ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року Справа № 902/925/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В. , суддя Петухов М.Г.

розглянувши у порядку письмового провадження без виклику сторін апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каліновського Олександра Леонідовича на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.09.2025 у справі № 902/925/25 (суддя Маслій І.В.)

за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго"

до Фізичної особи-підприємця Каліновського Олександра Леонідовича

про стягнення 13 036, 14 грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" (далі - позивач, КП "Вінницяміськтеплоенерго") звернулося до Господарського суду Вінницької області із позовом до Фізичної особи - підприємця Каліновського Олександра Леонідовича (далі - відповідач, ФОП Каліновський О.Л.) про стягнення 13 036, 14 грн заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем порушено умови Типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, на підставі яких до приміщення відповідача за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Нарбута, 3 в період з червня 2024 по квітень 2025, позивачем здійснювалося постачання теплової енергії та гарячої води, у зв`язку із чим у відповідача утворилася перед позивачем заборгованість в сумі 13036,14 грн, що підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), які вважаються визнаними відповідачем.

Рішенням Господарського суду Вінницької області від 08.09.2025 позов задоволено повністю.

Суд першої інстанції виходив з тих обставин, що відповідач за період з червня 2024 по квітень 2025 не виконав свої обов`язки по сплаті за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води згідно умов Типових індивідуальних договорів про надання послуги з постачання гарячої води та про надання послуги з постачання теплової енергії, які є публічними договорами приєднання, що стало підставою для задоволення позову.

До Північно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ФОП Каліновського О.Л. на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.09.2025 у справі №902/925/25, в якій відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступних аргументів:

- суд першої інстанції мав обов`язково перевірити, чи належить спірне приміщення відповідачу, чи воно у спільній власності (а воно у спільній власності і про це позивач знав, бо вже звертався до суду за судовим наказом у 2015 році до співвласників зазначеного нежитлового приміщення, справа № 127/13886/15-ц), чи зареєстроване за іншою особою, чого, власне, зроблено не було. Матеріали справи не містять доказів права власності на вказане у справі майно. Не досліджено того, чи право власності належить лише відповідачу або третій особі. Тобто рішення ухвалене з порушенням норм ст. ст. 74, 76 ГПК України, що є підставою для його скасування;

- позивач надсилав не рекомендовані листи, які приносять за адресою, а цінні листи, які потрібно отримувати у поштовому відділенні. Тільки відправлення від 25.06.2024 та від 17.02.2025 були направлені на відділення відповідача і тільки ці листи він отримав. Номер його поштового відділення 21001. Усі інші листи, усі акти здачі-прийняття виконаних робіт надсилались на відділення 21004, що підтверджується матеріалами справи (форми 103А Укрпошти, надані позивачем). За даними трекінгів Укрпошти, відправлення позивача надійшли у відділення 21004, 21098, а відправлення № 484 (копія трекінгу надається) у відділення 46901, м.Тернопіль, що підтверджується формою 103А Укрпошти від 14.05.2025 (копія надавалась та міститься в матеріалах справи);

- суд першої інстанції не звернув уваги на те, що примірники договорів № 211 від 01.06.2024 про надання послуг постачання гарячої води та № 80211 від 01.07.2024 про надання послуг з теплопостачання теплової енергії не підписані самим позивачем. В той же час, акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) з червня 2024 по квітень 2025, на які позивач посилається як на факт надання послуг/відповідне прийняття їх відповідачем та підставу для оплати останнього - містять посилання: "згідно договору 211/1 від 01.06.2024", а це, ймовірно, якийсь інший договір. Саме договір № 211/1 є підставою у кожному акті, що не може бути опискою, помилкою;

- судом першої інстанції взагалі не взято до уваги та не досліджувалось питання факту надання послуги. Натомість, відповідач переконаний у тому, що справа містить аргументи саме про відсутність фактичного отримання послуг;

