ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Справа№ 910/5249/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.;

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Снісаренко Д.І.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс"

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 (повний текст складено 12.06.2025)

у справі №910/5249/25 (суддя Мудрий С.М.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс"

про захист ділової репутації та стягнення 20 000,00 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Приватне акціонерне товариства "Енергетичний завод "Енергетик" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс", в якому просив суд:

1) визнати недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик", інформацію:

- викладену ТОВ "Вардингс" в його заяві на адресу ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" від 11.07.2024 (вх. № від 12.07.2024), заяві до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.06.2024 у справі №15/81, клопотанні до Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 про долучення доказів у справі №910/7700/19 та клопотанні до Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 у справі №910/7700/19 такого змісту: "Отже, на сьогоднішній день кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" є 2 громадянина Російської Федерації"; "При детальному аналізі щодо вказаних вище осіб було також встановлено, що вони є позаштатними співробітниками ФСБ Росії (в базі паспортів Росії навпроти прізвищ цих осіб стоять відповідні прапорці, і будь-яка особа, яка спробує подивитись інформацію щодо них матиме проблеми від ФСБ). Вказана інформація може бути підтверджена службою безпеки ПрАТ ДТЕК Київські Електромережі";

- викладену ТОВ "Вардингс" в його апеляційній скарзі на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі №910/7700/19 такого змісту: "Отже, на сьогоднішній день кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" є 2 громадянина Російської Федерації"; "При детальному аналізі щодо вказаних вище осіб було також встановлено, що вони є позаштатними співробітниками ФСБ Росії (в базі паспортів Росії навпроти прізвищ цих осіб стоять відповідні прапорці, і будь-яка особа, яка спробує подивитись інформацію щодо них матиме проблеми від ФСБ Росії)"; "…ряд громадян Росії за грошові кошти в розмірі від 100 000 - 500 000 доларів США незаконно отримують громадянство України, серед яких є ОСОБА_1 (у статті та відео помилково робиться посилання на іншу особу, яка має таке саме прізвище та проживає в тимчасово окупованому Криму)"; "Аналізуючи надані ТОВ "Вардингс" документи, та застосовуючи до відкритої інформації Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника можна припустити, що ані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (громадяни Росії), та ані ОСОБА_4 не є кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" на 40%, а кінцевим бенефіціарним власником є ФСБ Росії";

- викладену Товариством з обмеженою відповідальністю "Вардингс" в його клопотанні до Господарського суду м. Києва 08.01.2025 про долучення доказів у справі №910/7700/19, такого змісту: "При підготовці до розгляду справи були встановлені обставини, що кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" є ОСОБА_2 (громадяни Російської Федерації) та ОСОБА_3 (громадяни Російської Федерації)";

2) зобов`язати ТОВ "Вардингс" припинити поширення недостовірної інформації стосовно того, що кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетик" є 2 (два) громадянина Російської Федерації;

3) стягнути з ТОВ "Вардингс" на користь ПрАТ "Енергетик" 20 000,00 грн моральної шкоди, завдану поширенням недостовірної інформації, що принижує ділову репутацію останнього.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ТОВ "Вардингс" поширює недостовірну інформації про склад бенефіціарних власників ПрАТ "Енергетик" з метою дискредитації його діяльності, оскільки у складі акціонерів і бенефіціарних власників останнього відсутні юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація та громадянин російської федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі №910/5249/25 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" інформацію, викладену Товариством з обмеженою відповідальністю "Вардингс":

- в заяві від 11.07.2024 (вх.№ від 12.07.2024) на адресу ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі", заяві до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.06.2024 у справі №15/81, клопотанні до Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 про долучення доказів у справі №910/7700/19 та клопотанні до Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 у справі №910/7700/19 такого змісту: "Отже, на сьогоднішній день кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" є 2 громадянина Російської Федерації"; "При детальному аналізі щодо вказаних вище осіб було також встановлено, що вони є позаштатними співробітниками ФСБ Росії (в базі паспортів Росії навпроти прізвищ цих осіб стоять відповідні прапорці, і будь-яка особа, яка спробує подивитись інформацію щодо них матиме проблеми від ФСБ). Вказана інформація може бути підтверджена службою безпеки ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі";

- в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі №910/7700/19 такого змісту: "Отже, на сьогоднішній день кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" є 2 громадянина Російської Федерації"; "При детальному аналізі щодо вказаних вище осіб було також встановлено, що вони є позаштатними співробітниками ФСБ Росії (в базі паспортів Росії навпроти прізвищ цих осіб стоять відповідні прапорці, і будь-яка особа, яка спробує подивитись інформацію щодо них матиме проблеми від ФСБ Росії)"; "...ряд громадян Росії за грошові кошти в розмірі від 100000 - 500 000 доларів США незаконно отримують громадянство України, серед яких є ОСОБА_1 (у статті та відео помилково робиться посилання на іншу особу, яка має таке саме прізвище та проживає в тимчасово окупованому Криму)"; "Аналізуючи надані ТОВ "Вардингс" документи, та застосовуючи до відкритої інформації Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника можна припустити, що ані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (громадяни Росії), та ані ОСОБА_4 не є кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" на 40%, а кінцевим бенефіціарним власником є ФСБ Росії";

- у клопотанні до Господарського суду міста Києва 08.01.2025 про долучення доказів у справі №910/7700/19, такого змісту: "При підготовці до розгляду справи були встановлені обставини, що кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний заводу "Енергетик" є ОСОБА_2 (громадяни Російської Федерації) та ОСОБА_3 (громадяни Російської Федерації)".

Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Вардингс" припинити поширення недостовірної інформації стосовно того, що кінцевими бенефіціарними власниками Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" є 2 (два) громадянина Російської Федерації.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" на користь Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" 6 056, 00 грн судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В обґрунтування рішення суд першої інстанції зазначив, що враховуючи, що в АТ ALCOR SECURITIES кінцевий бенефіціарний власник ідентифікований і інформація про нього міститься в Реєстрі кінцевих бенефіціарних власників Бельгії, у суду відсутні підстави для визначення КБВ в іншому порядку, зокрема коли через відсутність чіткої ідентифікації такими власниками вважаються головні керівники компанії.

А тому, за висновком суду першої інстанції, поширена відповідачем у його клопотанні до Господарського суду міста Києва 08.01.2025 про долучення доказів у справі №910/7700/19 інформація: "При підготовці до розгляду справи були встановлені обставини, що кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний? завод "Енергетик" є ОСОБА_2 (громадяни Російської Федерації) та ОСОБА_3 (громадяни Російської Федерації)", не може вважатись достовірною.

Із цих же підстав, як вказав суд першої інстанції, є недостовірною і інформація, викладена відповідачем у його апеляційній скарзі на рішення Господарського суду м. Києва від 11.02.2025 у справі №910/7700/19 такого змісту: "При детальному аналізі щодо вказаних вище осіб було також встановлено, що вони є позаштатними співробітниками ФСБ Росії (в базі паспортів Росії навпроти прізвищ цих осіб стоять відповідні прапорці, і будь-яка особа, яка спробує подивитись інформацію щодо них матиме проблеми від ФСБ Росії)"; "…ряд громадян Росії за грошові кошти в розмірі від 100 000 - 500 000 доларів США незаконно отримують громадянство України, серед яких є ОСОБА_1 (у статті та відео помилково робиться посилання на іншу особу, яка має таке саме прізвище та проживає в тимчасово окупованому Криму)"; "Аналізуючи надані ТОВ "Вардингс" документи, та застосовуючи до відкритої? інформації? Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника можна припустити, що ані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (громадяни Росії?), та ані ОСОБА_4 не є кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний? завод "Енергетик" на 40%, а кінцевим бенефіціарним власником є ФСБ Росії?".

Відмовляючи у стягненні 20 000,00 грн моральної шкоди, суд першої інстанції вказав, що оскільки ПрАТ "Енергетик" не було доведено всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Вардингс" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі №910/5249/25 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- в межах розгляду позовів у справах № 15/81, 910/390/24, № 910/7700/19 відповідачем було надано достатньо інформації, яка підтверджує, що кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик» є 2 громадянина російської федерації;

- позивач погоджується з тим, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на сьогоднішній день мають зв`язок з ALCOR SECURITIES SA (учасник позивача), принаймні через посади адміністраторів;

- позивачем не доведено, що реальним бенефіціарним власником ALCOR SECURITIES SA є ОСОБА_4 , а не ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ;

- надана інформація про бенефіціарних власників (UBO) ALCOR SECURITIES SA від 09.04.2024 не засвідчує точність або повноту інформації, що стосується кінцевих бенефіціарних власників відповідної особи;

- до позовної заяви не додано документу, який підтверджує продаж, а також ціну продажу акцій ALCOR SECURITIES SA, а ОСОБА_4 , як колишній державний службовець не має офіційних джерел походження коштів для придбання акцій;

- ОСОБА_3 на сьогоднішній день продовжує залишатись членом наглядових рад у багатьох українських юридичних особах, які пов`язані з ALCOR SECURITIES SA;

- за ознаками, наведеними в Постанові Кабінету Міністрів України «Про затвердження Методології визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника», громадяни Російської Федерації Євсєєв М.М. та Ткаченко Д.І. є КБВ ALCOR SECURITIES SA, а відповідно і ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик»;

- інформація, яка була викладена в апеляційній скарзі у справі № 910/7700/19 стосувалась ОСОБА_1 , а не позивача, яка може самостійно захистити свої права у судовому порядку;

- суддя Господарського суду м. Києва Омельченко Л.В. є прямо пов`язаним з громадянином російської федерації ОСОБА_3 . Оскільки суддею Мудрим С.М. вже розглядалось питання щодо КБВ ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик» в межах справи № 910/7700/17, можливий зв`язок судді Господарського суду м. Києва Мудрого С.М. з суддею Господарського суду м. Києва Омельченко Л.В., а відповідно можливість небажання об`єктивно розглянути питання щодо зв`язку судді Господарського суду м. Києва Омельченко Л.В. з громадянами Російської Федерації ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та визначення реального КБВ ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик», відповідач вважає, що є підстави для відводу судді Господарського суду м. Києва Мудрого С.М. від розгляду справи;

- суд безпідставно розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, оскільки дана справа є складною, в межах якої необхідно дати оцінку понад 60 доказам, які були подані сторонами.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/5249/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 04.07.2025 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі№910/5249/25 та надано строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів сплати судового збору в сумі 10 400,80 грн.

