ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2025 р. Справа № 918/964/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Селівона А.О., за участю секретаря судового засідання Хролець І.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області

до Приватного акціонерного товариства "Інтер-поліс"

про стягнення коштів.

За участю представників сторін:

від позивача: Півторак Ірина Вікторівна;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області (Позивач) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до Приватного акціонерного товариства Страхова компанія "ІНТЕР-ПОЛІС" (Відповідач) про стягнення 19 938,54 грн. різниці між завданою майновою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті ДТП державі, в особі Служби автомобільних доріг у Рівненській області, заподіяно майнову шкоду (збитки) в розмірі 46 264,06 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року №199/2 від 23.12.2022. Однак, сума сплаченої страхової виплати є недостатньою для повного відшкодування шкоди. Різниця між завданою майновою Позивачу та страховою виплатою, становить 19 938,54 грн. з ПДВ (46 264,06 грн. з ПДВ 26 325,52 грн. без ПДВ = 19 938,54 грн.).

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 27.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у змішаній (паперовій та електронній) формі та призначено розгляд справи на 19.11.2025.

До суду 13.11.2025 від представника Відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому простить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Від представника Позивача 19.11.2025 надійшла відповідь на відзив в якій просить задовольнити пововні вимоги повністю.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 19.11.2025 відкладено судове засідання на 04.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 04.12.2025 відкладено судове засідання на 16.12.2025.

До суду 05.12.2025 від представника Позивача надійшло клопотання про доручення доказів, в якому просить долучити до матеріалів справи витяг із сайту Національного Банку України постанову Правління Національного Банку України від 30.05.2022 №109.

Представник Позивача в судовому засіданні 16.12.2025 підтримала позицію викладену у позовній заяві, відповіді на відзив та просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник Відповідача в судові засідання 19.11.2025, 04.12.2025 та 16.12.2025 не з`явився про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином в електронний кабінет, що підтверджується:

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 27.10.2025) надіслано одержувачу Приватному акціонерному товариству "Інтер-поліс" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 27.10.2025.

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 19.11.2025) надіслано одержувачу Приватному акціонерному товариству "Інтер-поліс" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 19.11.2025.

- довідкою Господарського суду Рівненської області про доставку електронного листа, відповідно до якої документ в електронному вигляді (ухвала суду від 04.12.2025) надіслано одержувачу Приватному акціонерному товариству "Інтер-поліс" в його електронний кабінет, документ доставлено до електронного кабінету 04.12.2025.

Частиною першою статті 202 ГПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин та враховуючи, що неявка Відповідача не перешкоджає всебічному, повному та об`єктивному розгляду всіх обставин справи, керуючись статтею 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив.

Відповідно до пунктів 1.1 та 1.2 Положення про Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області (далі - Положення), затвердженого наказом Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 31.03.2023 №Н-13, Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області (далі Служба) державна неприбуткова організація, яка заснована на державній власності і належить до сфери управління Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України (далі Уповноважений орган управління), що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2023 №29 "Деякі питання оптимізації системи центральних органів виконавчої влади" перейменовано з Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України, та яке відповідно до Указу Президента України від 13.04.2011 №456 "Про Положення про Державне агентство автомобільних доріг України" є правонаступником Державної служби автомобільних доріг України.

Відповідно до підпункту 2.1.1 пункту 2.1 Положення метою діяльності Служби є: забезпечення розвитку та функціонування автомобільних доріг загального користування державного значення у Рівненській області (далі - автомобільні дороги) шляхом їх нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, ремонтів та утримання в інтересах держави і користувачів автомобільних доріг.

