протокольною ухвалою суду від 14.08.2025р. оголошено перерву до 19.08.2025р. Протокольною ухвалою суду від 19.08.2025р. відкладено судове засідання на 11.09.2025р. Ухвалою суду від 11.09.2025р. відкладено судове засідання на 26.09.2025р. Протокольною ухвалою від 26.09.2025р. відкладено судове засідання на 07.10.2025р. Ухвалою суду від 07.10.2025р. відкладено судове засіданні на 11.11.2025р. Ухвалою суду від 11.11.2025р. повідомлено сторін про призначення судового засідання у справі №916/2680/25 на 18.11.2025р. Ухвалою суду від 18.11.2025р. відкладено судове засідання на 04.12.25р. Ухвалою суду від 04.12.2025р. оголошено перерву у судовому засіданні на 09.12.2025р.

Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).

Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.

У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи.

При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».

Враховуючи викладене, матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач - ТОВ «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка», підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві, відповіді на відзив, яка надійшла до суду 07.08.2025р., запереченнях на пояснення відповідача, які надійшли до суду 17.11.2025р.

Відповідач - ТОВ «НМ Транспорт», проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, який надійшов до суду 31.07.2025р., поясненнях, які надійшли до суду 10.11.2025р., 21.11.2025р.

Третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - надала пояснення по суті справи, які надійшли до суду 10.10.2025р.

Позивач у справі, зазначає, що ТОВ «Картонно-Паперова фабрика «Торгтехніка» є власником відсувних самохідних воріт, що знаходяться за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична/Гонти,, 35-д.

20 січня 2025 року водій ТОВ «НМ Транспорт» ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом Man TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 ,причіп д.н.з. НОМЕР_2 . скоїв наїзд на електросамохідні ворота через те, що рухався заднім ходом та не впевнився в безпеці свого маневру.

Позивач повідомляє, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 перебував 20.01.2025 року у трудових відносинах з ТОВ «НМ Транспорт» (), що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 20.05.2025р. за вих. №0200-0604- 8/56792. Вказані обставини встановлені в постанові Вінницького міського суду Вінницької області (справа №127/2501/25) від 27.02.2025 року.

Згідно даної постанови суду, водій ОСОБА_1 свою вину у вчиненому правопорушенні визнав в повному обсязі. Суд визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн

Як зазначає позивач, в результаті ДТП відсувні самохідні ворота отримали пошкодження та ТОВ «КПФ «Торгтехніка» завдано матеріальну шкоду у розмірі 296 524, 80 грн, що підтверджується Звітом 28/02/2025-М, складеним незалежним оцінювачем ФОП Довбня М.Ю., та документами про здійснення ТОВ «КПФ «Торгтехніка» оплати відновлювальних робіт та покупки комплектуючих деталей.

Щодо оспорювання відповідачем достовірності Звіту про оцінку вартості матеріального збитку №28/02/2025-М., позивач зазначає, що рецензія, надана відповідачем, не є обов`язковим або визначальним доказом, оскільки не є експертним висновком у розумінні ст. 101 ГПК України та виконує функцію власної оцінки доказів відповідачем.

Разом з тим, позивач зазначає, що з наданим Звітом 28/02/2025-М погодилося як ТОВ «КПФ «Торгтехніка», так і третя особа - ПрАТ «СК «Перша». Саме цей документ став підставою для страхової виплати ПрАТ «СК «Перша», що становить 160 000 грн, і підтверджується випискою з банківського рахунку №13679 від 20.03.2025 р.

Позивач відмітив, що з відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (ФІЛІЯ ГСЦ МВС) від 22.05.2025 року за вих. №31/31/06/509-аз/05-2025-508-2025 на адвокатський запит вбачається, що власником автомобіля реєстраційний номер НОМЕР_1 на момент ДТП є ТОВ «Гол-Авто», а користувачем згідно заяви власника ТОВ «НМ Транспорт» ().

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Man TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №225586090) в ПрАТ «СК «Перша».

Цивільно-правова відповідальність водія причепу до вантажних автомобілів марки GROENEWEGEN 45-CC 16-27TUN д.н.з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 на момент ДТП була застрахована, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 219409981) в ПрАТ «СК "ББС ІНШУРАНС".

