ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Справа № 924/755/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючий суддя Тимошенко О.М., суддя Крейбух О.Г. , суддя Миханюк М.В.

без участі представників сторін

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Українця Сергія Володимировича на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухвалене 29.09.2025 суддею Мухою М.Є. у м. Хмельницький (повний текст рішення складено 02.10.2025) у справі № 924/755/25

за позовом фізичної особи - підприємця Українця Сергія Володимировича

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонський спецкар`єр"

про стягнення 55964, 38 грн

ВСТАНОВИВ:

ФОП Українець С.В. звернувся із позовом до господарського суду про стягнення з ТзОВ "Полонський спецкар`єр" 11573, 30 грн 3% річних та 44391, 08 грн інфляційних нарахувань.

Обґрунтовуючи позовні вимоги підприємець вказав на порушення відповідачем строків оплати отриманого товару згідно умов договору № У 010321 (купівлі-продажу) від 01.03.2021. Як на правову підставу позову послався на положення ст. ст. 11, 15, 16, 526, 530, 59, 610, 611, 612, 625, 629 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 29.09.2025 у даній справі у задоволенні позову ФОП Українця С.В. відмовлено.

Не погодившись зі вказаним процесуальним рішенням суду першої інстанції, позивач звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просив останнє скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів скарги підприємець вказав про те, що під час прийняття рішення по справі, судом першої інстанції не досліджено факти та обставини, що мають істотне значення по справі, що як наслідок призвело до прийняття невірного рішення, яке істотно порушило права позивача.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 21.10.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною ФОП Українця С.В. на рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.09.2025 у справі № 924/755/25; постановлено розглянути апеляційну скаргу без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

В силу ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань про розгляд даної справи в судовому засіданні з викликом сторін до суду не надходило.

Відповідно до вимог ст. 269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Дослідивши матеріали справи, а також доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування господарським судом при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла наступних висновків.

Судами встановлено, що 01.03.2021 між позивачем (продавець) та відповідачем (покупець) було укладено договір (купівлі-продажу) № У 010321, згідно п. 1.1 якого продавець зобов`язується передати у власність покупця певний товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього певну грошову суму на умовах цього договору. Предметом поставки є автозапчастини, гірниче обладнання, надалі товар. Ціна та загальна вартість товару зазначається у відповідних накладних, рахунках-фактурах до даного договору. Ціна товару включає вартість товару, вартість маркування, тари та упаковки, відповідно до умов, передбачених п.5.1 даного договору та ПДВ 20%. Покупець проводить розрахунки з продавцем шляхом банківського перерахування коштів на рахунок продавця. Згідно п. 4 договору, покупець проводить розрахунок з продавцем шляхом перерахування попередньої оплати вартості товару. В окремих випадках, за домовленістю сторін, можлива зміна умов оплати на відтермінування оплати на 10 банківських днів, з моменту передачі товару. Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем, на підставі видаткових накладних № 1 від 05.01.2022, № 2 від 12.01.2022, № 4 від 14.01.2022, № 15 від 25.01.2022, № 17 від 27.01.2022, № 23 від 01.02.2000, № 25 від 04.02.2022, № 20 від 15.06.2023, № 21 від 15.06.2023, № 22 від 16.06.2023, № 34 від 14.07.2023, було поставлено відповідачу товар на загальну суму 251987, 40 грн.

У свою чергу відповідачем, згідно платіжних доручень № 241 від 06.01.2022, № 3068 від 24.01.2022, № 9 від 14.04.2023, № 330 від 14.06.2023, № 1659 від 28.06.2024, № 1702 від 16.07.2024, № 1726 від 23.06.2024, № 9729 від 27.09.2024, № 10213 від 10.10.2025, вартість отриманого товару сплачено в т.ч. заборгованість, яка була станом на 01.01.2022 в розмірі 127242 грн. Станом на 25.07.2025 за відповідачем рахувалась переплата в сумі 5599, 60 грн.

В матеріалах справи наявна претензія від 23.04.2024 з вимогою до відповідача сплатити борг у розмірі 290140, 20 грн.