Пунктами 5.1-5.2 Положення передбачено, що майно Служби є державною власністю і закріплюється за нею на праві оперативного управління. Майно Служби становлять виробничі і невиробничі засоби, а також інші цінності, вартість яких відображається в самостійному балансі Служби;

Відповідно до пункту 5.3 Положення на балансі Служби обліковуються об`єкти будівництва (в тому числі автомобільні дороги, що є складовою єдиної транспортної системи України), а також інше майно, яке передано Службі в оперативне управління та належить до сфери управління Уповноваженого органу управління;

Згідно з пунктом 5.4 Положення автомобільні дороги, знаходяться у державній власності та не підлягають приватизації.

Автомобільні дороги, що закріплені за Службою, обліковуються на її балансі, враховуються і відображаються окремо в аналітичному обліку.

Як встановлено судом, 21.10.2022 о 10 год. 10 хв. на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, на ділянці дороги км 400+600 м відбулась дорожньо-транспортна пригода (ДТП) за участю ОСОБА_1 , який керував транспортним засобом марки "Volkswagen Passat" номерний знак НОМЕР_1 , цивільно-правова відповідальність, якого застрахована Відповідачем на підставі договору від 29.07.2022 № ЕР-.

Внаслідок скоєння ДТП пошкоджено металеве бар`єрне огородження (відбійник).

Позивач 24.10.2022 звернувся до Відповідача з повідомленням про ДТП.

Постановою Радивилівського районного суду Рівненської області від 21.11.2022 у справі №568/1216/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Позивач зазначає, що в результаті ДТП державі, в особі Позивача, заподіяно майнову шкоду (збитки) у розмірі 46 264,06 грн. з ПДВ, що підтверджується актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року №199/2 від 23.12.2022.

Позивачем 23.12.2022, на підставі договору від 15.12.2022 № 27, укладеного ним з Товариством з обмеженою відповідальністю "СПЕЦ КОМПЛЕКТ ПОСТАЧ" (Товариство), здійснено оплату Товариству за виконані будівельні роботи з ремонту металевого бар`єрного огородження на автомобільній дорозі (а/д) М-06 Київ-Чоп на ділянці дороги км 400+600 м згідно з актом від 23.12.2022 №199/2 у розмірі 46 264,06 грн. з ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням від 23.12.2022 № 516.

Таким чином, Позивачем понесено витрати за виконані будівельні роботи з ремонту металевого огородження після ДТП 21.10.2022 на а/д М-06 Київ-Чоп на ділянці дороги км 400+600 м у розмірі 46 264,06 грн. з ПДВ .

Відповідно до наказу Державного агентства відновлення та розвитку інфраструктури України від 31.03.2023 № Н-131 Службу автомобільних доріг у Рівненській області перейменовано на Службу відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області. Про що 05.04.2023 внесені відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування від 04.10.2023 у розмірі 46 264,06 грн. з ПДВ.

Відповідачем 17.05.2023 виплачено Позивачу страхове відшкодування згідно з страховим актом від 17.05.2023 №0854/6906/59/23 у розмірі 26 325,52 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжною інструкцією від 17.05.2023 № 3123.

Різниця між завданою майновою шкодою Позивачу та страховою виплатою, становить 19 938,54 грн з ПДВ. (46 264,06 грн. з ПДВ 26 325,52 грн. без ПДВ = 19 938,54 грн.).

Позивач звернулась до Відповідача з вимогою від 26.10.2023 №12/2143 про відшкодування різниці між завданою майновою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням.

Вимога вручена Відповідачу 30.10.2023, що підтверджується інформацією про вручення поштового відправлення № 895, опублікованого в публічному доступі на веб-сайті державного оператора поштового зв`язку АТ "Укрпошта" за веб адресою http://ukrposhta.ua/vidslidkuvati-forma-poshuku. Вказана вимога залишена Відповідачем без відповіді та задоволення.

Таким чином Позивачем понесено фактичні витрати (реальні збитки) в розмірі 46 264,06 грн. з ПДВ, оскільки ним оплачено ремонтні роботи металевого бар`єрного огородженню на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп, км 400+600 м, виконані Товариством згідно з договором від 15.12.2022 № 27, що підтверджується Актом приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року від 23.12.2022 №199/2, відповідно до якого ремонтні роботи узбіччя правого проводились на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп після ДТП км 400+600, та платіжною інструкцією від 23.12.2022 №516.

