ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

08.12.2025м. СумиСправа № 920/1273/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Жерьобкіної Є.А.,

за участю секретаря судового засідання Гордієнко Ж.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу № 920/1273/25

за позовом Лебединської міської ради Сумської області (42200, Сумська область, м. Лебедин, вул. Сумська, 12, ),

до відповідача Сумської районної державної адміністрації (40009, м. Суми, вул. Іллінська, 97, )

про визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності

за участю представників:

від позивача Звоновський Р.А.

від відповідача не з`явився;

1. Короткий зміст позовних вимог, заперечень проти позову, короткий зміст ухвал суду та хід розгляду справи.

1.1. У вересні 2025 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія САА № 340996, видане Виконавчим комітетом Лебединської міської ради 07.09.2006 Відділу культури і туризму Лебединської районної державної адміністрації на нежитлову будівлю гараж (літ. - Б) цегляний, 1985 року побудови, загальною площею 80,7 кв.м, за адресою: Сумська область, м. Лебедин, пл. Соборна (Інтернаціональна), буд. 36; стягнути з відповідача судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що, наявність свідоцтва про право власності на нежитлову будівлю гараж за адресою: Сумська обл., м. Лебедин, пл. Соборна, буд. 36, помилково виданого балансоутримувачу Відділу культури і туризму Лебединської районної державної адміністрації перешкоджає Лебединській міській раді здійснити державну реєстрацію права власності на гараж у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому позивач звернувся до суду з цим позовом.

1.2. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2025, справу № 920/1273/25 призначено судді Жерьобкіній Є.А.

1.3. Ухвалою від 08.09.2025 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі № 920/1273/25, призначив підготовче засідання на 06.10.2025, 11:00; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 165 ГПК України; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив відповідно до ст. 166 ГПК України; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення до ст. 167 ГПК України.

1.4. До суду надійшло клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання 06.10.2025 за її відсутності, розгляд питання закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті (вх. № 4706 від 02.10.2025).

1.5. Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 10:35 до 16:36 у Сумському району Сумської області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі 06.10.2025 не відбулось. Ухвалою від 06.10.2025 Господарський суд Сумської області призначив підготовче засідання на 27.10.2025, 12:30.

1.6. До суду надійшло клопотання представника позивача про проведення підготовчого засідання 27.10.2025 за її відсутності, розгляд питання закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті (вх. № 5124 від 27.10.2025).

1.7. Представник відповідача відзиву на позовну заяву суду не подав, про причини неявки суд не повідомив, про відкриття провадження у справі, про дату, час і місце проведення підготовчого засідання був повідомлений належним чином, що підтверджено довідками про доставку електронного листа, надісланого одержувачу Сумській РДА від 08.09.2025 та 07.10.2025.

1.8. Ухвалою від 27.10.2025 Господарський суд Сумської області закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 12.11.2025, 11:30.

1.9. Лебединська міська рада Сумської області звернулася до суду із заявою, в якій просила провести судове засідання, яке призначене 12.11.2025 на 11:30 в режимі відеоконференції та забезпечити проведення відеоконференції в приміщенні Лебединського районного суду Сумської області (адреса: 42200, Сумська область, м. Лебедин, вул. Петропавлівська, 2).

1.10. Ухвалою від 07.11.2025 Господарський суд Сумської області постановив заяву позивача Лебединської міської ради Сумської області (вх. № 5857 від 06.11.2025) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у справі № 920/1273/25 - задовольнити. Доручити забезпечити проведення судового засідання по справі №920/1273/25, яке відбудеться 12.11.2025 о 11:30 в режимі відеоконференції в приміщенні Лебединського районного суду Сумської області (адреса: 42200, Сумська область, м. Лебедин, вул. Петропавлівська, 2). У судовому засіданні в режимі відеоконференції братиме участь представник позивача Лебединської міської ради Сумської області - Горошко Світлана Олександрівна.

1.11. Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 10:26 до 13:02 у Сумському району Сумської області була оголошена повітряна тривога, судове засідання у справі 12.11.2025 не відбулось. Ухвалою від 12.11.2025 Господарський суд Сумської області постановив призначити судове засідання для розгляду справи по суті на 01.12.2025, 09:30. Доручити забезпечення проведення судового засідання у справі № 920/1273/25, яке відбудеться 01.12.2025 о 09:30 в режимі відеоконференції в приміщенні Лебединського районного суду Сумської області (42200, Сумська область, м. Лебедин, вул. Петропавлівська, 2). У судовому засіданні в режимі відеоконференції братиме участь представник позивача Лебединської міської ради Сумської області - Звоновський Руслан Анатолійович.

1.12. Відповідач подав клопотання про розгляд справи без участі його представника за наявними у справі матеріалами (вх. № 5708 від 12.11.2025).

