ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________
УХВАЛА

17 грудня 2025 року м. ХарківСправа № 922/4381/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

без виклику представників сторін

розглянувши матеріали справи та заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова (вх. № 29178 від 15.12.2025) у справі

за позовомКерівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова (Україна, 61004, Харківська область, місто Харків, бульвар Гончарівський, будинок 20)
до першого відповідача - Харківської міської ради (Україна, 61003, Харківська область, місто Харків, майдан Конституції, будинок 7, ), другого відповідача - Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради (Україна, 61003, Харківська область, місто Харків, майдан Конституції, будинок 16, ), третього відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю комерційна фірма "Закор" ЛТД (Україна, 61052, Харківська область, місто Харків, вулиця Червоноармійська, будинок 8/10, корпос А, ), четвертого відповідача - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), п`ятого відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ),

про визнання недійсним договору та повернення майна,
ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Харківської області через систему «Електронний Суд» надійшов позов Керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави до першого відповідача Харківської міської ради, другого відповідача Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки та комунального майна Харківської міської ради, третього відповідача - ТОВ комерційна фірма "Закор" ЛТД, четвертого відповідача - ОСОБА_1 та п`ятого відповідача - ОСОБА_2 , в якому прокурор просить суд визнати поважною причину пропуску строку на звернення до суду та поновити його, а також просить суд скасувати пункт 37 Додатку до рішення 40 сесії Харківської міської ради 6 скликання від 24.06.2015 № 1925/15 «Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова», яким вирішено провести відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Харкова шляхом викупу; визнати недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень від 26.04.2016 № 5362-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та ТОВ Комерційна фірма «Закор» ЛТД, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Саутенко Н.В. і зареєстрований в реєстрі за № 819; визнати недійсним договору іпотеки № 1792 від 05.11.2019, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; витребувати у недобросовісного набувача ОСОБА_1 на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-:-12, загальною площею 81,3 в житловому будинку літ. «А-2», яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вулиця Таганська, 26/2.

Також просить покласти судові витрати на відповідачів.

10.12.2025 ухвалою Господарського суду Харківської області позовну заяву Керівника Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова - залишено без руху. Встановлено прокурору строк у десять днів з дня вручення цієї ухвали на усунення недоліків, шляхом надання до суду: доказів сплати судового збору у розмірі 9 689,60 грн за подання даного позову до суду; доказів направлення іншим учасникам справи копій позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

15.12.2025 прокурор через систему «Електронний Суд» подав заяву про забезпечення позову (вх. № 29178), в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України, усім його структурним підрозділам та відділам, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам тощо, вчиняти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будь-які реєстраційні дії відносно об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 01 нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-:-12, загальною площею 81,3 кв.м. в житловому будинку літ. «А-2», яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

В обґрунтування заяви прокурором зазначено зокрема, що четвертий відповідач, ОСОБА_1 , як останній набувач майна, може розпорядитися своєю власністю на власний розсуд в будь-який час. Подальше ймовірне відчуження майна на користь інших осіб, передача нерухомого майна в оренду, зміна його призначення (з нежитлового на житлове тощо), поділ, виділ чи об`єднання ускладнить виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Вчинення будь-яких дій з нерухомим майном до закінчення судового розгляду, у разі задоволення позову, призведе до необхідності зміни позовних вимог або вирішення спорів з іншими позовними вимогами та з іншими особами, яким це майно може бути передане в оренду або іншим чином відчужено. Крім цього, ОСОБА_1 , знаючи про наявність судового спору, з метою утруднення у майбутньому виконання судового рішення, свідомо може здійснювати дії щодо розпорядження спірним майном та як власник може ініціювати питання щодо зміни призначення та виду його функціонального використання, що у подальшому призведе до необхідності скасування відповідних рішень, шляхом звернення до суду з іншими позовними заявами.

Розглянувши заяву прокурора про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову за правовою природою є засобом запобігання можливим порушенням прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, метою якого є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Близькі за змістом висновки щодо застосування статей 136, 137 ГПК України викладені у постановах Верховного Суду від 21.01.2019 у справі № 916/1278/18, від 25.01.2019 у справі № 925/288/17, від 26.09.2019 у справі № 904/1417/19 та інших.

Процесуальні підстави для застосування заходів забезпечення позову визначає стаття 136 ГПК України, згідно з приписами якої господарський суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 137 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1), забороною відповідачу вчиняти певні дії (пункт 2), забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання (пункт 4).