Тобто на підтвердження понесених реальних збитків за проведення ремонтних робіт Позивачем надані документи, що підтверджують розмір заявленої шкоди, а саме Акт приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року від 23.12.2022 № 199/2 та платіжну інструкцію від 23.12.2022 № 516 про оплату таких робіт.

У свою чергу Відповідач заперечуючи проти позовних вимог у відзиві на позовну заяву посилається на те, що розмір страхового відшкодування розраховується на підставі звіту та становить суму відновлювального ремонту з урахування зносу на змінені деталі та вирахування ПДВ у разі ненадання доказів проведення ремонту транспортного засобу.

Таким чином, Відповідачем було зменшено розмір відшкодування на суму фізичного зносу та ПДВ у зв`язку чим сплачено кошти у розмірі 26 325,52 грн.

Також Відповідач зазначає, що з наданого акта виконаних робіт неможливо встановити пов`язаність виконаних робіт з нанесеною шкодою, оскільки виконувався на виконання договору № 27 від 15.12.2022, в якому предмет є ?Експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування державного значення в межах Рівненської області протяжністю 700,2 км?, а ці роботи виконувалися не для усунення нанесеної шкоди, а для проведення експлуатаційних робіт.

Крім того Відповідач вказує про те, що у зв`язку з не зверненням Позивача з заявою до Відповідач протягом строку встановленого пунктом 37.1.4 статті 37 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? він не несе відповідальність за нанесену шкоду. При цьому, зазначений у пункті 37.1.4 статті 37 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? строк є присічним і поновленню не підлягає.

Водночас суд не може погодитись з такими доводами Відповідча з огляду на таке.

Відповідно до пункту 37.1.4 статті 37 Закону України ?Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого , і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

При цьому 05.01.2023 Позивач звернувся до Відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування від 04.01.2023, тобто заяву подано в межах річного строку.

За заявою про виплату страхового відшкодування, 17.05.2023 Відповідачем частково сплачено страхове відшкодування.

У подальшому не погодившись із сумою страхового відшкодування Позивач звернувся до Відповідача з вимогою про доплату різниці між завданою майновою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням. Тобто Позивач вчасно звернувся з відповідною заявою про здійснення страхового відшкодування, яка була частково задоволена Відповідачем, що, у свою чергу, є підтвердженням своєчасного звернення Позивача, а звернення Позивача з вимогою про доплату різниці між завданою майновою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням помилково ототожнена Відповідачем із заявою про виплату страхового відшкодування, а тому не може бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Суд також вважає безпідставними посилання Відповідача на те, що з наданого акта виконаних робіт неможливо встановити пов`язаність виконаних робіт з нанесеною шкодою, оскільки відповідно до акта приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року від 23.12.2022 №199/2 Товариством здійснювались ремонтні роботи правого узбіччя на автомобільній дорозі М-06 Київ-Чоп після ДТП км 400+600 м.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з статтею 1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування"; потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду; страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору; дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки.

Згідно з абзатцом першим пункту 22.1 статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з статтею 31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного оцінювачем або експертом відповідно до законодавства.

Абзатцами першим та другим пункту 36.2 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до статтей 22, 31 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у спорах, пов`язаних з відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" є спеціальними.