На твердження позивача, 23.01.2025 року ТОВ «КПФ «Торгтехніка» у встановленому законом порядку звернулось до страхової компанії із заявою про страхове відшкодування та 20.03.2025 року ПрАТ «СК «Перша» здійснила страхову виплату за справою №10.001- 25-00340 (ТЗ№0818ТТ) у сумі 160 000 грн.

Крім того, 21.03.2025 року ТОВ «КПФ «Торгтехніка» звернулось з вимогою до ПрАТ «СК «Перша» щодо здійснення відшкодування в повному розмірі понесених збитків.

09 квітня 2025 року у відповідь на вимогу отримано від ПрАТ «СК «Перша» відмову від відшкодування повного обсягу збитків із посиланням на ліміт відповідальності за договором страхування, що становить 160 000, 00 грн., внаслідок чого ПрАТ «СК «Перша» було ухвалено рішення щодо визначення розміру страхового відшкодування у межах зазначеного ліміту. Таким чином, розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика і обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Позивач повідомив, що 14.04.2025 року надіслав претензію ТОВ «НМ Транспорт» про відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, що не покриті страховою компанією у розмірі різниці суми відновлювальної вартості відсувних воріт і отриманої страхової виплати - 136 524 грн 80 коп.

У зв`язку із не відшкодуванням збитків, керуючись ст.ст.22, 980,982,984,1166,1172,1187,1194 Цивільного кодексу України, ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просить стягнути з відповідача збитки у розмірі 136 524 грн 80 коп.

Відповідач у відзиві на позовну заяву не заперечує проти того, що внаслідок наїзду транспортного засобу ТОВ «НМ Транспорт» на ворота, які за ствердженням представника позивача належать ТОВ «КПФ «Торгтехніка», ці ворота були пошкоджені.

Однак, з огляду на обставини наїзду відповідач не погодився з розміром визначеної матеріальної шкоди у розмірі 296 524,80 грн та вважає, що страхова виплата за справою №10.001-25-00340 (ТЗ№0818ТТ) у сумі 160 000 грн. повністю покриває розмір відновлювального ремонту пошкоджених воріт.

Так, як зазначає позивач, розмір матеріальної шкоди внаслідок наїзду на ворота у сумі 296 524,80 грн підтверджується Звітом про оцінку вартості матеріального збитку №28/02/2025-М, складеним незалежним оцінювачем ФОП Довбня М.Ю., та здійсненою оплатою.

Відповідач не погоджується з достовірністю такого Звіту, оскільки вважає, що специфікація на фурнітуру для ремонту воріт має велику кількість комплектуючих, які не були в дійсності пошкоджені, але були придбані; ціни на комплектуючи завищено;, вказаний висновок не містить відмітку про те, що він виготовлений для подачі до суду та про обізнаність із кримінальною відповідальністю за надання завідомо неправдивих даних.

За таких обставин, ТОВ «НМ Транспорт» повідомило, що відповідно до положень ст.13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» вимушено було звернутися за проведенням рецензії на Звіт.

Як зазначає відповідач, оцінювачем Всесвітньої Асоціації Оціночних Організацій Максимовим С.Й. 18.06.2025 року була здійснена рецензія на Звіт №28/02/2025-М,у який визначено, що Звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, що вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у Звіті, після виправлення зазначених недоліків.

Отже, на твердження відповідача, Звіт №28/02/2025-М про оцінку вартості матеріального збитку ворота відсувні, за адресою: м.Вінниця, вул.Енергетична, 35Д, внаслідок ДТП,не підтверджує завдання ТОВ «КПФ «Торгтехніка» матеріальної шкоди саме у розмірі 296 524,80 грн., а здійснення позивачем оплати за відновлені роботи та за комплектуючи деталі для воріт у розмірі 312 440,28 грн теж не доводять здійснення реальних відновлених робіт саме на цю суму.

Також відповідач зазначає, що ТОВ «КПФ «Торгтехніка» з ФОП Бойко І.А. (Виконавець) був укладений договір №20- 01-25 від 20.01.2025 року за яким Виконавець зобов`язувався виконати роботи по відновленню (ремонту) відсувних, швидкохідних високоінтенсівних для використання воріт за адресою м.Вінниця, вул.Гонти, буд.35-д/вул.Енергетична відповідно до кошторису ремонту воріт.

Позивач провів відновлені роботи пошкоджених воріт, але, на думку відповідача, реальна вартість придбаних комплектуючих та самих робіт є завищеними і не відповідають ринковим цінам.

