ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

15 грудня 2025 року Справа № 915/2077/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Олейняш Е.М., розглянувши матеріали позовної заяви

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТЕНАПРО», вул. Клочківська, буд. 111-А, офіс 13.2.2, м. Харків, Харківська обл., 61145 ()

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства "ТО-НАР", вул. Артилерійська, буд. 12, кв. 2, м. Миколаїв, Миколаївська обл., 54030 ()

про розірвання договору, стягнення грошових коштів в сумі 393 504, 00 грн. та встановлення факту

без повідомлення (виклику) учасників

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Миколаївської області звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «КАТЕНАПРО» з позовною заявою, в якій просить суд:

1. Розірвати договір поставки, укладений між ТОВ «КАТЕНАПРО» та ТОВ НВП «ТО-НАР» шляхом акцепту Рахунку № 61/25 від 19.08.2025.

2. Стягнути з відповідача ТОВ НВП «ТО-НАР» на користь позивача ТОВ «КАТЕНАПРО» суму попередньої оплати за товар неналежної якості у розмірі 393 504, 00 грн.

3. Встановити, що товар (Вертлюг К26 та Скоба якірна К26) знаходиться у позивача на відповідальному зберіганні і підлягає вивезенню відповідачем після повного виконання ним рішення суду щодо повернення коштів.

Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Підставою позову зазначено наступні обставини.

Між ТОВ «КАТЕНАПРО» (покупець) та ТОВ НВП «ТО-НАР» (постачальник) виникли договірні правовідносини поставки. На підставі виставленого відповідачем Рахунку № 61/25 від 19.08.2025 (що є офертою), позивач здійснив його повну оплату на поточний рахунок відповідача в розмірі 393 504, 00 грн., що є акцептом та попередньою оплатою товару.

Позивач, як покупець, виконав свої фінансові зобов`язання у повному обсязі, здійснивши оплату за Рахунком № 61/25 від 19.08.2025 р. Проте, відповідач, як постачальник, поставив товар, який абсолютно не відповідає потребам позивача. Цей факт свідчить про недотримання відповідачем фундаментальних засад господарської діяльності та недбале ставлення до виконання своїх зобов`язань.

Відповідач зобов`язаний був передати позивачу товар, визначений договором. Згідно з видатковою накладною № 61/25 від 10.09.2025 позивачем було отримано нібито Вертлюг К26 та Скоби якірні К26 на суму 393 504,00 грн. Позивач отримав товар та у подальшому поставив його своєму контрагенту ТОВ «МІЖНАРОДНІ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНІ ТРАНСПОРТНІ СИСТЕМИ» (кінцевому покупцю) для використання за цільовим призначенням. У процесі приймання та підготовки до експлуатації Кінцевим покупцем було виявлено, що поставлений товар не відповідає ані замовленим характеристикам (К26), ані цільовому призначенню (якірне обладнання). Фактично було поставлено такелажне обладнання, ринкова вартість якого є значно нижчою, ніж сплачена Позивачем сума. ТОВ «МІЖНАРОДНІ ІНТЕЛЕКТУАЛЬНІ ТРАНСПОРТНІ СИСТЕМИ» був складений Акт про невідповідність поставленого товару від 11.09.2025

Таким чином, позивач користуючись своїм правом, передбаченим ст. 678 ЦК України, вимагає розірвати договір і повернути сплачені грошові кошти.

Позовні вимоги обґрунтовано приписами ст. 530, 631, 638, 340, 641, 642, 662, 663, 678, 712 ЦК України.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається:

1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку;

2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна;

3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Позивач в позовній заяві зазначив, що позов не містить вимог майнового характеру.

Натомість, в прохальній частині позовної заяви позивач просить суд стягнути з відповідача суму попередньої оплати за товар неналежної якості у розмірі 393 504, 00 грн.

Отже, позивачу слід зазначити ціну позову.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог:

- спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

- виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.

Правові підстави позову - це зазначена у позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (постанова КЦС ВС від 27.11.2023 № 603/761/19).

В п. 4 прохальної частини позовної заяви позивач просить суд встановити, що товар (Вертлюг К26 та Скоба якірна К26) знаходиться у Позивача на відповідальному зберіганні і підлягає вивезенню Відповідачем після повного виконання ним рішення суду щодо повернення коштів.

Всупереч п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява взагалі не містить правових підстав позову в частині вищевказаної вимоги, а також викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги в цій частині. Отже, позивачу слід зазначити правові підстави позову, а також виклад обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги в цій частині.