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Таким чином, необхідною умовою вжиття заходів для забезпечення позову є наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду. Безпосередньою метою вжиття заходів є саме забезпечення ефективного судового захисту порушених чи оспорюваних прав позивача та у подальшому виконання рішення суду.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку окремо, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені у частині 2 статті 136 ГПК України.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 4 статті 137 ГПК України).

Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази про наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, у кожному конкретному випадку, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суду належить встановити наявність реальної загрози ефективному захисту порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачеві ефективний захист його порушених чи оспорюваних прав та інтересів, за захистом яких він звернувся/має намір звернутися до суду, а також реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При цьому умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22, постанові Верховного Суду від 06.12.2023 у справі № 917/805/23, а можливість відповідача в будь-який момент відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін (подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22).

Предметом позову в цій справі є, зокрема, витребування у недобросовісного набувача, ОСОБА_1 , на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради нежитлового приміщення 1-го поверху №1-:-12, загальною площею 81,3 в житловому будинку літ. «А-2», що належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: АДРЕСА_3 .

Отже, між сторонами існує спір з приводу фактичного володільця нерухомого майна.

Нежитлове приміщення 1-го поверху №1-:-12, загальною площею 81,3 в житловому будинку літ. «А-2», розташоване за адресою: АДРЕСА_3 належать на праві власності ОСОБА_1 , яке остання передала в іпотеку за договором іпотеки № 1792 від 05.11.2019, за яким іпотекодержателем є ОСОБА_2 .

Суд зазначає, що предметом позову є, в тому числі витребування нерухомого майна, що обтяжене іпотекою, і ОСОБА_2 , як іпокотержатель, може звернути стягнення на предмет іпотеки у позасудовий спосіб, що вплине на подальший правовий режим цього нерухомого майна, тому обраний прокурором вид забезпечення позову є співмірним та адекватним по відношенню до заявлених позовних вимог.

Втручання держави у право на мирне володіння майном у даному випадку, є виправданим та вкрай необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення господарського судочинства. Заборона вчинення будь-яких реєстраційних дій полягає у позбавленні можливості лише розпоряджатись об`єктом нерухомого майна та не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги частини 1 статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права прокурора на справедливий суд, гарантованого частиною 1 статті 6 цієї ж Конвенції.

На підставі викладеного, оскільки заявлені прокурором заходи забезпечення позову відповідають вимогам процесуального законодавства, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, та наявний зв`язок між конкретними заходами забезпечення позову і предметом спору, суд дійшов висновку про задоволення заяви прокурора про забезпечення позову (вх. № 29178 від 15.12.2025).

Враховуючи положення статті 141 ГПК України судом не встановлено підстав для застосування зустрічного забезпечення, оскільки з матеріалів справи не вбачається, які реальні та конкретні збитки можуть бути нанесені відповідачам забезпеченням позову та який їх розмір.

Відповідачі можуть понести витрати на сплату судового збору у разі оскарження ухвали суду про забезпечення позову в апеляційному порядку, однак такі витрати відносяться до судових і підлягають розподілу при вирішенні спору по суті у кінцевому рішенні суду.

Керуючись статтями 74, 77, 86, 136, 137, 141, 233-235 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Новобаварської окружної прокуратури міста Харкова (вх. № 29178 від 15.12.2025) задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції України, усім його структурним підрозділам та відділам, а також будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав, а саме: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, державним реєстраторам, нотаріусам тощо, вчиняти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна будь-які реєстраційні дії відносно об`єкту нерухомого майна з реєстраційним номером 01 нежитлове приміщення 1-го поверху № 1-:-12, загальною площею 81,3 кв.м. в житловому будинку літ. «А-2», яке належить до комунальної власності територіальної громади м. Харкова, розташоване за адресою: м. Харків, вулиця Таганська, 26/2.

3. Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили з 17.12.2025, підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження відповідно до частини 1 статті 144 ГПК України.

4. Ухвала про забезпечення позову може бути пред`явлена до виконання в порядку передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" протягом 3 (трьох) місяців з наступного дня після набрання ухвалою законної сили.

Стягувачем за цією ухвалою є: Новобаварська окружна прокуратура міста Харкова (Україна, 61004, Харківська область, місто Харків, бульвар Гончарівський, будинок 20, код ЄДРПОУ ).

Боржниками за цією ухвалою є: фізична особа ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

5. Ухвала може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду відповідно до статтей 255-257 ГПК України.

6. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання (частина 8 статті 140 ГПК України).

7. Відповідно до частини 7, 8, 9, 10 статті 145 ГПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження - вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову, суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. В такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Ухвалу підписано 17.12.2025.

Суддя В.С. Юрченко