1.13. У судовому засіданні 01.12.2025 Господарський суд Сумської області, за участю представника позивача, відклав ухвалення та проголошення судового рішення (на строк не більше 10 днів) до 08.12.2025, 09:15; постановив повідомити відповідача про дату, час і місце судового засідання у порядку ст. 120 ГПК України. Доручив забезпечення проведення судового засідання у справі № 920/1273/25, яке відбудеться 08.12.2025 о 09:15 в режимі відеоконференції в приміщенні Лебединського районного суду Сумської області (42200, Сумська область, м. Лебедин, вул. Петропавлівська, 2). У судовому засіданні в режимі відеоконференції братиме участь представник позивача Лебединської міської ради Сумської області - Звоновський Руслан Анатолійович.

2. Фактичні обставини справи, встановлені судом.

2.1. Згідно рішення Виконавчого комітету Лебединської районної Ради народних депутатів № 41 від 07.06.1995 «Про ліквідацію державного комунального підприємства районної дирекції кіновідеомережі» з 08.08.1995 ліквідовано районну дирекцію кіновідеомережі, зобов`язано в.о. директора районної дирекції кіновідеомережі Денисенка І.І. в 10-денний строк після прийняття цього рішення утворити ліквідаційну комісію та передати на баланс районного відділу культури всі основні засоби та механізми підприємства.

2.2. Згідно довідки Відділу культури і туризму Лебединської районної державної адміністрації № 87 від 30.06.2006 споруда, яка знаходиться за адресою: м. Лебедин, пл. Інтернаціональна, 36 передана на баланс районного відділу культури згідно рішення Виконавчого комітету Лебединської районної Ради народних депутатів № 41 від 07.06.1995 «Про ліквідацію державного комунального підприємства районної дирекції кіновідеомережі».

2.3. Виконавчим комітетом Лебединської міської ради видано Свідоцтво Серії САА № 340996 від 07.09.2006 про право власності на нерухоме майно - нежитлову будівлю, Гараж (літ. «Б») за адресою: Сумська обл., м. Лебедин, пл. Інтернаціональна, буд. 36 Відділу культури і туризму Лебединської районної державної адміністрації, що підтверджено відомостями з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка від 05.05.2025 № 425304387 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).

2.4. У Свідоцтві Серії САА № 340996 від 07.09.2006 про право власності на нерухоме майно проставлено реєстраційний напис на правовстановлюючому документі, відповідно до якого нежитлова будівля (гараж) зареєстрована на праві державної власності за Відділом культури і туризму Лебединської районної державної адміністрації (запис в реєстрову книгу № 5 за реєстровим номером № 1004 від 07.09.2006).

2.5. Розпорядженням міського голови № 35-ОД від 19.02.2016 «Про перейменування вулиць в місті Лебедині» площу Інтернаціональну було перейменовано на площу Соборну.

2.6. Відповідно до Рішення 37 сесії Лебединської районної ради 7 скликання від 22.10.2020 «Про передачу майна та установ, закладів зі спільної власності територіальної громади Лебединського району у комунальну власність Лебединської міської ради» Лебединська районна рада передала безоплатно зі спільної власності територіальних громад сіл Лебединського району у комунальну власність Лебединської міської ради згідно актів приймання-передачі майно установ та закладів районного підпорядкування.

2.7. Згідно переліку майна (об`єктів нерухомості) спільної власності територіальних громад сіл Лебединського району, що є додатком 1 до цього рішення, зазначено нежитлову будівлю, гараж цегляний за адресою: м. Лебедин, пл. Соборна, 36, площею 98,2 кв.м.

2.8. Відповідно до Рішення 72 сесії Лебединської міської ради 7 скликання від 02.12.2020 №1315-МР «Про безоплатне прийняття майна, установ та закладів зі спільної власності територіальних громад сіл Лебединського району у власність Лебединської міської територіальної громади» прийнято безоплатно майно зі спільної власності територіальних громад сіл Лебединського району у власність Лебединської міської територіальної громади згідно з додатком 1. З моменту передачі Лебединська міська територіальна громада є правонаступником майна, усього майна комунальних установ та закладів, зазначених у додатках 1, 2 до цього рішення.

2.9. Пунктом 11 переліку майна (об`єктів нерухомості), що передаються зі спільної власності територіальних громад сіл Лебединського району у власність Лебединської міської територіальної громади, що є додатком 1 до рішення №1315-МР від 02.12.2020, є нежитлова будівля, гараж за адресою: м. Лебедин, пл. Соборна, 36, площею 98,2 кв.м.

2.10. Згідно Акту прийняття-передачі об`єктів нерухомості від 31.12.2020 прийнято зі спільної власності територіальних громад сіл Лебединського району у власність Лебединської міської територіальної громади, серед іншого, нежитлову будівлю, гараж за адресою: площа Соборна, 36, місто Лебедин, площею 80,7 кв. метрів, інвентарний номер 10130009, 1985 року побудови, первісна вартість 38866,30 гривень, нарахований знос 38866,30 гривень.

