УХВАЛА

15 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 907/998/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Студенця В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Карпатського біосферного заповідника

на рішення Господарського суду Закарпатської області

(суддя - Ремецькі О.Ф.)

від 15.04.2025

та постанову Західного апеляційного господарського суду

(головуючий суддя - Скрипчук О.С., судді: Панова І.Ю., Кравчук Н.М.)

від 29.10.2025

у справі № 907/998/24

за позовом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області

до Карпатський біосферний заповідник

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Углянська сільська рада Тячівського району Закарпатської області

про стягнення 2 615 131, 96 грн,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.04.2025 у справі №907/998/24 позов задоволено повністю. Стягнуто з Карпатського біосферного заповідника на корить держави в особі Углянської сільської ради Тячівського району Закарпатської області суму 2615131,96 грн шкоди завданої навколишньому природному середовищі.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 29.10.2025 рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.04.2025 у справі №907/998/24 залишено без змін.

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду Закарпатської області від 15.04.2025 та постановою Західного апеляційного господарського суду від 29.10.2025 у справі №907/998/24, Карпатський біосферний заповідник подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій також клопоче про поновлення строків на касаційне оскарження.

Перевіривши матеріали касаційної скарги Карпатського біосферного заповідника, судом встановлено, що вона не відповідає вимогам статті 290 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з пунктом 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

Відповідно до частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, та скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано без урахування вказаного висновку (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування конкретної норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (п. 5 ч.2 ст. 290 Господарського процесуального кодексу України).

При поданні касаційної скарги на підставі пункту 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України скаржник повинен чітко зазначити норму права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією правовідносин, в яких цей висновок відсутній.

У разі оскарження судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга має містити зазначення обставин, наведених у частинах 1, 3 статті 310 ГПК. Якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині другій статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є вичерпним, тому суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Карпатський біосферний заповідник у касаційній скарзі посилається на неправильне застосування судами нижчих інстанцій питання обов`язку сплати судового збору у позовах, можливості звільнення від сплати такого збору і підстав для стягнення несплаченого судового збору з відповідача. При цьому посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14.01.2021 у справі №940/2276/18, від 17.05.2018 у справі №904/9117/17, від 13.02.2018 у справі №905/974/17, від 20.02.2018 у справі №910/17456/17, від 19.02.2020 у справі №826/11478/18, від 21.12.2018, у справі №820/2478/18, від 21.12.2018 у справі №826/16173/16, від 22.08.2018 у справі №673/476/17 (щодо статті 8 Закону України "Про судовий збір").

Доводи касаційної скарги зводяться до висловлення незгоди з відкриттям провадження у даній справі з огляду на задоволення клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору, тобто рішення оскаржуються з процесуальних питань на підставі ч. 3 ст. 310 ГПК України, оскільки скаржник вважає, що судами не досліджено належним чином підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору під час відкриття провадження у справі.

Заявник касаційної скарги повинен враховувати, що за змістом пункту 1 частини третьої статті 310 ГПК України відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

Натомість, у касаційній скарзі Карпатський біосферний заповідник не зазнає конкретної з підстав касаційного оскарження рішення судів попередніх інстанцій, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України щодо порушення судами норм матеріального права, що є обов`язковою підставою для відкриття касаційного провадження з підстав недослідження зібраних у справі доказів.

Посилання Карпатського біосферного заповідника на правові позицій Верховного Суду щодо застосування норм процесуального права, що фактично охоплюється пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, не є за своїм змістом обґрунтуванням підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 ГПК України, у тому числі і щодо порушення судами норм матеріального права.

Загальне посилання скаржника на порушення судами норм процесуального та матеріального права без зазначення конкретних норм права (пункту, частини, статті), які, на думку скаржника, неправильно чи з порушенням застосовано судами попередніх інстанцій при прийнятті оскаржуваних судових рішень, не можна вважати таким, що відповідає вимогам пункту 5 частини 2 статті 290 ГПК України.

Згідно з частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи викладене та те, що у касаційній скарзі не зазначено конкретної підстави касаційного оскарження рішення судів попередніх інстанцій, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, та належного обґрунтування таких (із посиланням на норми права), то така касаційна скарга вважається поданою без додержання відповідних вимог процесуального законодавства, і підлягає залишенню без руху на підставі частини 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, суд касаційної інстанції зазначає, що клопотання про поновлення строків на касаційне оскарження буде розглянуто після усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 174, 234, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Карпатського біосферного заповідника на рішення Господарського суду Закарпатської області від 15.04.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 29.10.2025 у справі №907/998/24 залишити без руху та надати строк для усунення недоліків, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

2. Карпатському біосферному заповіднику усунути недоліки, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- навести підстави касаційного оскарження рішення судів попередніх інстанцій, які передбачено пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України щодо порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права.

3. Роз`яснити, що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя-доповідач В. Студенець