ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"05" грудня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/3010/25

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.

За участю секретаря судового засідання: Волкової Ю.О.

За участі представників сторін:

від позивача: Підпалого О.В.

від відповідача: Анніної К.К.

розглянувши справу № 916/3010/25

За позовом: Державного підприємства "Укрінтеренерго"

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Енограй"

про стягнення заборгованості у сумі 3 402 255,57 грн,

обставини справи:

01.08.2025 до Господарського суду Одеської області надійшла позовна заява Державного підприємства "Укрінтеренерго" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Енограй", у якій воно просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 3 402 255,57 грн, з яких:

- 1 626 852,00 грн заборгованість за спожиту електричну енергію за період травень - червень 2019 року; 933 006,23 грн інфляція, 842 397,34 грн- 15% річних.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії».

Господарський суд Одеської області ухвалою від 06.08.2025 прийняв вказану позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі №916/3010/25 та справу постановив розглядати у порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Підготовче засідання у справі призначив на 03 вересня 2025 року о 16:00.

21.08.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Енограй" в якому вони просять відмовити позивачу в задоволенні позову.

До Господарського суду Одеської області 26.08.2025 надійшла відповідь на відзив від Державного підприємства "Укрінтеренерго".

Підготовче засідання, призначене на 19.09.2025, не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демченко Т.І. Суд призначив підготовче засідання на 19 вересня 2025 року о 10:00 год.

16.09.2025 до суду надійшли додаткові пояснення від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Енограй".

19.09.2025 суд відклав підготовче засідання у зв`язку із клопотанням представника позивача, розгляд справи призначив на 08 вересня 2025 року о 12:30 год, про що сторін повідомив ухвалою в порядку ст. 120 ГПК України.

До Господарського суду Одеської області 01.10.2025 надійшло заперечення на додаткові пояснення відповідача.

07.10.2025 до суду надійшли додаткові пояснення від Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Енограй".

Господарський суд Одеської області ухвалою від 08.10.2025 закрив підготовче провадження, розгляд справи призначив до судового розгляду по суті у судове засідання на 31 жовтня 2025 року об 12:00 год.

У судовому засіданні 31.10.2025 суд без оформлення окремого документа постановив оголосити перерву до 03.12.2025 о 16:00 год., про що занесено до протоколу судового засідання.

03.12.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав його ухвалення та проголошення на 05.12.2025.

У судовому засіданні 05.12.2025 суд проголосив скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду та повідомив, що повне рішення буде складено протягом десяти днів.

установив:

Обставини справи встановлені судом.

Між Державним підприємством зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго», яке виконує функції постачальника «останньої надії» (Постачальник), яке діє на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до постанови НКРЕКП від 06.11.2018 № 1344 та розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р (із змінами), відповідно до положень ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 (із змінами) (далі - ПРРЕЕ), та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Енограй» (Споживач), укладений Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» на умовах публічного договору постачання електричної енергії постачальника «останньої надії» та комерційної пропозиції, розробленої з урахуванням вимог Цивільного кодексу України та відповідно до вимог Закону України «Про ринок електричної енергії», положень ПРРЕЕ, по оператору системи розподілу АТ «Херсонобленерго».

Відповідно до листа АТ «Херсонобленерго» від 10.05.2019 № 37-021791-10 та Повідомлення оператора системи про точки комерційного обліку споживачів, постачання електричної енергії за якими здійснюється постачальником "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) Акціонерного товариства "Херсонобленерго" - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Енограй» було віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з травня 2019 року.

Укладений між сторонами Договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» є публічним договором приєднання, розміщений на сайті ДПЗД «Укрінтеренерго» (https://uie.kiev.ua) та відповідно до ч. 8 ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», п. 3.4.4. Правил (тут і надалі в редакції станом на час існування спірних правовідносин) вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу (відповідачу у справі).

Згідно з п. 2.1. Договору Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Суд установив, що на час укладення сторонами Договору чинною була комерційна пропозиція №2 від 27.12.2018. Також сторонами погоджувались зміни №1 від 31.01.2019 до Комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії".