2.11. До акту прийняття-передачі додаються: технічний паспорт на будівлю, свідоцтво про право власності на нерухоме майно САА № 340996, видане Виконавчим комітетом Лебединської міської ради 07.09.2006.

2.12. Згідно Акту прийняття-передачі об`єктів нерухомості від 31.12.2020 майно передав: Відділ культури, молоді та спорту Лебединської РДА. Майно прийняв: Відділ культури і туризму Виконавчого комітету Лебединської міської ради.

2.13. Сумська районна державна адміністрація у відповіді від 29.10.2024 № 01-16/4253, на лист виконавчого комітету Лебединської міської ради, зазначає, що нежитлова будівля, а саме гараж за адресою: площа Соборна, 36, місто Лебедин, Сумський район, Сумська область, станом на 29.10.2024, не перебуває у власності Сумської районної державної адміністрації районної військової адміністрації.

2.14. Згідно відповіді Фонду державного майна України по Полтавській та Сумській областях № 05-214-01520 від 30.07.2024, відомості про нерухоме майно за місцезнаходженням: Сумська область, Сумський район, м. Лебедин, пл. Соборна (Інтернаціональна), буд. 36 «б» від суб`єктів управління до Фонду з метою внесення до Єдиного реєстру об`єктів державної власності не надавались. Тому в Реєстрі майно за вищезазначеною адресою не обліковується.

2.15. Згідно Довідки комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради» від 23.04.2025 № 229 за архівними інвентаризаційними документами КП «Бюро технічної інвентаризації виконавчого комітету Лебединської міської ради», станом на 31.12.2012, право власності на нежитлову будівлю, гараж в м. Лебедині по площі Соборній (колишня площа Інтернаціональна) № 36 зареєстровано за: Відділ культури і туризму Лебединської районної державної адміністрації на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Лебединської міської ради 07.09.2006 року, САА № 340996. На земельній ділянці в м. Лебедин по площі Соборній № 36 розташована нежитлова будівля, гараж (літ. «Б») цегляний загальною площею 80,7 кв.м.

2.16. Лебединська міська рада звернулася до державного реєстратора з заявою від 24.06.2025 за реєстраційним номером 67605657 з метою реєстрації права власності на гараж за адресою: Сумська область, м. Лебедин, пл. Соборна (Інтернаціональна), буд. 36.

2.17. Рішенням державного реєстратора виконавчого комітету Лебединської міської ради Перекрестової О.В. від 01.07.2025 № 79702148 було відмовлено у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку з наявними суперечностями між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

2.18. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 26.05.2025 № 27 Відділ культури, молоді та спорту Лебединської районної державної адміністрації припинено.

2.19. Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 24.06.2021 № 77 Лебединська районна державна адміністрація Сумської області припинена.

3. Мотиви, якими керується суд, застосоване ним законодавство та висновки за наслідками розгляду справи.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено статтею 16 цього Кодексу.

У силу приписів статей 15, 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України способи захисту цивільного права чи інтересу це закріплені законом матеріально-правові заходи правоохоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених оспорюваних прав, інтересів та вплив на правопорушника. (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 зі справи № 925/1265/16).

Виходячи з приписів статті 4 ГПК України, статей 15, 16 Цивільного кодексу України, можливість задоволення позовних вимог перебуває у залежності від наявності (доведеності) наступної сукупності умов: наявність у позивача певного суб`єктивного права або інтересу, порушення такого суб`єктивного права (інтересу) з боку відповідача та належність (адекватність встановленому порушенню) обраного способу судового захисту. Відсутність (недоведеність) будь-якого з означених елементів унеможливлює задоволення позовних вимог.

Особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. У свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Частиною 1 ст. 143 Конституції України визначено, зокрема, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; утворюють, реорганізовують та ліквідовують комунальні підприємства, організації і установи, а також здійснюють контроль за їх діяльністю; вирішують інші питання місцевого значення, віднесені законом до їхньої компетенції.

Згідно ч. 2 ст. 2 Цивільного кодексу України територіальні громади є учасниками цивільних відносин, та можуть виступати суб`єктами права власності (ч. 1 ст. 318 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.

Згідно ст. 387 Цивільного Кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно ст. 391 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 392 Цивільного Кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Відповідно до усталеної позиції Великої Палати Верховного Суду застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

Таким чином, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Отже, спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права та природі спірних правовідносин. Такий висновок викладений, зокрема у постанові Верховного Суду від 14.05.2025 зі справи № 910/6752/21.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові (аналогічну правову позицію викладено, зокрема у постановах Верховного Суду від 14.08.2018 у справі № 910/1972/17, від 23.05.2019 у справі № 920/301/18, від 25.06.2019 у справі № 922/1500/18, від 24.12.2019 у справі № 902/377/19).