Оскільки цивільно-правова відповідальність особи, що користується транспортним засобом "Volkswagen Passat" номерний знак НОМЕР_1 , водій якого вчинив дорожньо-транспортну пригоду, була застрахована у Відповідача відповідно до договору від 29.07.2022 № ЕР- обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то особою відповідальною за завдані в даному випадку збитки, відповідно положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у межах, передбачених вказаним Законом та договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності, є Відповідач.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав (далі - оцінка майна) - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (надалі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно з частиною першою та абзатцом десятим частини другої статті 7 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна проводиться у випадках, встановлених законодавством України, міжнародними угодами, на підставі договору, а також на вимогу однієї з сторін угоди та за згодою сторін. Проведення оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

При цьому, звіт про оцінку є лише попереднім оціночним документом, який показує можливу вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна, тоді як реальна (фактична) вартість відновлювального ремонту майна визначається, виходячи з реальної вартості ремонту, необхідного для відновлення майна, що вказується у рахунку або акті виконаних робіт.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому суд враховує, що відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до абзатцу другого частини першої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, є можливим за умови, що за цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37) чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика (згідно з статтею 1194 ЦК України). В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі №147/66/17 наголосила, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України ?Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? (Закон) у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Водночас в Законі наголошено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто Закон як спрямований насамперед на захист прав осіб потерпілих внаслідок ДТП, при цьому також забезпечує майнові інтереси винної особи, які полягають у відшкодуванні спричиненої шкоду не нею, а страховиком (страховою компанією) за певні страхові внески.

Судом у даній справі встановлено, що постановою Правління Національного банку України від 30.05.2022 №109 ?Про розміри страхових сум за договорами страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів? опублікованої в публічному доступі на вебсайті Національного Банку України за веб-адресоюhttps://bank.gov.ua, затверджено розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою (дата набрання чинності 01.07.2022), зокрема, за шкоду, заподіяну майну потерпілих, у розмірі 160 000,00 грн на одного потерпілого.

Як вбачається з платіжної інструкції від 17.05.2023 №3123 про виплату страхового відшкодування договір №ЕР-210293625 укладений 29.07.2022. Відтак, оскільки договір №ЕР-210293625, укладений після набрання чинності постанови Правління Національного банку України від 30.05.2022 №109, то страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілих, за вказаним договором становить 160 000,00 грн.

За результатами з`ясування обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні, і з наданням оцінки всім аргументам учасників справи у їх сукупності та взаємозв`язку, як це передбачено вимогами статтями 75-79, 86 ГПК України, судом встановлено, що що зібраними у справі доказами підтверджується факт заподіяння шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участі автомобіля "Volkswagen Passat" номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого застрахована Відповідачем відповідно до договору від 29.07.2022 № ЕР-, у звязку з чим у останнього виникло зобов`язання нести відповідальність за шкоду майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу в межах встановленого договором ліміту, а понесені Позивачем фактичні витрати (реальні збитки) на проведення відновлювального ремонту металевого бар`єрного огородження в розмірі 46 264,06 грн. (документально підтвердженої належними доказами), про те виплачене страхове відшкодування в розмірі 26 325,52 грн., відтак до стягнення з Відповідача на користь Позивача підлягає різниця між завданою майновою шкодою та страховим відшкодуванням у розмірі 19 938,54 грн з ПДВ (46 264,06 грн. 26 325,52 без ПДВ = 19 938,54 грн з ПДВ).

Відповідно до статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що заявлені Позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої та другої статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З огляду на викладене та враховуючи, що позов визнано судом обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню у повному обсязі, витрати Позивача зі сплати судового збору, відповідно до вимог ГПК України, покладаються на Відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Інтер-поліс" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 69, ) на користь Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Героїв поліції, 19, ) 19 938,54 грн. (дев`ятнадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім гривень 54 копійки) різниці між завданою майновою шкодою та виплаченим страховим відшкодуванням та 3 028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок) судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Позивач (стягувач): Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Рівненській області (33028, м. Рівне, вул. Героїв поліції, 19, ).

Відповідач (боржник): Приватне акціонерне товариство "Інтер-поліс" (01033, м. Київ, вул. Володимирська, 69, ).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Північно-Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, встановлені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 17 грудня 2025 року.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: http://rv.arbitr.gov.ua.

Суддя А.О. Селівон