Пунктом 3.1. Договору визначено, що Постачальник здійснює постачання електричної енергії Споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії Споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених в п. 3.2. цієї глави.

Відповідно до вказаних змін №1 від 31.01.2019 року до комерційної пропозиції, споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку. Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому місяці здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з врахуванням ПДВ.

Акт купівлі-продажу складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем, отриманих від ОС. Після завершення розрахункового періоду та отримання даних від ОС Постачальник надсилає на адресу електронної пошти споживача скановану версію акту купівлі-продажу, підписаного зі свого боку. Споживач в триденний термін після отримання сканованої версії акту підписує його та направляє скановану версію акту на адресу електронної пошти постачальника. Оригінал акту у 2 примірниках надсилається поштою на поштову адресу споживача. Підписаний з боку споживача 1 екземпляр оригіналу акту в триденний термін повертається на поштову адреса постачальника.

Відповідно до п. 5.1. Договору Споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком 1 до Договору.

Спосіб визначення ціни (тарифу) за електричну енергію зазначається в комерційній пропозиції Постачальника (п. 5.2. Договору).

Положеннями п. п. 5.3., 5.7. Договору визначено, що ціна (тариф) на електричну енергію визначається Постачальником, що формується ним відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором та має зазначатися Постачальником у рахунках на оплату спожитої електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни.

Відповідно до змісту Додатку 1 до Договору (комерційної пропозиції) ціна на електричну енергію формується згідно Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії», затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 № 1179. Ціни Постачальника наведені у додатку до цієї комерційної пропозиції.

Додатком до комерційної пропозиції №2 від 27.12.2018 долучено ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", які вводяться в дію з 01.01.2019.

Розрахунковим періодом за Договором є календарний місяць (п. 5.8. Договору).

Умовами п. 5.10. Договору визначено, що оплата виставленого постачальником рахунка за цим договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

Згідно з пунктом 13.1. Договору цей договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Також умовами комерційної пропозиції встановлено, що споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Умовами комерційної пропозиції також встановлено, що керуючись ст. 259 ЦКУ, сторони домовились встановити в цьому договорі збільшений строк позовної давності: - строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п`ять років; - строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю два роки.

До матеріалів справи долучено звіт щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) АТ "Херсонобленерго" за травень 2019 і за червень 2019 року. Серед переліку споживачів наявний і відповідач.

На виконання умов Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» та на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії отриманих від оператора системи розподілу АТ «Херсонобленерго» склав відповідачу:

- рахунок № 39/20/К05/24009 від 22.11.2021 та Акт № 016562 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період травень 2019 від 22.11.2021 на обсяг споживання електричної енергії - 320 283 кВт.*год. на загальну суму 1 067 099,69 грн з ПДВ;

- рахунок № 39/20/К06/24011 від 22.11.2021 та Акт № 016563 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період червень 2019 від 22.11.2021 на обсяг споживання електричної енергії - 168 006 кВт.*год. на загальну суму 559 752,31 грн.

Позивач вказує, що вказані Акти та рахунки були надіслані відповідачу супровідним

листом № 44/10-11295/пон від 29.12.2021 за допомогою засобів електронного зв`язку на електронну адресу відповідача - , що підтверджується скріншотом відповідного повідомлення з електронної пошти позивача.

Так, у матеріалах справи наявний лист за №44/10-11295 від 29.12.2021, у якому позивач просить відповідача оплатити заборгованість за спожиту електричну енергію у загальному розмірі 1 626 852,00 грн на виконання рішення Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 у справі № 910/17702/19 та повернути підписані акти.

Надалі 27.04.2023 позивач склав відповідачу претензію - вимогу на суму 1 626 852 грн. Додатками до цієї претензії позивач вказав 2 рахунки та акти: за травень 2019 та за червень 2019. Вказану претензію - вимогу з додатками позивач направив на електронну пошту - , про що свідчить лист від 25.05.2023 з електронної пошти позивача.