- приміщення відповідача з 2015 від`єднано від централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання; в даному приміщенні було встановлено автономне електричне опалення, здійснено демонтаж труб. Позивачем не доведено фактичного споживання теплової енергії. Жодних доказів фактичного постачання теплової енергії чи гарячої води у приміщення позивачем не надано. Будь - яких розрахунків, як і факту постачання позивачем теплової енергії в житловий будинок, в якому розташоване нежитлове приміщення, що належать відповідачу, що б могло підтверджуватись актами на включення та відключення опалення, які підписані та скріплені печатками повноважних представників позивача та балансоутримувача будинку (ОСББ) не надано/не здійснено. Позивач до своїх розрахунків не надав жодного документу, який би підтвердив вихідні дані, зазначені у дублікатах (сумнівних) актів виконаних робіт (наданих послуг), а саме - опалювальна площа, проте саме на цю кількість квадратних метрів позивач розподіляє обсяг тепла, наданого до будинку;

- твердження позивача про необхідність оплати за загальні місця користування також є безпідставними, оскільки вхід до нежитлового приміщення оснащений окремим входом та знаходяться окремо від під`їздів, з іншої сторони будинку. Доказів наявності гарячого водопостачання з підтверджуючими документами позивачем також не надано. Нараховані обсяги відповідають ~ 15 20 тисячам літрів гарячої води, що фізично неможливо для приміщення, в якому відсутня кухня, ванна, душ чи інше обладнання для потужного використання води;

- позивач фактично намагається стягнути з відповідача компенсацію власної хронічної збитковості та подальшої законодавчої заборони дотаційного бюджетного фінансування комунальних підприємств, що не має жодного відношення до діяльності чи поведінки відповідача;

- позовна заява взагалі не містить розрахунку обсягу переданої теплової енергії, а лише містить посилання на зміст не отриманих відповідачем з вини позивача актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) на підтвердження факту її передачі, що не дозволяє встановити механізм визначення обсягу переданої теплової енергії та правильність нарахування, тобто розрахунок кількості спожитої відповідачем теплової енергії взагалі не обґрунтований та не підтверджений первинною технологічною документацією. Розмір позовних вимог ні за змістом, ні арифметично не підтверджений вихідними даними, а фактичний розмір нарахувань заборгованості за отриману теплову енергію та гарячу воду не обґрунтований та не підтверджений належними та допустимими доказами;

- договори, які позивач надсилав у червні 2024, відповідачем не були підписані. Крім того, мовчання чи бездіяльність не є акцептом згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України. Суд першої інстанції неправомірно визнав "приєднання" до публічного договору лише на підставі його публікації на сайті КП. Договір має/може бути опублікований на офіційному сайті органу місцевого самоврядування, а не лише на сайті КП;

- відсутність договору у проміжку 2021 2024, якщо сам позивач у 2024 році ініціював укладення договору, означає, що до цього моменту він не вважав договір укладеним. Інакше немає сенсу ще раз звертатися із пропозицією;

- ще у 2015 році у належному відповідачу нежитловому приміщенні, вбудованому в багатоквартирному житловому будинку за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Нарбута, 3, було здійснено відключення від мережі централізованого теплопостачання діючим на той час виконавцем, тобто надавачем цієї послуги КП "Вінницяміськтеплоенерго". Відключення від мережі централізованого опалення здійснювалось шляхом демонтажу радіаторів опалення з метою унеможливлення опалення приміщення через них. Цей факт не спростовується позивачем;

- дані обставини вже були предметом дослідження під час розгляду Господарським судом Вінницької області спору у справі № 902/425/21 за участю тих же сторін про стягнення 15 241,44 грн заборгованості за надані послуги з теплопостачання за попередній період часу. Господарський суд дійшов висновку, що позивачем не доведено факту неналежного виконання відповідачем договірних зобов`язань та існування заборгованості у розмірі 15 241, 44 грн. Даним рішенням було встановлено, що журнали нарахувань та односторонньо складені акти КП "Вінницяміськтеплоенерго" не є первинними бухгалтерськими документами, а також, що позивач не довів фактичного надання послуг;

- відповідач зазначає, що ціна позову, на момент звернення до суду із апеляційною скаргою, становить 9 042 грн (витрати на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції з підготовки та написанні скарги в сумі 4 500 грн, судовий збір в сумі 4542 грн). Керуючись ч. 8 ст. 129 ГПК України, повідомлено, що відповідач передбачає для себе понесення додаткових витрат під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу, а тому докази, що підтверджують понесення витрат будуть подані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Автоматизованою системою документообігу суду визначено колегію суддів для розгляду справи № 902/925/25 у складі головуючий суддя Олексюк Г.Є., суддя Мельник О.В., суддя Петухов М.Г.