Апелянтом протягом встановленого строку з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху були усунені недоліки.

Ухвалою суду від 16.07.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду на 09.09.2025.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 22.08.2025 у справі №910/5249/25 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду 26.06.2025. Витребувано з Північного апеляційного господарського суду матеріали справи №910/5249/25.

Ухвалою суду від 03.09.2025 зупинено провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі №910/5249/25 до закінчення розгляду Верховним Судом касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду 26.06.2025 у справі №910/5249/25 та повернення матеріалів справи до суду апеляційної інстанції.

30.10.2025 на адресу суд надійшли матеріали справи.

Ухвалою суду від 03.11.2025 поновлено провадження у справі та призначено справу для розгляду на 11.11.2025.

Ухвалою суду від 11.11.2025 відкладено розгляд справи на 02.12.2025.

Судове засідання 02.12.2025 не відбулося у зв`язку з проведенням позапланових технічних робіт на об`єктах інформаційної інфраструктури судової влади України, що підтверджується актом від 02.12.2025 та повідомленням ДП "Інформаційні судові системи", розміщеним на сайті https://ics.gov.ua/ics/.

Ухвалою суду від 02.12.2025 призначено розгляд справи на 16.12.2025.

Позиції учасників справи

01.08.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача, рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Заявлені клопотання та результати їх розгляду

В апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи на стороні ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик» громадянку ОСОБА_1 .

Подане клопотання обґрунтоване тим, що інформація, яка була викладена в заяві від 11.07.2024 (вх.№ від 12.07.2024) на адресу ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», заяві до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.06.2024 у справі №15/81, клопотанні до Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 про долучення доказів у справі №910/7700/19 та клопотанні до Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 у справі №910/7700/19, стосується не ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик», а громадянки РФ ОСОБА_1 .

Колегія суддів, розглянувши подане клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, не знайшла підстав для його задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Як вбачається із поданого клопотання, відповідачем не наведено належного обґрунтування, яким чином рішення у даній справі, яке стосується спростування недостовірної інформації щодо позивача, може вплинути на права та обов`язки ОСОБА_1 .

Як вбачається із оскаржуваного рішення, подаючи позов про спростування інформації, викладеній в заяві від 11.07.2024 (вх.№ від 12.07.2024) на адресу ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі», заяві до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.06.2024 у справі №15/81, клопотанні до Господарського суду міста Києва від 09.09.2024 про долучення доказів у справі №910/7700/19 та клопотанні до Господарського суду міста Києва від 10.02.2025 у справі №910/7700/19, позивач вказував саме на порушення прав ПрАТ «Енергетичний Завод «Енергетик» оспорюваною інформацію та не просив спростувати її відносно ОСОБА_1 .

Оскільки відповідачем не обґрунтовано того, як рішення у справі може вплинути на права або обов`язки ОСОБА_1 , з огляду на встановлені вище обставини, клопотання апелянта про залучення останньої в якості третьої особи без самостійних вимог задоволенню не підлягає.

Також в апеляційній скарзі відповідачем заявлено клопотання про витребування у Головного управління ДПС у м. Києві інформацію про розмір офіційних доходів громадянина України ОСОБА_4 у період з 2005 до 2017 року.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що для об`єктивного розгляду справи, та визначення реальних можливостей Васильєва В.В. бути КБВ ALCOR SECURITIES SA а відповідно і ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик» є необхідність витребування вказаної вище інформації.

Згідно ст. 81 Господарського процесуального кодексу України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання.

В той же час, апелянтом не було обґрунтовано, яким чином витребувані докази можуть підтвердити обставини, на які сторони посилаються в якості своїх пояснень та заперечень, з огляду на предмет спору - спростування поширеної недостовірної інформації.

З цих підстав, клопотання відповідача про витребування доказів задоволенню не підлягає.

Також, в апеляційній скарзі заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи документів, які не були долучені у суді першої інстанції.

Подане клопотання обґрунтоване тим, що суд не розглянув подану заяву від 20.05.2025 про продовження строку на подачу відзиву, а інформація, яку відповідач просить долучити, отримана після проведеного судового засідання у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

У вирішенні питань щодо прийняття додаткових доказів суд апеляційної інстанції повинен повно і всебічно з`ясовувати причини їх неподання з урахуванням конкретних обставин справи і об`єктивно оцінити поважність цих причин. У разі прийняття додаткових доказів у постанові апеляційної інстанції мають зазначатися підстави такого прийняття.

За змістом ст. 124, п.п. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є рівність всіх учасників судового процесу перед законом та судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Системний аналіз статей 80, 269 ГПК свідчить про те, що докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним позовом, і саме на позивача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з позовною заявою. Прийняття судом (у т.ч. апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку є можливим лише у разі наявності об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії (наприклад, якщо стороні не було відомо про існування доказів), тягар доведення яких також покладений на учасника справи.

При цьому приписи ч. 3 ст. 269 ГПК передбачають наявність критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів: «винятковість випадку» та «причини, що об`єктивно не залежать від особи».

При поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

Вказаний висновок щодо застосування норми ст.269 ГПК викладений у постановах Верховного Суду від 07.09.2021 у справі 912/2294/20, від 06.02.2019 у справі №916/3130/17, від 18.06.2020 у справі №909/965/16, від 26.02.2019 у справі №913/632/17.

Відповідачем не наведено обґрунтованих причин, що об`єктивно не залежали від нього, та з яких він не міг подати відповідні докази до суду першої інстанції до ухвалення оскаржуваного рішення.

Згідно зі статтею 13 вказаного Кодексу судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Тобто, з огляду на основні засади господарського судочинства, саме на відповідача покладався обов`язок доводити обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень, а саме щодо здійснення повного розрахунку за договором.

Прийняття судом апеляційної інстанції додаткових документів на стадії апеляційного провадження, за відсутності визначених ст. 269 ГПК України підстав для їх прийняття, тобто без наявності належних доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, що не залежали від заявника, фактично порушує принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, адже у такому випадку суд створює одному учаснику справи більш сприятливі, аніж іншому умови в розгляді конкретної справи.

Суд враховує, що одним із елементів права на суд (окрім права на доступ) є принцип процесуальної рівноправності сторін, або так званий принцип «рівної зброї» («equality of arms»), згідно з яким кожній стороні має бути надано розумну можливість подати обґрунтування своєї позиції за умов, які б не ставили цю сторону у становище істотно невигідне по відношенню до опонента.

Цей принцип вимагає насамперед рівності сторін спору в їхніх процесуальних можливостях щодо подання доказів і пояснень у судовому провадженні (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Dombo Beheer B.V. v. The Netherlands» від 27.10.1993 та «Ankerl v. Switzerland» від 23.10.1996).

У зв`язку з чим колегія суддів дійшла до висновку, що долучені відповідачем до апеляційної скарги нові докази (які були відсутні у суду першої інстанції на час винесення оскаржуваного рішення) до розгляду колегією суддів не приймаються.

Явка представників сторін

Представник позивача у судове засідання 16.12.2025 не з`явився, водночас 16.12.2025 через систему «Електронний суд» від останнього надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке обґрунтоване неможливістю явки представника у судове засідання у зв`язку із необхідністю підготовки до участі у постійній комісії Київської міської ради з питань освіти, науки, молоді та спорту, яке відбудеться 17.12.2025.

Колегія суддів не знайшла підстав для задоволення клопотання про відкладення судового засідання з огляду на наступне.

Статтею 270 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

Наведені позивачем обставини в обґрунтування причин необхідності відкладення розгляду справи не можуть бути визнані судом поважними, оскільки не є об`єктивно непереборними, адже відповідний захід, для участі в якому представник позивача має бути підготовлений, відбується 17.12.2025, тоді як судове засідання призначено на 16.12.2025.

Колегія суддів також враховує роз`яснення, викладені у пункті 2.3. Правил організації ефективного господарського судочинства, затверджених рішенням загальних зборів суддів Північного апеляційного господарського суду № 5 від 29.05.2024, відповідно до яких не може бути визнано само по собі поважною причиною і не має наслідком безумовне відкладення розгляду справи або оголошення перерви у розгляді справи, зокрема, термінові або серйозні сімейні, або інші обставини, якщо до клопотання не долучено відповідне підтвердження, або документи, з яких вбачається, що ці сімейні, або інші обставини є терміновими, або з яких випливає серйозний характер ситуації, що не може бути вирішений в інший час.

Доказів про самий захід, в якому представник позивача буде приймати участь, та того, що він є терміновим або таким, що не може бути вирішений в інший час, заявником не надано.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

А тому, з урахуванням принципу розумності строків розгляду справи судом, з метою забезпечення права на доступ до правосуддя, передбаченого Конституцією України і гарантованого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (право на справедливий суд), враховуючи рекомендації, викладені у пунктах 2.2., 2.3. Правил організації ефективного господарського судочинства, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги у судовому засіданні 16.12.2025 за відсутності представника позивача.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Так, позивач у позовній заяві зазначає, що з 2016 між ТОВ «Вардингс» та ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик» наявні спори щодо частини майна, яке належить позивачеві, а саме:

- справа №910/7700/19 за позовом ТОВ «Вардингс» до ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» та ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик», про визнання недійсним договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії та зобов`язання вчинити дії;

- справа №15/81 (910/390/24) за позовом ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик» до ТОВ «Вардингс», ДП «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод», ТОВ «Енергетичний завод «Енергетик» про визнання права власності та усунення перешкод у його здійсненні;

- справа № 15/81 за заявою ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик» до ТОВ «Вардингс», ДП «Виробниче об`єднання «Київський радіозавод», Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чорногор Лариси Віталіївни, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача-2 - Міністерство економіки України, Фонд державного майна України про визнання недійсним результатів відкритих публічних торгів (аукціону) від 09.11.2016, оформлених протоколами №1, №2, №3.

Як вказує позивач, в низці заяв, які долучені до матеріалів справ №15/81, №15/81(910/390/24), №910/7700/19, містяться неправдиві твердження про те, що кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик» є громадяни рф.