Як стверджує позивач, відповідач підписані акти не повернув та заборгованість не погасив, унаслідок чого позивач окрім основного боргу нарахував відповідачу 15 % річних, інфляційні втрати та на підставі викладеного звернувся до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Відповідач до суду надав, зокрема лист АТ «Херсонобленерго» № 20-008763-10 від 27.08.2025, відповідно до якого у АТ «Херсонобленерго» відсутня інформації щодо обсягів споживання електричної енергії по споживачу Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю "Енограй".

Аргументи учасників справи.

Стислий виклад позиції позивача.

За даними АТ «Херсонобленерго», на якого було покладено функції адміністратора комерційного обліку СТОВ «Енограй» було віднесено до категорії споживачів, постачання електричної енергії яким здійснює постачальник «останньої надії» з травня 2019 року.

На підставі даних про фактичне споживання електричної енергії СТОВ «Енограй» за даними отриманими від оператора системи розподілу АТ «Херсонобленерго», на підставі Звітів про фактичне споживання електричної енергії за травень та червень 2019 року позивачем відповідачу складено рахунок № 39/20/К05/24009 від 22.11.2021 та Акт № 016562 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період травень 2019 від 22.11.2021 на обсяг споживання електричної енергії - 320 283 кВт.*год., на загальну суму 1 067 099,69 грн з ПДВ та рахунок № 39/20/К06/24011 від 22.11.2021, Акт № 016563 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період червень 2019 від 22.11.2021 на обсяг споживання електричної енергії - 168 006 кВт.*год., на загальну суму 559 752,31 грн;

Вказані Акти та рахунки надіслані відповідачу супровіднім листом № 44/10-11295/пон від 29.12.2021 за допомогою засобів електронного зв`язку на електронну адресу відповідача , які ним отримані 29.12.2021.

Позивач також звертає увагу на те, що рішенням Господарського суду міста Києва від 13.03.2020 у справі № 910/17702/19 встановлено преюдиційний факт постачання ДПЗД "Укрінтеренерго" електричної енергії СТОВ "Енограй" у травні та червні 2019 року.

Відповідач не надав жодних доказів, які б спростовували факт споживання електричної енергії у постачальника «останньої надії».

Позивач жодним чином не міг здійснити реєстрацію податкових накладних на Акти купівлі-продажу електричної енергії за період травень-червень 2019, оскільки відповідач не здійснив оплату за наведений період.

Доводи відповідача.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову з наступних підстав.

Рахунки та акти направлені відповідачу на неправильну електронну адресу, із врахуванням, при цьому, що умовами договору передбачена інша обов`язкова форма для здійснення інформування іншої сторони договору.

Необхідно зменшити розмір 15 % річних до 3 % річних.

Відповідач не може перевірити розмір інфляційних витрат за відсутності їх детального розрахунку.

Оскільки СТОВ «Енограй» не брало участі у розгляді справи № 910/17702/19 посилання позивача на преюдиційність факту постачання ДПЗД «Укрінтеренерго» електричної енергії СТОВ «Енограй» у травні-червні 2019 року є незаконним та передчасним.

У відповідь на даний адвокатський запит відповідача АТ «Херсонобленерго» у своєму листі (відповіді) від 27.08.2025 №20-008763-10 зазначило, що станом на сьогоднішній день у нього відсутня інформація щодо обсягів споживання електричної енергії по споживачу Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Енограй» точок обліку у період з травня 2019 року по червень 2019 року. Відсутність таких відомостей та документів зумовлена їх втратою внаслідок військових дій на території об`єктів, що належать АТ «Херсонобленерго».

На дату звернення позивача із позовною заявою у цій справі ним не здійснено реєстрації податкових накладних на вказані ним Акти приймання купівлі-продажу електричної енергії за період травень-червень 2019 року відповідно до чинного податкового законодавства України.

На переконання відповідача він не знав та міг знати, що у нього виникли зобов`язання перед позивачем.

Разом з тим, у судовому засіданні на запитання суду відповідач вказав, що у спірний період (з травня 2019 року по червень 2019 року) підприємство використовувало електричну енергію, проте, хто був її постачальником та чи сплатили комусь іншому за користування електричною енергією у спірний період, пояснити не зміг.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов таких висновків.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

За змістом положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" визначено, що учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах.