Листом від 25.09.2025 з Господарського суду Вінницької області витребувано матеріали справи.

09.10.2025 матеріали справи надійшли до суду.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 відкрито провадження за апеляційною скаргою ФОП Каліновського О.Л. на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.09.2025 у справі № 902/925/25. Повідомлено учасників справи, що розгляд справи буде здійснюватися у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення (виклику) учасників справи.

КП "Вінницяміськтеплоенерго" надіслало до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Позивач зазначає наступне:

- нежитлове вбудоване приміщення в багатоквартирному житловому будинку по АДРЕСА_1 , яке належить ФОП Каліновському О.Л. технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", що підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.07.2022 № 1447 та від 18.04.2024 № 929, якими погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР "ВМТЕ";

- 01.06.2024 між КП ВМР "ВМТЕ" та ФОП Каліновським О.Л. укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої води та 01.07.2024 Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, які є публічними договорами приєднання;

- порушуючи п. 34, 41.3 публічного договору, а саме відповідач зобов`язаний був оплачувати надані послуги та вносити плату за абонентське обслуговування не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати, в період з 01.06.2024 по 30.04.2025 заборгував за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води 13 036, 14 грн, що підтверджується випискою з журналу нарахувань та оплати;

- укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов`язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам 630 ЦК України;

- враховуючи те, що заперечень до надісланого Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від відповідача у встановлений чинним законодавством термін не надійшло, отже він фактично підтвердив свою згоду з умовами про надання послуг з постачання теплової енергії та приєднався до запропонованого типового договору в цілому. Таким чином, нарахування за теплову енергію витрачену на загальнобудинкові потреби та витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання за період з червня 2024 по квітень 2025 (включно), проведено правильно та відповідно до договірних відносин;

- частиною першою статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", пунктом 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, пунктом 38 Типових індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору;

- на виконання умов договору за період з червня 2024 по квітень 2025 у приміщення відповідача здійснювалися нарахування за теплову енергію, витрачену на загальнобудинкові потреби та витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання. Загальна сума нарахувань становить 13 036, 14 грн, що підтверджується актами здачі - приймання виконаних робіт (наданих послуг), які містяться в матеріалах справи та вважаються визнаними відповідачем;

- позивачем належним чином, а саме цінним листом з описом вкладення направляв на адресу відповідача оригінали актів здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), які не були повернуті позивачу, тому позивач вважає, що вжило всіх заходів щодо забезпечення належного отримання та повернення споживачем підписаних актів здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) та рахунків на оплату спожитих послуг;

- оскільки відповідно до договірних відносин житловий багатоквартирний будинок по АДРЕСА_1 повністю не від`єднано від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, а власник - ФОП Каліновський О.Л. відповідно до п. 1 ст. 384 ЦК України являється співвласником на праві спільної сумісної власності майна такого будинку, тому йому проводилися нарахування як на квартиру від`єднану від мереж централізованого опалення та ГВП;

- оскільки нежитлове вбудоване приміщення відповідача знаходиться у багатоквартирному будинку, а внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, вони зобов`язані нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир цього будинку;

- в межах розгляду справи відповідач подавав відзив на позовну заяву, у якому не заперечував належність спірного нежитлового приміщення йому. Зазначені доводи щодо власності на приміщення вперше були наведені лише в апеляційній скарзі. Відповідно до пункту 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830, споживач інформує протягом місяця з дня настання таких змін виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення змін до договору. Жодних повідомлень чи документів щодо зміни власника або зміни кількості зареєстрованих осіб від відповідача до позивача не надходило;

- заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є необґрунтовано завищеним та не відповідає критеріям розумності, пропорційності й допустимості, встановленим процесуальним законодавством України.