Так, у заяві ТОВ «Вардингс» на адресу ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» від 11.07.2024 (вх.№ від 12.07.2024) відповідач зазначив: «Отже, на сьогоднішній день кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ «Енергетичний Завод «Енергетик» є 2 громадянина Російської Федерації». «При детальному аналізі щодо вказаних вище осіб було також встановлено, що вони є позаштатними співробітниками ФСБ Росії (в базі паспортів Росії навпроти прізвищ цих осіб стоять відповідні прапорці, і будь-яка особа, яка спробує подивитись інформацію щодо них матиме проблеми від ФСБ). Вказана інформація може бути підтверджена службою безпеки ПрАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ»».

Як вказує позивач, аналогічні твердження відповідача містяться також у його заяві до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 04.06.2024 у справі №15/81, клопотанні до Господарського суду м.Києва від 09.09.2024 про долучення доказів у справі №910/7700/19 та клопотанні до Господарського суду м.Києва від 10.02.2025 у цій же справі.

Також, в клопотанні про долучення доказів, поданому відповідачем до Господарського суду м.Києва 08.01.2025 у справі №910/7700/19, зазначено: «При підготовці до розгляду справи були встановлені обставини, що кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ «Енергетичний Завод «Енергетик» є ОСОБА_2 (громадяни Російської Федерації) та ОСОБА_3 (громадяни Російської Федерації)».

В апеляційній скарзі ТОВ «ВАРДИНГС» на рішення Господарського суду м.Києва від 11.02.2025 у справі № 910/7700/19 містяться такі твердження відповідача:

«Отже, на сьогоднішній день кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ ««Енергетичний Завод «Енергетик» є 2 громадянина Російської Федерації».

«При детальному аналізі щодо вказаних вище осіб було також встановлено, що вони є позаштатними співробітниками ФСБ Росії (в базі паспортів Росії навпроти прізвищ цих осіб стоять відповідні прапорці, і будь-яка особа, яка спробує подивитись інформацію щодо них матиме проблеми від ФСБ Росії)».

«Окремо необхідно зазначити, що договір купівлі-продажу квартири від імені ОСОБА_2 , про який зазначено вище підписано ОСОБА_1 , яка є дружиною ОСОБА_3 . На офіційному сайті судової влади України було знайдено інформацію по справі № 320/4918/24, відповідно до якої ОСОБА_1 позивалась до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, за результатами розгляду справи було прийнято рішення про визнання протиправним рішення міграційної служби яким повернуто декларацію про відмову від громадянства Росії.

В подальшому в мережі Інтернет за адресою https://mykyivregion.com.ua/news/golovustolicnoyi-dms-vyaceslava-guzya-pidozryuyut-u-prodazu-ukrayinskix-pasportiv-rosiyanamfoto-video було знайдено статтю під назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_1 », де також є посилання на відео каналу МЕЖА ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказаній інформації робиться припущення, що ряд громадян Росії за грошові кошти в розмірі від 100 000 - 500 000 доларів США незаконно отримують громадянство України, серед яких є ОСОБА_1 (у статті та відео помилково робиться посилання на іншу особу, яка має таке саме прізвище та проживає в тимчасово окупованому Криму). Для ТОВ «ВАРДИНГС» є незрозумілим, для чого особі, яка ніде не працює, та яка є дружиною ОСОБА_3 , який офіційно не має бізнесу на території України та не пов`язаний з ПрАТ «Енергетичний завод «ЕНЕРГЕТИК», якщо інформація журналістів є правдивою, сплачувати кошти в розмірі понад 100 000 доларів США за отримання громадянства України».

«Аналізуючи надані ТОВ «ВАРДИНГС» документи, та застосовуючи до відкритої інформації Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника можна припустити, що ані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (громадяни Росії), та ані ОСОБА_4 не є кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ «Енергетичний завод «ЕНЕРГЕТИК» на 40%, а кінцевим бенефіціарним власником є ФСБ Росії».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що ТОВ "Вардингс" поширює недостовірну інформації про склад бенефіціарних власників ПрАТ "Енергетик" з метою дискредитації його діяльності, оскільки у складі акціонерів і бенефіціарних власників останнього відсутні юридичні особи, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація та громадянин російської федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції вказав, що оскільки в АТ ALCOR SECURITIES кінцевий бенефіціарний власник ідентифікований і інформація про нього міститься в Реєстрі кінцевих бенефіціарних власників Бельгії, у суду відсутні підстави для визначення КБВ в іншому порядку, зокрема коли через відсутність чіткої ідентифікації такими власниками вважаються головні керівники компанії.

А тому, за висновком суду першої інстанції, поширена відповідачем у його клопотанні до Господарського суду міста Києва 08.01.2025 про долучення доказів у справі №910/7700/19 інформація: "При підготовці до розгляду справи були встановлені обставини, що кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний? завод "Енергетик" є ОСОБА_2 (громадяни Російської Федерації) та ОСОБА_3 (громадяни Російської Федерації)", не може вважатись достовірною.