Одним із видів договорів, що укладаються для забезпечення функціонування ринку електричної енергії, є договори про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (п. 16 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії").

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності "Укрінтеренерго" визначено постачальником "останньої надії" з 1 січня 2019 до 31 грудня 2025.

З урахуванням наведених норм та за встановлених судом обставин між позивачем, який виконує функції постачальника "останньої надії", та відповідачем існують договірні відносини на умовах договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", зміст якого визначений позивачем на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" та Комерційної пропозиції № 2 від 27.12.2018 до цього договору, що опубліковані на офіційному веб-сайті позивача https://uie.kiev.ua.

З огляду на наявний в матеріалах справи договір, та обставини справи, між позивачем та відповідачем виникли правовідносини з поставки електричної енергії.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частин 1, 2 статті 633 Цивільного кодексу України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (частина п`ята статті 633 ЦК України).

За визначенням, наведеним у частині 1 статті 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі статтею 714 Цивільного кодексу України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору постачання енергетичними та іншими ресурсами.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії", основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними визначаються нормативно-правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу; правилами роздрібного ринку; іншими нормативно-правовими актами. Кодекс систем розподілу та правила роздрібного ринку затверджуються Регулятором.

Згідно з частиною 5 статті 2 Закону України "Про ринок електричної енергії" правила роздрібного ринку передбачають, зокрема, загальні умови постачання електричної енергії споживачам, систему договірних відносин між учасниками роздрібного ринку, права та обов`язки учасників ринку, процедуру заміни споживачем постачальника електричної енергії, умови та порядок припинення та відновлення постачання електричної енергії споживачу, процедуру розгляду скарг споживачів, особливості постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги, постачальником "останньої надії".

За приписами статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються, зокрема, і договори про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

Відповідно до пункту 66 частини першої статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник "останньої надії" - це визначений відповідно до цього Закону електропостачальник, який за обставин, встановлених цим Законом, не має права відмовити споживачу в укладенні договору постачання електричної енергії на обмежений період часу.

Відповідно до пункту 1.2.9. ПРРЕЕ, постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", який розробляється постачальником "останньої надії" на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії" (додаток 7 до цих Правил) та вважається укладеним у визначених законодавством України та цими Правилами випадках, у разі настання яких споживач безакцептно приймає умови договору про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії".

За приписами частини першої статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник "останньої надії" надає послуги з постачання електричної енергії споживачам у разі: 1) банкрутства, ліквідації попереднього електропостачальника; 2) завершення строку дії ліцензії, зупинення або анулювання ліцензії з постачання електричної енергії споживачам попереднього електропостачальника; 3) невиконання або неналежного виконання електропостачальником правил ринку, правил ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, що унеможливило постачання електричної енергії споживачам; 4) необрання споживачем електропостачальника, зокрема після розірвання договору з попереднім електропостачальником; 5) в інших випадках, передбачених правилами роздрібного ринку.

Згідно з частиною 6-10 статті 64 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачальник "останньої надії" здійснює постачання електричної енергії у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, на умовах типового договору постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", що затверджується Регулятором, та є публічним договором приєднання. Постачальник "останньої надії" оприлюднює відповідний договір на своєму офіційному веб-сайті.

За умовами п. 3.4.3 ПРРЕЕ, постачальник "останньої надії" постачає електричну енергію споживачу за ціною, що формується ним відповідно до затвердженої Регулятором методики (порядку), та включає, зокрема, ціну купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії, ціну (тариф) на послуги постачальника "останньої надії", ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг. Ціни, за якими здійснюється постачання електричної енергії постачальником "останньої надії", мають бути економічно обґрунтованими, прозорими та недискримінаційними і не повинні перешкоджати конкуренції на ринку електричної енергії. Ціна (тариф) на послуги постачальника "останньої надії" визначається за результатами конкурсу.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії", розподіл електричної енергії здійснюється оператором системи розподілу. Діяльність з розподілу електричної енергії підлягає ліцензуванню відповідно до законодавства. Оператор системи розподілу надає послуги з розподілу електричної енергії на недискримінаційних засадах відповідно до цього Закону, кодексу систем розподілу та інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 45 Закону України "Про ринок електричної енергії" ОСР зобов`язаний при застосуванні процедур зміни/заміни електропостачальника надавати новому електропостачальнику інформацію про споживачів, приєднаних до його системи розподілу, яким здійснював продаж попередній електропостачальник, в обсягах та порядку, визначених Регулятором. ОСР щомісяця надає постачальнику "останньої надії" звіти щодо фактичного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (далі - Звіти), на підставі яких постачальник "останньої надії" визначає обсяг спожитої електричної енергії кожним споживачем.