ФОП Каліновський О.Л. надіслав до суду заперечення на відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає наступне:

- позивач у відзиві намагається створити враження, що склад співвласників нежитлового приміщення належного є невідомим чи змінювався. Однак інформація про склад власників була відома позивачу ще з 2015 у межах розгляду цивільної справи, що підтверджується відповідними матеріалами (наявними у самого позивача), а також посиланням відповідача на номер справи в тексті апеляційної скарги. З того часу склад власників не зазнавав жодних змін. Отже, твердження позивача про неможливість визначення частки чи площі відповідача є свідомо неточними та такими, що не відповідають дійсності;

- позивач повторно посилається на документи, які ще у 2021 році судом визнані не первісними, тобто такими, що не відповідають вимогам достовірності та належності доказів. Попри це, позивач включає їх до відзиву як доказову базу, чим порушує вимоги ст. ст. 76, 77 ГПК України щодо допустимості доказів. Отже, такі документи не можуть бути враховані судом при апеляційному розгляді;

- позивач стверджує, що нарахування здійснювалися на підставі договору № 211/1, однак: такий договір відсутній у матеріалах справи; не надано пояснення, чому він не долучений і на якій підставі взагалі проводились нарахування; не доведено факту укладення чи дії цього договору між сторонами;

- відсутність належних вихідних даних, первинних бухгалтерських чи технічних документів та розрахунків виключає можливість обґрунтованого застосування Методики, а формальне цитування її пунктів не може вважатися доказом правомірності нарахувань. Застосування Методики без здійснення конкретних обчислень суперечить як її змісту, так і принципу доказовості (ст. 74 ГПК України). Таким чином, неможливо встановити, яким чином позивач визначив суму заборгованості саме в тому розмірі, який заявлено до стягнення;

- позивач безпідставно ставить під сумнів розмір витрат на правничу допомогу, не навівши жодних аргументів чи доказів того, що такі витрати є необґрунтованими чи неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг або їхньою тривалістю.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до абз. 1 ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За приписами ч. 13 ст. 8 ГПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи (абз. 2 ч. 10 ст. 270 ГПК України).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги ФОП Каліновського О.Л. рішення Господарського суду Вінницької області від 08.09.2025 у справі №902/925/25 за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи та обставини на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено апеляційним господарським судом, КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" надає населенню послуги з постачання теплової енергії та гарячої води відповідно до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1022), та Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 №1182 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1023).

Позивачем на офіційному сайті КП Вінницької міської ради "Вінницяміськтеплоенерго" https://vmte.vn.ua/public/consumer/50 розміщені індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.

Також позивачем було направлено відповідачу цінним листом з описом вкладення лист від 25.06.2024 з пропозицією укласти договори. До листа додано заяви - приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води та Типові індивідуальні договори про надання послуги з постачання гарячої води від 01.06.2024 №211 та про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.07.2024 № 80211.

Однак заяви - приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води та Типові індивідуальні договори відповідачем не підписані.

В період з червня 2024 по квітень 2025 до приміщення по вул. Г. Нарбута, 3 у м. Вінниця позивачем надавалися послуги на загальну суму 13 036,14 грн, що підтверджується долученими до справи актами здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг), а саме: за червень 2024 - акт від 30.06.2024 на суму 8,98 грн (дублікат); за липень 2024 - акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 31.07.2024 на суму 37,46 грн (дублікат); за серпень 2024 - акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 31.08.2024 на суму 37,46 грн (дублікат); за вересень 2024 - акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 30.09.2024 на суму 37,46 грн (дублікат); за жовтень 2024 - акт здачі-прийняття виконаних робіт/наданих послуг) від 31.10.2024 на суму 37,46 грн (дублікат); за листопад 2024 - акт здачі - прийняггя виконаних робіт (наданих послуг) від 30.11.2024 на суму 37,46 грн (дублікат); за грудень 2024 - акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 31.12.2024 на суму 2 456,37 грн (дублікат); за січень 2025 - акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 31.01.2025 на суму 2540,84 грн (дублікат); за лютий 2025 - акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 28.02.2025 на суму 2 922,75 грн (дублікат); за березень 2025 - акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 31.03.2025 на суму 2 418,58 грн (дублікат); за квітень 2025 - акт здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 30.04.2025 на суму 2 501,32 грн (дублікат).

Позивач цінними листами з описом вкладення направляв на адресу відповідача акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг). Однак, вищезазначені акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) не були повернуті позивачу.

В результаті порушення умов розрахунків у відповідача за період з 01.06.2024 по 30.04.2025 наявна перед позивачем заборгованість за надані послуги в загальній сумі 13 036,14 грн, що підтверджується випискою з журналу нарахувань і оплати по особовому рахунку № 211 та № НОМЕР_1 (а. с. 4, 5) та нарахуваннями за послугу з постачання теплової енергії по договору від 01.06.2024 №211 за період з 01.06.2024 по 30.04.2025 (а. с. 115).