Так, за видатковою накладною №20/01/25 від 24.01.2025 року ТОВ «КПФ «Торгтехніка» придбало у ФОП Бойко І.А. 3 комплекта фурнітури для відкатних воріт Rolling Center Standard (у т.ч. направляючих 18 метрів (6*3)) за ціною 103 950,00 грн без ПДВ (124 740,00 грн з ПДВ) та 90х6000 металева направляюча для комплекту Standard (2,5 штуки - 15 метрів) - 41 250,00 грн без ПДВ (49 500,00 грн з ПДВ), всього 145 200, 00 грн без ПДВ (174 240,00 грн з ПДВ).

Відповідач зазначив, що ТОВ «НМ Транспорт» були здійснені запити та отримані відповіді щодо цін на комплектуючи фурнітури для відкатних воріт Rolling Center Standard (подібного товару), з яких вбачається, що реальна (ринкова) вартість комплектуючих до пошкоджених воріт складає орієнтовано від 97 613,41 грн до 108 602,00 грн з ПДВ.

За таких обставин, відповідач вважає, що позивач не довів реальну (ринкову) вартість комплектуючих до пошкоджених воріт.

Крім того, відповідач не погоджується із вартістю ремонту швидкохідних відсувних воріт, застосуванням фарби RALL 6005 (ТІККУРІЛА) в обсязі 20 літрів, вартістю транспортних послуг та послуги підйомних механізмів.

Отже, на твердження відповідача, виконання робіт щодо ремонту швидкохідних відсувних воріт на суму 138 200,28 грн. з ПДВ перевищує реальну вартість виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Підсумовуючи зазначені у відзиві обставини щодо необґрунтованості визначення розміру шкоди відповідач вважає, що позивач не довів реальний розмір збитків, які він поніс для придбання комплектуючих для пошкоджених воріт та вартості виконаних робіт для відновлення пошкоджених воріт, відповідно, страхового відшкодування в повній мірі достатньо для повного відшкодування завданої шкоди.

Третя особа - ПрАТ «СК «Перша», надала свої пояснення та зазначила, що 20.01.2025р. у м. Вінниці по вул. Гонти, 35Д сталася ДТП за участі автомобіля MAN НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 . ОСОБА_1 , керуючи зазначеним автомобілем, рухаючись заднім ходом, скоїв наїзд на електросамохідні ворота.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2025р. ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні даної ДТП.

У зв`язку з тим, що на момент скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП застрахована в ПрАТ «СК «Перша» за полісом ЕР225586090 (з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну в розмірі 160 000,00 грн, франшизою - 0,00 грн), позивач звернувся до ПрАТ «СК «Перша» з заявою про страхове відшкодування та за наслідками розгляду якої ПрАТ «СК «Перша» визнало дану подію страховою і на підставі заяви про страхове відшкодування і страхового акту № 10.001-25-00340 здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 160 000,00 грн.

Третя особа відмітила, що розрахунок розміру страхового відшкодування здійснено на підставі висновку експерта № 28/02/25-М та виплату здійснено в межах ліміту встановленого полісом.

Таким чином, ПрАТ «СК «Перша» зазначає, що виконало свої зобов`язання перед позивачем у повному обсязі, що підтверджується ТОВ «КПФ «Торгтехніка».

Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представників сторін, судом встановлено наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.01.2025р. о 08:49 за адресою: м. Вінниця, вул. Енергетична/Гонти, 35-д, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Man TGX 18.440, д.н.з. НОМЕР_1 /причіп д.н.з. НОМЕР_2 ,під керуванням водія ОСОБА_1 шляхом наїзду на електросамохідні ворота,через те, що водій рухався заднім ходом та не впевнився в безпеці свого маневру, внаслідок чого електросамохідні ворота отримали механічні пошкодження.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.02.2025р. у справі про адміністративне правопорушення №127/2501/25 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 5 ст. 75 Господарського процесуального кодексу України, згідно з якою обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.

При цьому, суд зазначає, що преамбулою та статтею 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також рішеннями Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України» та від 28.10.1999 у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Як вбачається із матеріалів справи, між ТОВ «КПФ «Торгтехніка» (Замовник) та ФОП Бойко І.А. (Виконавець) був укладений договір №20- 01-25 від 20.01.2025 р., згідно з п. 1.1. якого Замовник доручає, а Виконавець зобов`язується виконати роботи по відновленню (ремонту) відсувних, швидкохідних високоінтенсівних для використання воріт за адресою м.Вінниця, вул.Гонти, буд.35-д/вул.Енергетична відповідно до кошторису ремонту воріт, а Замовник зобов`язується прийняти виконану роботу та оплатити її згідно умов цього Договору.