Отже, всю інформацію щодо споживачів та обсягу спожитої ними електричної енергії ДПЗД "Укрінтеренерго" отримує від ОСР в Звітах.

За умовами п. 1.2.6. ПРРЕЕ, оператор системи, який здійснює розподіл (передачу) електричної енергії безпосередньо до електроустановок споживача, отримує плату за послуги з розподілу (передачі) електричної енергії або від споживача, або від електропостачальника за вибором споживача (крім постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії"). Вибір споживача зазначається в договорі про постачання електричної енергії споживачу (обраній споживачем комерційній пропозиції). У разі постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг або "останньої надії" послугу з розподілу (передачі) електричної енергії для потреб споживачів, електроустановки яких приєднані на території діяльності відповідного оператора системи, оплачує відповідний електропостачальник за усією сукупністю зазначених споживачів, постачання яким здійснює постачальник універсальних послуг або "останньої надії". При цьому ціни на електричну енергію, що постачається споживачам постачальниками універсальних послуг та "останньої надії", включають, у тому числі, ціни (тарифи) на послуги оператора системи передачі та оператора системи розподілу відповідно до укладених договорів про надання відповідних послуг.

Згідно з п. 10 ПРРЕЕ, до запуску електронної платформи Датахаб адміністратора комерційного обліку функції адміністратора комерційного обліку на роздрібному ринку електричної енергії, у тому числі адміністрування процедури зміни постачальника електричної енергії у межах території ліцензованої діяльності, виконує відповідний ОСР.

Ліцензійними умовами провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії, що затверджені Постановою НКРЕКП від 27.12.2017 № 1470, а саме пп. 29 п.2.2. встановлено, що при провадженні ліцензованої діяльності ліцензіат повинен дотримуватися таких організаційних вимог, зокрема, надавати учасникам ринку інформацію, необхідну для виконання ними функцій на ринку, в обсягах та порядку, визначених правилами ринку, кодексом системи передачі, кодексом систем розподілу, кодексом комерційного обліку та іншими нормативно-правовими актами, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Пункт 3 частина 1 статті 57 Закону України Про ринок електричної енергії визначає, що електропостачальник має право на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію та послуги з постачання електричної енергії відповідно до укладених договорів.

Пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України Про ринок електричної енергії визначено, що споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Листом № 37-021791-10 від 10.05.2019 АТ «Херсонобленерго» направило заповнену форму повідомлення оператора системи про точки комерційного обліку споживачів, постачання електричної енергії за якими здійснюється постачальником «останньої надії» ДПЗД «Укрінтеренерго». Серед переліку споживачів наявний і відповідач.

Відповідно до даних Звіту у травні 2019 року відповідач спожив електричну енергію в обсязі 320 283 кВт/год, у червні 2019 відповідач спожив електричну енергію в обсязі 168 006 кВт/год.

На підставі цих даних, позивач склав Акт № 016562 купівлі-продажу електроенергії від 22.11.2021, в якому відображено обсяг спожитої відповідачем електроенергії у травні 2019 - 320 283 кВт/год на суму 1 067 099,69 грн та Акт № 016563 купівлі-продажу електроенергії від 22.11.2021, в якому відображено обсяг спожитої відповідачем електроенергії у червні 2019 - 168 006 кВт/год на суму 559 725,31 грн.