Верховний Суд зазначає, що реалізація принципу виконуваності судового рішення є гарантією забезпечення його остаточності та виконання, адже спосіб виконання судового рішення є одночасно способом реалізації та здійснення способу захисту.

При цьому судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18).

Рішення суду має остаточно вирішувати спір по суті та захищати порушене право чи інтерес. Якщо для реалізації рішення суду необхідно ще раз звертатися до іншого суду й отримувати ще одне рішення це означає, що обраний спосіб захисту є неефективним.

Інакше кажучи, застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду (принцип процесуальної економії). Саме в такому значенні має розумітися ефективний захист порушених прав особи.

Верховний Суд також враховує, що визначення предмета та підстав позову є правом позивача, у той час, як встановлення його обґрунтованості - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, і саме у такий спосіб здійснюється право на суд, яке відповідно до практики Європейського Суду з прав людини включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати вирішення спору судом. Отже, обрання позивачем способу захисту, який не відповідає ні змісту правовідносин, не здатний відновити порушені права з огляду на відсутність механізму виконання такого рішення, є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 08.11.2022 у справі № 917/304/21, від 19.01.2022 у справі № 910/6899/21.

Суд встановив, що позивач просить суд визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно, серія САА № 340996, видане Виконавчим комітетом Лебединської міської ради 07.09.2006 Відділу культури і туризму Лебединської районної державної адміністрації на нежитлову будівлю гараж (літ. - Б) цегляний, 1985 року побудови, загальною площею 80,7 кв.м, за адресою: Сумська область, м. Лебедин, пл. Соборна (Інтернаціональна), буд. 36.

Згідно розпорядження Кабінету міністрів України № 1635-р від 16.12.2020 «Про реорганізацію та утворення районних державних адміністрацій» Лебединська райдержадміністрація реорганізована шляхом приєднання до Сумської райдержадміністрації (відповідача).

Згідно правового висновку, викладеного у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19 (провадження № 14- 212цс21) вбачається, що якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння є підставою для внесення запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно незалежно від того, чи таке витребування відбувається у порядку віндикації (статті 387-388 ЦК України), чи у порядку, визначеному для повернення майна від особи, яка набула його за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (статті 1212-1215 ЦК України), чи у порядку примусового виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України) (пункт 38 постанови Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 (провадження №12-25гс).

Захист порушених прав особи, що вважає себе власником майна, яке було неодноразово відчужене, можливий шляхом пред`явлення віндикаційного позову до останнього набувача цього майна з підстав, передбачених статтями 387 та 388 ЦК України. Для витребування майна оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, визнання права власності на спірне майно не є ефективним способом захисту прав. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12- 158гс19).

З викладеного вбачається, що позивачем заявлено вимоги (визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності), задоволення яких у цій справі не призведе до поновлення прав позивача на спірне майно у обраний ним спосіб, оскільки належним способам захисту прав позивача буде вимога про витребування нерухомого майна, отже, вимоги позивача є неефективним способом захисту та потребуватимуть додаткових звернень до суду.

У постанові № 920/327/24 від 14.08.2025 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду виснував, що суди попередніх інстанцій, обґрунтовано встановивши обставини обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту в цій справі, водночас помилково вдалися до розгляду справи по суті спору, не врахувавши, що невірно обраний спосіб захисту порушеного права виключає дослідження та вирішення судом спору по суті. Суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову, але помилково виходили, в тому числі, з інших підстав, пов`язаних з оцінкою спірних правовідносин по суті спору. З огляду на викладене вище, Верховний Суд не перевіряє доводи сторін у частині висновку щодо відповідності спірного пункту договору законодавчим приписам, не підтверджує і не спростовує його, оскільки відповідний аналіз має бути зроблений у мотивувальній частині судового рішення із застосуванням належного способу захисту. Верховний Суд зазначає, що оскільки обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові незалежно від інших встановлених судом обставин, то підстав для формування висновку у цій справі щодо питання застосування наведених скаржником норм права (які стосуються розгляду заявлених позовних вимог по суті) немає.

З викладеного вбачається, що обрання позивачем неналежного способу захисту свого права виключає можливість оцінки судом спірних правовідносин по суті спору, відповідний аналіз має бути зроблений у мотивувальній частині судового рішення із застосуванням належного способу захисту.

Враховуючи вищевикладені обставини, враховуючи, що обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, що є самостійною підставою для відмови у позові, суд у позові відмовляє.

4. Розподіл судових витрат.

Згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У позові відмовити.

2. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

3. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене та підписане суддею 17.12.2025.

Суддя Є.А. Жерьобкіна