Позивачем було направлено відповідачу попередження від 17.02.2025, від 13.03.2025 та від 10.04.2025 щодо невиконання умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води (копія листа та докази направлення містяться в матеріалах справи), які залишенні відповідачем без реагування.

Предметом позову у справі є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води в сумі 13 036, 14 грн.

Надаючи правову оцінку обставинам у справі, колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Укладання договору на постачання теплової енергії передбачено ст. ст. 24, 25 Закону України "Про теплопостачання" та є обов`язковим для сторін на підставі закону.

За змістом ст. 25 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча, теплотранспортна та теплопостачальна організації мають право укладати договори купівлі-продажу теплової енергії із споживачами, водночас своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії є основними обов`язками споживача теплової енергії (ст. 24 Закону).

Положеннями ст. 1 Закону України "Про теплопостачання" визначено, що споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплова енергія - це товарна продукція, яка виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; теплова мережа - це сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача.

У статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг, зокрема, належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація).

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст. 1, ч. 2 ст. 6 Закону).

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ст. 1 Закону).

Відповідно до приписів ч. 2 ст.7, ч. 2 ст.8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема: забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання; готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

У разі прийняття співвласниками багатоквартирного будинку рішення про обрання моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) відповідно до частини першої статті 14 цього Закону та повідомлення виконавців комунальних послуг про прийняте рішення за два місяці до запланованої дати укладення договору:

такий виконавець зобов`язаний укласти договори про надання комунальних послуг відповідно до вимог цієї статті згідно з обраною співвласниками моделлю організації договірних відносин;

раніше укладений із таким виконавцем договір про надання комунальної послуги достроково припиняється з дати набрання чинності новим договором, укладеним із співвласниками, але припинення (втрата чинності) дії раніше укладеного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань за цим договором та від відповідальності за порушення його умов.

Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору співвласники багатоквартирного будинку не повідомили виконавця відповідної комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії) про прийняття рішення про вибір моделі організації договірних відносин, визначеної в частині першій статті 14 цього Закону, публічний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, укладений з таким виконавцем, вважається продовженим на наступний однорічний строк.

Відповідно до абз. 3 п. 3 розділу VI Прикінцеві та перехідні положення Закону України Про житлово-комунальні послуги від 09.11.2017 № 2189-VIII договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (далі постанова № 830) затверджено Правила надання послуги з постачання теплової енергії та Типові договори про надання послуги з постачання теплової енергії. Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Відповідно до п. 13 цих Правил надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

Апеляційний господарський суд зазначає, що позивачем на офіційному сайті (https://vmte.vn.ua/public/consumer/50) розміщені індивідуальні договори на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Вказані договори є публічними договорами приєднання та вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. Умови вказаних договорів будуть застосовуватись до співвласників багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцем комунальних послуг, які обрали форму індивідуального договору та до власників індивідуальних (садибних) житлових будинків.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Тобто внесення змін до публічного договору приєднання законодавством не допускається через те, що вказане призведе до порушення прав інших суб`єктів імперативно визначених відносин.

Крім того ч. 6 ст. 633 ЦКУ передбачено, що умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов`язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору є нікчемними.

Також судом встановлено, що позивачем було направлено за належною відповідачу адресою: м. Вінниця, вул. Малевича, 36/39 цінним листом з описом вкладення лист від 25.06.2024 з пропозицією укласти договори. До листа додано заяви - приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води та Типові індивідуальні договори про надання послуги з постачання гарячої води від 01.06.2024 № 211 та про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.07.2024 № 80211.

Однак заяви - приєднання до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії та гарячої води та Типові індивідуальні договори не були підписані відповідачем.

Із урахуванням наведеного, через відсутність висловленої відмови від укладення вказаних вище договорів від жодної із сторін та сплив 30-денного строку з моменту опублікування позивачем відповідно до вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" типових індивідуальних договорів на послугу з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: вул. Г. Нарбута, 3 у м. Вінниця щодо нежитлового приміщення, вказані договори між позивачем та відповідачем є укладеними у силу вимог Закону.

Разом з тим, у силу приписів чинного законодавства, у будь якому випадку, відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. З цього приводу відхиляються доводи відповідача про відсутність між сторонами укладених договорів.