З матеріалів справи також убачається, що позивачем були виставлені рахунки № 39/20/К05/24009 від 22.11.2021 на суму 1 067 099,69 грн та № 39/20/К06/24011 від 22.11.2021 на суму 559 752,31 грн, щодо оплати вказаних в Актах обсягу електроенергії.

При цьому, дані про обсяг спожитої електричної енергії відповідачем підтверджуються Звітом щодо фактичного корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів постачальника "останньої надії" ДПЗД "Укрінтеренерго", які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу (передачі) за травень та червень 2019 року.

Ураховуючи вказане, наявними в матеріалах справи доказами підтверджується споживання відповідачем у травні 2019 - 320 283 кВт/год та у червні 2019 - 168 006 кВт/год електричної енергії на загальну суму 1 626 852 грн.

У судовому засіданні на запитання суду відповідач вказав, що у спірний період (з травня 2019 року по червень 2019 року) підприємство використовувало електричну енергію, проте, хто був її постачальником та чи сплатили комусь іншому за користування електричною енергією у спірний період, пояснити не зміг.

Покликання позивача на застосування преюдиціальності встановлених фактів постачання відповідачу електричної енергії у рішенні Господарського суду м. Києва від 13.03.2020 у справі № 910/17702/19, господарський суд до уваги не приймає, з огляду на те, що Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Енограй" не брало участі у цій справі.

Як було зазначено вище, позивач у позовній заяві посилався на те, що рахунок № 39/20/К05/24009 та Акт № 016562 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період травень 2019 від 22.11.2021, рахунок № 39/20/К06/24011 від 22.11.2021 та Акт № 016563 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період червень 2019 року від 22.11.2021 надіслані відповідачу супровідним листом №44/10-11295/пон на електронну адресу відповідача - , які він отримав 29.12.2021.

Проте, господарський суд розцінює критично вказані докази, а також доводи позивача щодо надіслання відповідачу вказаних документів, оскільки вони не підтверджуються жодним належним доказом: зі змісту скріншоту листа з електронної пошти «щодо погашення заборгованості від 29.12.2021» не можливо ідентифікувати перелік документів, які містились у відправленні; зі змісту скріншоту листа з електронної пошти «претензія-вимога №44/11-004982 від 27.04.2023» вбачається направлення на електронну адресу - enograі, актів та рахунків травень, червень під № 32500739, тоді як спірні Акти складені позивачем під № 016562, № 016563.

Більш того, в процесі розгляду справи відповідач також не підтвердив факт отримання від позивача рахунків №39/20/К05/24009, №39/20/К06/24011 від 22.11.2021 та Актів купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період травень, червень 2019 № 016562, № 016563 від 22.11.2021 та вказав, що електронна адреса, на яку позивач направив рахунки та Акти є неправильною та правильна електронна адреса відповідача - .

Інших доказів направлення відповідачу (чи отримання ним) рахунків та Актів від 22.11.2021, складених позивачем щодо спожитої в травні, січні 2019 року електричної енергії позивач суду не надав.

У той же час, позивачем долучено до позовної заяви квитанцію № 4130003 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Енограй", яка підтверджує надсилання позивачем відповідачу 01.08.2025 позовної заяви зі всіма додатками, серед яких були наявні рахунки №39/20/К05/24009, №39/20/К06/24011 від 22.11.2021 та Акти купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період травень, червень 2019 № 016562, № 016563 від 22.11.2021 на загальну суму 1 626 852 грн.

В аспекті зазначеного господарський суд вважає за доцільне звернутись до практики Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях вказує на те, що "при застосуванні процедурних правил, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (див. рішення у справі "Walchli v. France", заява № 35787/03, п. 29, 26.07.2007; "ТОВ "Фріда" проти України", заява № 24003/07, пункт 33, 08.12.2016).

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/10965/17, 03.12.2018 у справі № 904/5995/16 та ухвалі Верховного Суду від 06.03.2020 у справі № 911/1974/18.

Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Оскільки положеннями цієї статті не визначена форма пред`явлення вимоги кредитором, тому останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Виходячи з принципів розумності та справедливості, не допускаючи проявів надмірного формалізму, оцінивши всі вказані обставини в їх сукупності, враховуючи принцип вірогідності доказів, а також факт звернення позивача із позовом до суду щодо стягнення заборгованості за поставлену ще у травні, червні 2019 року електричну енергію на загальну суму 1 626 852 грн, а також факт завчасного направлення позивачем позовної заяви з додатками, з яких вбачається наявність вимоги позивача до відповідача щодо погашення спірної заборгованості, чим було надано можливість відповідачу добровільно її виконати, суд приходить до висновку, що строк оплати спожитої відповідачем у травні, червні 2019 електричної енергії в обсязі 488 289 кВт/год на суму 1 626 852 грн є таким, що настав 08.08.2025 (документи вважаються доставленими відповідачу 01.08.2025 + 7 днів відповідно до вимог статті 530 Цивільного кодексу України).

Слід також зазначити, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Пункт 3 частини 2 статті 129 Конституції України визначає одним із принципів судочинства змагальність сторін та свободу в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами 1, 3 статті 74, частиною 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Доказів на підтвердження оплати спожитої відповідачем у травні, червні 2019 року електричної енергії в обсязі 488 289 кВт/год на суму 1 626 852 грн відповідач не надав, доводи позивача щодо наявності боргу, шляхом надання належних доказів, не спростував.

Наданий відповідачем лист АТ «Херсонобленерго» від 27.08.2025 не підтверджує необізнаність відповідача про наявність заборгованості перед позивачем, а лише містить відомості про відсутність інформації щодо обсягів споживання електричної енергії відповідачем через відсутність первинних документів та баз даних, що були вивезені окупантами та колаборантами в невідомому напрямку.

Ураховуючи зазначені вище норми чинного законодавства України та обставини справи, господарський суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення основного боргу в сумі 1 626 852 грн є обґрунтованими та доведеними належними доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню, оскільки зобов`язання повинні виконуватись належним чином та у встановлені строки.

Окрім іншого, позивач заявив вимогу про стягнення з відповідача суми боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

З метою захисту законних прав та інтересів фізичних та юридичних осіб при укладанні різноманітних правочинів та договорів законодавство передбачає ряд способів, які сприяють виконанню зобов`язань - способи або види забезпечення виконання зобов`язань.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з розділом "Додаткові зобов`язання споживача" Комерційної пропозиції № 2 споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15% річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

При цьому зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 15% річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю, тобто інфляційні втрати не є штрафними санкціями, а входять до складу грошового зобов`язання (аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 по справі № 910/4590/19).

На підставі статті 625 Цивільного кодексу України та Комерційної пропозиції для постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" № 2 від 27.12.2018 (додаток № 1 до договору) позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з 07.01.2022 по 31.05.2025 у сумі 933 006,23 грн, а також 15% річних за період прострочення 07.01.2022 по 20.06.2025 у сумі 842 397,34 грн.

Ураховуючи наведені судом обставини щодо відсутності у відповідача грошового зобов`язання з сплати електричної енергії за період з 07.01.2022 по 20.06.2025, оскільки обов`язок з оплати виник у відповідача лише 08.10.2025, то суд не вбачає правових підстав для нарахування позивачем 15% річних та інфляційних втрат за зазначений період.

Отже, суд вважає необґрунтованими та передчасними вимоги позивача щодо стягнення втрат від інфляції у сумі 933 006,23 грн та 15% річних у розмірі 842 397,34 грн, а відтак відмовляє у їх задоволенні.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Беручи до уваги викладене, господарський суд задовольняє позов частково.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати по справі покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 129, 232, 236-239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Позов Державного підприємства "Укрінтеренерго" до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Енограй" про стягнення заборгованості у сумі 3 402 255,57 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Енограй" (75052, Херсонська обл., Білозерський р-н, с. Софіївка, вул. Шмідта, 1-Б, ) на користь Державного підприємства "Укрінтеренерго" (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, 85, ) заборгованість за спожиту електричну енергію за період травень - червень 2019 року у сумі 1 626 852,00 грн, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 19 522,22 грн.

3. У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення господарського суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 20-денного строку з моменту складення повного судового рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено та підписано 15.12.2025.

Суддя Т.І. Демченко