Пунктом 2.1 Договору визначено, що загальна вартість робіт за цим Договором складається з вартості робіт та комплектуючих, зазначених у кошторисі ремонту воріт.

Відповідно до п. 4.3. Договору здача-приймання виконаних робіт проводиться на підставі Акту прийому-передачі виконаних робіт. Замовник впродовж 5 (п`яти) робочих днів, з моменту отримання повідомлення згідно п. 4.1. Договору, здійснює прийом виконаних робіт та підписує Акт прийому-передачі виконаних робіт.

Згідно п.2.3 Договору розрахунки здійснюються в національній валюті України - гривні, шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, а п.2.4 Договору визначено, що вартість робіт може змінюватися у зв`язку із зміною курсу Євро щодо гривні.

Згідно кошторису ремонту воріт станом на 29.01.2025р., що є Додатком №1 до Договору, вартість робіт за Договором становить 312 440 грн 28 коп. з ПДВ.

Виконавцем Замовнику виставлено рахунок №20/01/25 від 20.01.2025р. на суму 174 240 грн. (вартість матеріалів), видаткову накладну №20/01/25 від 24.01.2025р. на суму 174 240 грн., № 29/01/25 від 29.01.2025р. на суму 138 200 грн 28 коп. (вартість ремонту).

Крім того, згідно акту виконаних робіт (послуг) №29/01/25 від 28.03.2025р. сторони погодили вартість ремонту швидкохідних відсувних воріт у розмірі 138 200 грн 28 коп.

Господарський суд зазначає, що Договір, видаткову накладну та акт виконаних робіт (послуг) підписано сторонами та скріплено печатками без зауважень.

Згідно платіжної інструкції №83 від 20.01.2025р. позивачем перераховано Бойко І.А. грошові кошти у розмірі 174 240 грн. з призначенням платежу: Оплата за Стандарт комплект фурнітури, направляюча для комплекта Стандарт згідно рахунку №20/01/25 від 20.01.2025р., в т.ч. ПДВ 20% - 29 040 грн.

Також, згідно платіжної інструкції №395 від 24.03.2025р. позивачем перераховано Бойко І.А. грошові кошти у розмірі 138 200 грн 28 коп. з призначенням платежу: Оплата за ремонт швидкохідних відсувних воріт згідно рахунку №29/01/25 від 29.01.2025р. в т.ч. ПДВ 20% - 23 033,38 грн.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Man TGX 18.440 д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №225586090) в ПрАТ «СК «Перша».

Цивільно-правова відповідальність водія причепу до вантажних автомобілів марки GROENEWEGEN 45-CC 16-27TUN д.н.з. НОМЕР_4 , VIN НОМЕР_5 на момент ДТП була застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс № 219409981) в ПрАТ «СК "ББС ІНШУРАНС".

Відповідно до ч. 6 ст. 34 закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксированого транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), а також якщо транспортний засіб, що буксирувався, від`єднався від транспортного засобу - тягача та продовжив рух, страхова виплата здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо транспортного засобу - тягача, а якщо такий транспортний засіб є незабезпеченим - МТСБУ.

Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі пошкодження чи знищення дороги, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху та іншого майна, ніж транспортний засіб, страхова (регламентна) виплата визначається в розмірі матеріальних збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, визначеному страховиком (МТСБУ) відповідно до положень законодавства про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні чи суб`єктом оціночної діяльності, оцінювачем, судовим експертом на замовлення страховика (МТСБУ), а у випадку, передбаченому ч.4 статті 31 цього Закону, - потерпілої особи або за домовленістю між страховиком (МТСБУ) та потерпілою особою.

Судом встановлено, що за наслідками розгляду заяви ТОВ «КПФ «Торгтехніка» про страхове відшкодування, ПрАТ «СК «Перша» визнало дану подію страховою та, на підставі заяви про страхове відшкодування і страхового акту № 10.001-25-00340, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 160 000 грн., що є страховою сумою за полісом ЕР225586090 та лімітом відповідальності за шкоду завдану майну.