Окрім того, 05.01.2025 позивачем було направлено відповідачу претензію від 30.12.2024 про сплату боргу в розмірі 117049, 40 грн протягом 10 днів, до якої також було додано акт звірки розрахунків, опис вкладення у цінний лист та фіскальний чек.

Посилаючись на порушення відповідачем умов договору (купівлі-продажу) № У 010321 від 01.03.2021 щодо строків сплати отриманого товару, ФОП Українець С.В. звернувся із відповідним позовом до суду, у задоволенні якого Господарським судом Хмельницької області рішенням від 29.09.2025 відмовлено.

Апеляційний господарський суд з висновком суду першої інстанції погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно ст. ст. 626, 627, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вже встановлено судами, сторонами даного господарського спору було укладено договір (купівлі-продажу) № У 010321 від 01.03.2021, згідно умов якого продавець зобов`язується передати у власність покупця певний товар, а покупець зобов`язується прийняти цей товар та сплатити за нього певну грошову суму на умовах договору.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. ст. 662 - 664 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу. Обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно приписів ст. 691 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Матеріалами справи стверджується, що позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 251987, 40 грн, що підтверджується відповідними видатковими накладних, натомість відповідачем вартість отриманого товару сплачено, в т.ч. заборгованість яка була станом на 01.01.2022, в розмірі 127242 грн, відповідно, за товариством станом на 25.07.2025 рахувалася переплата в сумі 5599, 60 грн, що не заперечувалось сторонами по справі.

Разом з тим, позивач посилаючись на те, що відповідачем оплата товару здійснена із порушенням обумовлених договором строків, нарахував та заявив до стягнення з товариства 11573, 30 грн 3% річних та 44391, 08 грн інфляційних втрат.

Судовою колегією відмічається, що статтею 693 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Приписами статтей 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2).

Як зазначено вище, пунктом 4 укладеного договору сторони обумовили, що покупець проводить розрахунок з продавцем шляхом перерахування попередньої оплати вартості товару. В окремих випадках, за домовленістю сторін, можлива зміна умов оплати на відтермінування оплати на 10 банківських днів, з моменту передачі товару.

При цьому, вказаним пунктом договору не встановлено строк оплати товару у випадку його поставки без передоплати, додаткові угоди щодо визначення чи відтермінування строку оплати товару матеріали справи також не містять.

Водночас, в матеріалах справи наявна претензія позивача № 1 від 23.04.2024, в якій останній просив відповідача перерахувати заборгованість у розмірі 290140, 20 грн протягом 10 днів, однак, докази надіслання відповідної вимоги на адресу відповідача в матеріалах справи відсутні.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про нечитабельність долученого позивачем до претензії № 1 фіскального чеку, що у свою чергу унеможливлює визначення його дати, відтак, даний доказ підставно не прийнято судом першої інстанції в якості доказу надсилання відповідачу претензії. Також місцевим господарським судом вірно відмічено відсутність опису вкладення у цінний лист для ідентифікації чи саме ця претензія була направлена на адресу відповідача.

Щодо направленої позивачем на адресу відповідача 05.01.2025 претензії № 2 від 30.12.2025 із вимогою сплатити борг в сумі 117149, 40 грн протягом 10 днів, суд зауважує, що в силу того, що вказану претензію було надіслано позивачем відповідачу 05.01.2025, а поштовий перебіг по Україні здійснюється у 5-денний строк, то відповідач (в порядку ст. 530 ЦК України) повинен був сплати позивачу заборгованість в розмірі 117049, 40 грн у строк до 20.01.2025.

Як стверджується матеріалами справи, відповідачем кінцевий розрахунок здійснено 10.01.2025 згідно платіжного доручення № 10213 від 10.01.2025, тобто в межах строку визначеного позивачем у вимозі.

Згідно ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу приписів ст. ст. 76, 77 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Зважаючи на те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.09.2025 у справі № 924/755/25 є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи - підприємця Українця Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 29.09.2025 у справі № 924/755/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Справу № 924/755/25 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Головуючий суддя Тимошенко О.М.

Суддя Крейбух О.Г.

Суддя Миханюк М.В.