Одночасно, матеріали справи свідчать також про те, що позивачем виконані договірні зобов`язання, здійснено постачання гарячої води - теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, а також абонентське обслуговування Т/Е та ГВ проводилось протягом спірного періоду в повному обсязі, що відповідачем не спростовано.

На підтвердження викладеного матеріали справи містять документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій позивачем, зокрема, акти здачі - прийняття виконаних робіт (наданих послуг), які є доказами надання вказаних послуг у приміщення відповідача по вул. Г. Нарбута, 3 у м. Вінниця за період з червня 2024 по квітень 2025.

Суд звертає увагу на те, що дані акти підписані та скріплені печаткою лише зі сторони позивача. Однак, колегія суддів зауважує, що позивач належним чином направляв відповідачу за адресою: м. Вінниця, вул. Малевича, 36/39 цінними листами з описами вкладеннями вказані акти, проте відповідач їх не повернув позивачу підписаними.

При цьому доводи відповідача про неналежне направлення позивачем на його адресу актів здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), суд не приймає до уваги, оскільки додані до позовної заяви копії описів до цінних листів, містять інформацію про номери відправлень, підписи відповідальної особи поштового відділення та календарний штемпель відділення поштового зв`язку із зазначенням дати надсилання поштової кореспонденції, які свідчать про належне відправлення актів відповідачу.

Водночас відповідно до вимог п. п. 121-124, 128 Правил надання послуг поштового зв`язку, інформація в автоматизованій системі Укрпошта зберігається протягом шести місяців та протягом шести місяців Укрпошта здійснює перевірку та надає інформацію щодо пересилання та вручення поштових відправлень за наявності поштового відправлення.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 32 Типового індивідуального договору про надання послуг з постачання гарячої води, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги, обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування та плата за послугу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку розміру плати за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 33 даного договору виконавець формує та надає споживачу рахунок на оплату спожитої послуги та обсягів теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, зокрема за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (підпункт 3 пункту 41 договору).

Також відповідно до пункту 32 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 33 договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж 10 днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Споживач здійснює оплату щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (підпункт 3 пункту 41 договору).

Щодо посилань відповідача на те, що приміщення за адресою: м. Вінниця, вул. Г. Нарбута, 3 з 2015 від`єднано від централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання, то суд приймає до уваги доводи позивача про те, що нежитлове вбудоване приміщення в багатоквартирному житловому будинку по вул. Г.Нарбута, 3 (Грибоєдова) в м. Вінниця, технічно під`єднано до зовнішніх інженерних мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго", що підтверджується рішеннями Виконавчого комітету Вінницької міської ради від 21.07.2022 № 1447 та від 18.04.2024 № 929 (наявні у відкритому доступі), якими погоджено норми споживання теплової енергії на послугу з постачання теплової енергії та норми споживання гарячої води на послугу з постачання гарячої води для споживачів КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго".

При цьому пунктом 14 постанови № 830 передбачено, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315.

Абзацом 4 пункту 24 постанови № 830 визначено, що обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється також на споживачів, приміщення яких обладнані індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання або відокремлені (відключені) від системи (мережі) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води.

Також пунктом 12 розділу IV Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358), передбачено, що обсяг теплової енергії, витрачений на загальнобудинкові потреби опалення будівлі/будинку, розподіляється між усіма власниками (співвласниками) приміщень будівлі/будинку (включаючи приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення) пропорційно до загальних/опалюваних площ/об`ємів їх житлових/нежитлових приміщень.

Пунктом 38 постанови № 830 передбачено, що споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).

Підпунктом 11 пункту 40 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії передбачено, що споживач має право відключитися від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) відповідно до Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, що затверджений наказом Мінрегіону від 26.07.2019 № 169; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Згідно з підпунктом 11 пункту 41 цього Типового договору про надання послуг з постачання гарячої води, споживач зобов`язаний у разі відключення його приміщення від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку відшкодовувати частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Таким чином, оскільки нежитлове вбудоване приміщення по АДРЕСА_1 знаходиться у багатоквартирному будинку, а внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною, відповідач зобов`язаний нести витрати з утримання та обслуговування будинку спільно з іншими власниками квартир та/або нежитлових приміщень цього будинку.