Із цих же підстав, як вказав суд першої інстанції, є недостовірною і інформація, викладена відповідачем у його апеляційній скарзі на рішення Господарського суду м. Києва від 11.02.2025 у справі №910/7700/19 такого змісту: "При детальному аналізі щодо вказаних вище осіб було також встановлено, що вони є позаштатними співробітниками ФСБ Росії (в базі паспортів Росії навпроти прізвищ цих осіб стоять відповідні прапорці, і будь-яка особа, яка спробує подивитись інформацію щодо них матиме проблеми від ФСБ Росії)"; "…ряд громадян Росії за грошові кошти в розмірі від 100 000 - 500 000 доларів США незаконно отримують громадянство України, серед яких є ОСОБА_1 (у статті та відео помилково робиться посилання на іншу особу, яка має таке саме прізвище та проживає в тимчасово окупованому Криму)"; "Аналізуючи надані ТОВ "Вардингс" документи, та застосовуючи до відкритої? інформації? Методологію визначення юридичною особою кінцевого бенефіціарного власника можна припустити, що ані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (громадяни Росії?), та ані ОСОБА_4 не є кінцевими бенефіціарними власниками ПрАТ "Енергетичний? завод "Енергетик" на 40%, а кінцевим бенефіціарним власником є ФСБ Росії?".

Відмовляючи у стягненні 20 000,00 грн моральної шкоди, суд першої інстанції вказав, що оскільки ПрАТ "Енергетик" не було доведено всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення, тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди є необґрунтованими.

Водночас колегія суддів частково не погоджується із відповідними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

При цьому за змістом статті 91 Цивільного кодексу України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Згідно зі статтею 94 Цивільного кодексу України юридична особа має право на недоторканність її ділової репутації, на таємницю кореспонденції, на інформацію та інші особисті немайнові права, які можуть їй належати. Особисті немайнові права юридичної особи захищаються відповідно до глави 3 цього Кодексу.

Особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством (стаття 201 Цивільного кодексу України).

Статтею 277 Цивільного кодексу України встановлено, що спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов`язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших медіа, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж медіа в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Таким чином, розглядаючи справи, предметом позову в яких є спростування недостовірної інформації, суди повинні враховувати, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів.

При цьому, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Таким чином, для розгляду даної категорії справ судам необхідно встановити: чи мало місце поширення відповідачем інформації; чи стосувалася поширена інформація позивача; чи є підстави для визнання поширеної інформації недостовірною, тобто такою, що не відповідає дійсності; чи призвело поширення інформації до порушення особистих немайнових прав позивача.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, тощо.

Як вбачається із матеріалів справи, інформація, яка поширена відповідачем та яку позивач просить спростувати, була викладена ТОВ "Вардингс" у поданих ним процесуальних документах у справах № 15/81, № 910/7700/19 та у адресованому на адресу ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" листі (вх. № від 12.07.2024), який стосується судового спору у справі № 910/7700/19.

Водночас, згідно усталеної судової практики інформація, зазначена у позовній заяві чи іншій заяві, адресованій суду, а також в процесуальних документах (запереченні на позов, апеляційних чи інших скаргах тощо), може бути підставою для захисту гідності, честі чи ділової репутації, за винятком випадків, коли ця інформація була визначена підставою пред`явленого позову і стосувалася його предмета, була доказом у справі, а так само предметом апеляційного чи іншого перегляду в порядку, встановленому процесуальним законом.

Не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 757/4403/16, від 02 жовтня 2019 року у справі № 332/293/17, від 15 лютого 2023 року у справі № 466/10577/20, від 20 листопада 2023 року у справі № 760/3455/21.

Колегія суддів враховує, що доводи відповідача, викладені у заяві від 04.06.2024 у справі № 15/81, направлених на адресу Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, були подані ТОВ «Вардингс», як учасником справи № 15/81 під час перегляду касаційної скарги Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2023.

Тобто, подача вказаної вище заяви було реалізацією ТОВ «Вардингс» свого процесуального права на подачу пояснень, які стосувались перегляду у касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції.

Так, за результатом розгляду вказаної вище касаційної скарги Верховним Судом була ухвалена відповідна постанова від 27.06.2024 у справі № 15/81.

Таким чином, відповідні доводи відповідача, викладені у заяві від 04.06.2024, поданої на стадії касаційного перегляду постанови Північного апеляційного господарського суду від 13.04.2023 у справі 15/81, були предметом перегляду касаційної інстанції та оцінювались останнім при ухваленні судового рішення.

Інформація, викладена ТОВ «Вардингс» у поданих в справі № 910/7700/19 клопотаннях про долучення доказів від 09.09.2024, від 08.01.2025 та від 10.02.2025, в апеляційній скарзі на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025, зводиться до висловлення відповідачем своєї правової позиції за поданим позовом, що було предметом оцінки як Господарського суду міста Києва при ухвалені рішення від 11.02.2025, так і предметом оцінки Північного апеляційного господарського суду при ухвалені постанови за результатом розгляду апеляційної скарги ТОВ «Вардингс» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2025 у справі 910/7700/19.

Колегія суддів також враховує, що інформація, адресована ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі" в листі (вх. № від 12.07.2024) також стосувалась судового спору у справі № 910/7700/19, учасниками якого є ТОВ «Вардингс» (позивач) та ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», ПрАТ «Енергетичний завод «Енергетик» (відповідачі).