Зазначене підтверджується платіжною інструкцією №13679 від 20.03.2025р. на суму 160 000 грн. з призначенням платежу: Страхова виплата зг. Страх.акту №10.001-25-00340, без ПДВ.

Крім того, розрахунок розміру страхового відшкодування здійснено на підставі висновку експерта суб`єкта оціночної діяльності ФОП Довбня М.Ю. № 28/02/25-М від 28.02.2025р., виконаного на замовлення ПрАТ «СК «Перша», та у відповідності до норм ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Водночас, згідно вищезазначеного звіту, вартість відновлювального ремонту без урахування фізичного зносу становить 312 440 грн., вартість матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу складає 296 524 грн 80 коп.

На підставі чого, з урахуванням страхової виплати у розмірі 160 000 грн., залишок суми матеріального збитку становить 136 524 грн 80 коп.

Згідно відповіді Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській областях (ФІЛІЯ ГСЦ МВС) від 22.05.2025 року за вих. №31/31/06/509-аз/05-2025-508-2025, яка міститься в матеріалах справи, власником транспортного засобу Man TGX 18.440, державний номерний знак НОМЕР_1 , є ТОВ «ГОЛ-АВТО», а ТОВ «НМ ТРАНСПОРТ» має право користування транспортним засобом до 01.11.2026р.

Відповідно до відповіді Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №0200-0604-В/56792 від 20.05.2025р., станом на січень 2025р. застрахована особа ОСОБА_1 перебуває у трудових відносинах зі страховиком ТОВ «НМ ТРАНСПОРТ» та займає посаду «Водій автотранспортних засобів».

Згідно з ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Частиною 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі наведеного вище, господарський суд зазначає, що ТОВ «НМ ТРАНСПОРТ» є належним відповідачем по справі.

Главою 82 Цивільного кодексу України врегульовано питання щодо відшкодування шкоди.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду встановлені в ст. 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальними підставами для покладення відповідальності на особу, яка заподіяла шкоду, за змістом ст. 1166 Цивільного кодексу України є: протиправна поведінка особи, що заподіяла шкоду, шкідливий результат такої поведінки, тобто настання, наявність самої шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і настанням шкоди та вина особи у заподіянні шкоди.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.10.2020р. у справі №910/17533/19, від 21.04.2020р. у справі №904/3189/19, від 10.12.2018р. у справі №902/320/17.

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах. Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 648/2035/17, постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 686/10520/15-ц.

Суд вважає за необхідне відмітити, що з аналізу змісту глави 82 Цивільного кодексу України убачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (відшкодуванням).

У зв`язку із зазначеним вище, господарський суд зазначає, що саме у ТОВ «НМ ТРАНСПОРТ» виник обов`язок перед ТОВ «КПФ «Торгтехніка» щодо сплати різниці між вартістю матеріального збитку з урахуванням фізичного зносу та страховою виплатою.

Разом з тим, суд не приймає доводи відповідача щодо завищеної вартості відновлюваного ремонту, зокрема, застосуванням фарби RALL 6005 (ТІККУРІЛА) в обсязі 20 літрів, комплектів фурнітури, вартості транспортних послуг та послуг підйомних механізмів.

Вищезазначені доводи відповідача зводяться тільки до незгоди з вибором позивачем постачальника деталей та виконавця робіт, що не спростовує факт понесення ТОВ «КПФ «Торгтехніка» витрат для відновлення функціональності воріт та можливості їх використання за призначенням.

Підсумовуючи все наведене вище, беручи до уваги факт підтвердження понесеного позивачем розміру витрат, господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами ч. 1 ст. 73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018р. у справі №910/18036/17, від 23.10.2019р. у справі №917/1307/18, від 18.11.2019р. у справі №902/761/18, від 04.12.2019р. у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у ст. 129 Конституції України.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Відповідно до ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Враховуючи задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у відповідності до положень ст. 129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 231, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» до Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» про стягнення збитків у розмірі 136 524 грн. 80 коп. - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «НМ Транспорт» (65000, м. Одеса, вул. Геранієва, буд.8, офіс 101, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Картонно-паперова фабрика «Торгтехніка» (21032, м. Вінниця, вул. Гонти, 35-Д, ) збитки у розмірі 136 524 грн. 80 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішення законної сили.

Повне рішення складено 15 грудня 2025 р.

Суддя Н.В. Рога