Колегія суддів зазначає, що ФОП Каліновський О.Л. відповідно до пункту 1 ст. 384 ЦК України являється співвласником на праві спільної сумісної власності майна такого будинку, а тому позивач правомірно здійснив йому нарахування як на квартиру від`єднану від мереж централізованого опалення та ГВП, а саме: теплову енергію витрачену на загальнобудинкові потреби опалення, витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання та абонентське обслуговування.

В той же час, суд апеляційної інстанції враховує, що в межах розгляду даної справи відповідач подавав відзив на позовну заяву, у якому не заперечував належність спірного нежитлового приміщення йому. Зазначені доводи щодо власності на нежитлове вбудоване приміщення по вул. Г.Нарбута, 3 в м. Вінниця вперше були наведені лише в апеляційній скарзі.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до пункту 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 830, споживач інформує протягом місяця з дня настання таких змін виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з реєстру речових прав на нерухоме майно, а також про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, з метою подальшого внесення змін до договору. В матеріалах справи відсутні докази повідомлення щодо зміни власника приміщення по вул. Г.Нарбута, 3 в м. Вінниця.

Колегія суддів також зазначає, що нарахування плати за абонентське обслуговування передбачено пунктом 33 постанови № 830, а також пунктом 30 Типових індивідуальних договорів приєднання на послуги з постачання теплової енергії. При цьому тарифи для споживачів КП ВМР "Вінницяміськтеплоенерго" розміщено на сайті позивача: https://vmte.vn.ua/public/consumer/46.

Апеляційний господарський суд також звертає увагу на те, що внутрішньобудинкові системи багатоквартирного будинку, в розумінні пункту 3 частини першої статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" - це механічне, електричне, газове, сантехнічне та інше обладнання в будинку, яке обслуговує більше одного житлового та/або нежитлового приміщення, у тому числі комунікації до обладнання споживача, системи автономного теплопостачання, бойлерні та елеваторні вузли, обладнання протипожежної безпеки, вентиляційні канали та канали для димовидалення, обладнання ліфтів, центральних розподільних щитів електропостачання від зовнішньої поверхні стіни будівлі до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення (для систем газопостачання - від запірного пристрою на вводі в будинок до запірних пристроїв включно перед місцями підключення газових приладів, газоспоживального обладнання, теплових агрегатів тощо).

Пунктом 2 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358), визначено, що загальнобудинкові потреби на опалення витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення; місця загального користування (МЗК) це загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.

Пунктом 3 розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358), встановлено, що розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (у тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг, та власниками майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Щодо доводів відповідача, що матеріли справи не містять жодного документа (розрахунку), який підтверджує фактичне споживання ним послуг у спірний період, то суд зазначає, що виписками з журналу нарахувань і оплати по особових рахунках № 211 та № НОМЕР_1 підтверджується наявність у відповідача заборгованості. Відповідачем не надано жодних доказів неотримання послуг чи оформлення у встановленому законодавством порядку відмови від отримання послуг протягом спірного періоду.

З огляду на викладене, оскільки відповідач доказів, які б підтверджували оплату спожитих послуг в сумі 13 036,14 грн не надав, та доводів позивача не спростував, тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що вимога позивача про стягнення із відповідача заборгованості є обґрунтованою та підлягає задоволенню у заявленому позивачем розмірі.

Наведені у апеляційній скарзі відповідачем доводи фактично стосуються необхідності переоцінки доказів, тобто зводяться до заперечення обставин, встановлених судом під час розгляду справи, та перегляду вже здійсненої оцінки доказів у ній.

Суд вказує, що ЄСПЛ у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі "Трофимчук проти України").

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 276 ГПК України унормовано, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, Північно - західний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що рішення Господарського суду Вінницької області від 08.09.2025 у справі № 902/925/25 необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу ФОП Каліновського О.Л. - без задоволення.

На підставі ст. 129 ГПК України судовий збір за розгляд апеляційної скарги покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Каліновського Олександра Леонідовича на рішення Господарського суду Вінницької області від 08.09.2025 у справі № 902/925/25 - залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження до Верховного Суду встановлений статтями 286-291 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Вінницької області.

Головуючий суддя Олексюк Г.Є.

Суддя Мельник О.В.

Суддя Петухов М.Г.