Більше того, вказаний лист був залучений в якості доказу у справі № 910/7700/19, оскільки як вбачається із поданого ТОВ «Вардингс» клопотання про долучення доказів від 08.01.2025, останній просив долучити зазначений лист від 12.07.2024, направлений на адресу ПрАТ "ДТЕК Київські Електромережі", до матеріалів справи.

Тобто, відповідний лист був доказом у справі № 910/7700/19, інформація щодо якого оцінювалась судами під час ухвалення судових рішень.

Таким чином, вся інформація, яку позивач просить спростувати у даній справі, була надана відповідачем в якості викладення своєї правової позиції у межах справ № 910/7700/19, № 15/81 шляхом подачі відповідних заяв, клопотань та доказів.

Вказана у відповідних клопотаннях, заявах та листах інформація стосувалась предмету, підстав заявлених позовів і наданих доказів, була досліджена судами та відповідним доводам і доказам відповідача була надана правова оцінка при ухваленні судових рішень у справах № 910/7700/19 та № 15/81.

Водночас, у даній справі позивач фактично ініціює повторну оцінку судом доказів та позиції відповідача, які були надані останнім у межах вже розглянутих справ № 910/7700/19 та № 15/81, що не допускається з огляду на передбачений процесуальним законодавством спеціальний порядок дослідження та оцінки наданих доказів і пояснень сторін під час розгляду справи по суті спору.

А тому, з огляду на викладене вище, враховуючи позицію Верховного Суду, наведену у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 757/4403/16, від 02 жовтня 2019 року у справі № 332/293/17, від 15 лютого 2023 року у справі № 466/10577/20, від 20 листопада 2023 року у справі № 760/3455/21, колегія суддів дійшла до висновку, що інформація, яку позивач просить визнати недостовірною, стосувалась підстав, предмету позову та поданих доказів у межах справ № 910/7700/19 та № 15/81, яким судами була надана правова оцінка при ухваленні рішень, що не може бути підставою для захисту ділової репутації позивача у даному випадку.

Таким чином, з викладених вище підстав, колегія суддів дійшла до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" та зобов`язання ТОВ «Вардингс» припинити поширення недостовірної інформації.

Стосовно заявлених до стягнення 20 000,00 грн моральної шкоди колегія суддів зазначає наступне.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (частина 1 статті 23 ЦК України).

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з частиною 3 статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (частини 4, 5 статті 23 ЦК України).

У відповідності до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У цивільному праві протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою полягає в тому, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

При цьому природа такого зв`язку має бути пряма, тобто дії відповідача мають завдавати шкоду позивачеві як conditio sine qua non ("умова, без якої не може бути") (постанова Верховного Суду від 30.11.2022 у справі № 910/10501/19).

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, а під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, - втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Отже, для настання цивільно-правової відповідальності Відповідача за заподіяння Позивачеві моральної шкоди у цій справі Позивачу належить довести наявність усієї сукупності зазначених ознак складу цивільного правопорушення (наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою), у той час як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

За змістом наведеної норми зобов`язання відшкодувати моральну шкоду виникає лише за умови, що ця шкода є безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.01.2024 у cправі №910/10692/22.

У постановах від 14.03.2023 року у справі №903/5/22, від 02.08.2022 року у справі №910/8641/19, від 18.03.2021 року у справі №927/791/18 та від 04.08.2021 року у справі №761/35290/19 Верховний Суд зазначив, що під діловою репутацією юридичної особи розуміється оцінка її господарської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин. Відносини в процесі формування ділової репутації не можна оцінювати, залишаючи поза увагою соціальний контекст. Ділова репутація формується через бізнес діяльність, де визначальним є професійні характеристики, стиль ведення справ тощо.

Ділову репутацію юридичної особи становить престиж її фірмового (комерційного) найменування та інших належних їй нематеріальних активів серед кола споживачів її товарів та послуг. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб-підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин .

Приниженням ділової репутації суб`єкта господарювання (підприємця) є поширення у будь-якій формі неправдивих, неточних або неповних відомостей, що дискредитують спосіб ведення чи результати його господарської (підприємницької) діяльності, у зв`язку з чим знижується вартість його нематеріальних активів.

Отже, виходячи з комплексного аналізу наведених норм, юридична особа, яка звертається до суду з позовом про стягнення моральної шкоди, повинна довести факт спричинення їй немайнової шкоди внаслідок приниження її ділової репутації, посягання на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16.11.2021 у справі №915/1375/20.

Таким чином, у частині вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої відповідачем, позивач мав довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили приниження ділової репутації, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

Водночас, як вірно встановлено судом першої інстанції, ПрАТ "Енергетик" у своєму позові не було обґрунтовано та не було надано жодних доказів, які б підтверджували, як саме було принижено ділову репутацію позивача та не доведено в чому саме полягало таке приниження (зокрема, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності). Крім цього, позивачем жодним чином не обґрунтовується розмір завданої моральної шкоди.

А тому, оскільки позивачем не було доведено всіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення щодо відшкодування моральної шкоди, а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 20 000,00 грн моральної шкоди правомірно залишені судом без задоволення.