Крім того, позивачу слід надати письмові обґрунтування обраного способу захисту прав в частині позовної вимоги, викладеної в п. 4 прохальної частини позовної заяви (п. 4 ч. 3 ст. 162 ГПК України).

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися.

Всупереч викладеному, позивачами не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися. Позивачу слід зазначити вказані відомості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України Про судовий збір судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою підприємцем встановлено ставку судового збору в розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 6 Закону України Про судовий збір судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, у тому числі з використанням електронного платіжного засобу або за допомогою платіжних пристроїв, в тому числі з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2025 рік з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028, 00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 ГПК України ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 Закону України Про судовий збір судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Судом встановлено, що позивачем пред`явлено вимогу майнового характеру про стягнення коштів в сумі 393 504, 00 грн., судовий збір з якої має становити 5 902, 56 грн. (393 504, 00 грн. х 1,5 %) та дві вимоги немайнового характеру, судовий збір з яких має становити по 6 056, 00 грн. (2 х 3 028, 00 грн.). Позовна заява сформована в електронній формі та подана суду за допомогою підсистеми "Електронний суд". Отже, судовий збір за розгляд вимоги майнового характеру та дві вимоги немайнового характеру в спірному випадку становить в загальній сумі 9 566, 85 грн. (3 028, 00 грн. + 3 028, 00 грн. + 5 902, 56 грн.) х 0,8.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (постанова КГС ВС від 04.08.2021 у справі № 904/424/21; постанова КЦС ВС від 05.10.2022 у справі № 204/6085/20).

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі Пелевін проти України (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб (рішення від 28.05.1985 у справі Ешингдейн проти Сполученого Королівства (пункт 57).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 у справі Креуз проти Польщі (заява № 28249/95) зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 60).

Відповідно до частин першої та другої статті 9 Закону України Про судовий збір судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Це означає, що суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Звертаючись до суду зі скаргою/заявою, скаржник зобов`язаний сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду документ, який підтверджує сплату судового збору саме у межах цієї справи. Своєю чергою механізм реалізації перевірки зарахування коштів судового збору визначений частиною другою статті 9 Законом України Про судовий збір.

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема, в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд (постанови ВС від 28.04.2022 у справі № 520/10006/21, від 26.07.2023 у справі № 640/3949/22, від 02.05.2024 у справі № 440/9709/23).

Обов`язок перевірити факт зарахування судового збору у конкретній справі покладається на суд (постанова КАС ВС від 26.07.2023 у справі № 640/3949/22).

Судом встановлено, що до матеріалів позовної заяви позивачем не подано доказів сплати судового збору.

Отже, позивачу слід подати суду докази сплати судового збору в розмірі 9 566, 85 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивачу слід здійснити оплату судового збору за наступними реквізитами:

Платіжні реквізити для перерахування судового збору:

- Отримувач коштів: Миколаїв ГУК/тг м.Миколаїв/22030101;

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37992030;

- Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.);

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Рахунок отримувача: UA3014478;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030101;

- Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Господарський суд Миколаївської області (назва суду, де розглядається справа).

При заповненні платіжного документа у графі Код платника платником судового збору юридичною особою зазначається код ЄДРПОУ, а платником фізичною особою ідентифікаційний код, а при його відсутності, у зв`язку з релігійними переконаннями, зазначаються його паспортні дані.

Відповідно абз. 1, 2 ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

Враховуючи вищевказані недоліки позовної заяви, суд дійшов висновку про залишення поданої позовної заяви без руху.

Керуючись ст. 6, 42, 162, 164, 172, 174, 232-235, 254 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву (вх. № 17489/25 від 09.12.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «КАТЕНАПРО» до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробничого підприємства «ТО-НАР» про розірвання договору, стягнення грошових коштів в сумі 393 504, 00 грн. та встановлення факту залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Роз`яснити позивачу наслідки усунення недоліків:

- якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу (ч. 3 ст. 174 ГПК України);

- якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою (ч. 4 ст. 174 ГПК України).

На веб-сторінці господарського суду Миколаївської області на офіційному веб-порталі судової влади України в Інтернет за посиланням: http://mk.arbitr.gov.ua/sud5016/ учасники справи можуть отримати інформацію по справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (ст. 235, 255 ГПК України).

Суддя Е.М. Олейняш