Стосовно доводів апелянта щодо наявності підстав для відводу судді Мудрого С.М. від розгляду справи № 910/5249/25 колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 277 ГПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід і підстави його відводу визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованими, якщо апеляційну скаргу обґрунтовано такою підставою.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем до суду першої інстанції подавалась заява про відвід судді Мудрого С.М.

Так, в обґрунтування заяви про відвід судді відповідач зазначає, що суддя Господарського суду міста Києва Омельченко Л.В. є прямо пов`язаним з громадянином російської федерації ОСОБА_3 (який принаймні офіційно до 2017 року був КБВ (кінцевий бенефіціарний власник) ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик", а за інформацією ТОВ "Вардингс" продовжує залишатись КБВ ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" на сьогоднішній день). Вказана вище інформація в частині зв`язку ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" з громадянами російської федерації ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була предметом розгляду в межах справи № 910/7700/17, яка розглядалась суддею Господарського суду міста Києва Мудрим С.М., де, на думку ТОВ "Вардинг", суддею була надана необ`єктивна оцінка висвітлених фактів.

Відповідач, підсумовуючи обґрунтування заяви, зазначає: враховуючи розгляд суддею Господарського суду міста Києва Мудрим С.М. питання щодо КБВ ПрАТ "Енергетичний завод "Енергетик" в межах справи № 910/7700/17, можливий зв`язок судді Господарського суду міста Києва Мудрого С.М. з суддею Господарського суду міста Києва Омельченко Л.В., є підстави вважати, що в межах даної справи може мати місце, з огляду на вимоги ст. 35 ГПК України, відвід судді Господарського суду міста Києва Мудрого С.М. від розгляду справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" про відвід судді Мудрого С.М. від розгляду справи № 910/5249/25 визнати необґрунтованою та передано для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1. ст. 32 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 (суддя Грехова О.А.) відмовлено у задоволенні заяви товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" про відвід судді Мудрого С.М. від розгляду справи № 910/5249/25.

З огляду на викладене, апеляційний суд зазначає, що підстави для відводу судді Мудрого С.М. у даній справі були в належному порядку розглянуті судом першої інстанції відповідно до ст. ст. 35, 36, 39 ГПК України, про що постановлені відповідні ухвали.

Крім того, дослідивши доводи заяви про відвід судді Мудрого С.М. колегія суддів не вбачає їх обґрунтованими, оскільки як правильно було зазначено судом першої інстанції, такі доводи зводяться до незгоди сторони із процесуальними рішеннями судді, здійсненими у межах іншої справи, а тому вони не можуть буди підставою для відводу в розумінні п. 4 ст. 35 ГПК України.

Щодо доводів апелянта про помилковий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1, 2 с. 247 ГПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції господарського суду, за винятком справ, зазначених у частині 4 цієї статті.

В свою чергу, ч. 4 статті 247 ГПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи 1) про банкрутство (неплатоспроможність); 2) щодо процедури превентивної реструктуризації; 3) у спорах, які виникають з корпоративних відносин, та спорах з правочинів щодо корпоративних прав (акцій); 4) у спорах щодо захисту прав інтелектуальної власності, крім справ про стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 5) у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, крім випадків, передбачених статтею 252-1 цього Кодексу; 6) у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних такою посадовою особою юридичній особі її діями (бездіяльністю); 7) у спорах щодо приватизації державного чи комунального майна; 8) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 9) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 3-8 цієї частини.

Колегією суддів не встановлено, що спір у даній справі відноситься до винятків, наведених у ч. 4 ст. 247 ГПК України.

Таким чином, місцевий господарський суд урахував наведені положення законодавства, взяв до уваги значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, обсяг і характер доказів у справі, кількість сторін та інших учасників справи, розглянув справу у спрощеному провадженні із викликом сторін, не порушуючи вимог процесуального закону. Обставин протилежного відповідач не довів.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

За таких обставин, з огляду на наведені вище висновки, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі № 910/5249/25 підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення - частковому скасуванню в частині задоволених позовних вимог з ухваленням нового в цій частині про відмову у їх задоволенні.

Відповідно до ч. 14 ст. 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із ст. 129 ГПК України судовий збір за подання позовну, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача, а за подачу апеляційної скарги, з огляду на її часткову обгрунтованість, - на сторін пропорційно розміру задоволених її вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 277, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Вардингс" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі № 910/5249/25 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі № 910/5249/25 в частині задоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким у задоволенні позовних вимог про визнання інформації недостовірною та такою, що принижує ділову репутацію Приватного акціонерного товариства "Енергетичний завод "Енергетик" та зобов`язання ТОВ «Вардингс» припинити поширення недостовірної інформації відмовити повністю.

3. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.06.2025 у справі № 910/5249/25 в частині відмови в стягненні 20 000,00 грн моральної шкоди залишити без змін.

4. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Енергетичний завод «Енергетик» (02099, місто Київ, вулиця Бориспільська, будинок 9; ідентифікаційний код юридичної особи 24742491) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вардингс» (04116, місто Київ, вулиця Шолуденка, будинок 3, кімната 38; ідентифікаційний код юридичної особи 40869366) 7 267,20 грн судового збору за подачу апеляційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

6. Матеріали справи № 910/5249/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повна постанова складена 19.12.2025

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко