ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р. Справа № 910/16300/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Тищенко О.В.

Гончарова С.А.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 18.12.2025

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 (повний текст складено 06.06.2025)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд

до Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу

про визнання недійсними пунктів державних контрактів та стягнення 98 199 268,47 грн.

та

за зустрічним позовом Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу

до Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд

про стягнення штрафних санкцій у розмірі 105 256 387,32 грн., -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фармінко норд" (позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (відповідач за первісним позовом), в якому викладено позовні вимоги, щоб в судовому порядку:

- визнати недійсним підпункт 8.4.1 пункту 8.4 державного контракту (договору) про закупівлю № 149/04-24-РМ від 23.04.2024;

- визнати недійсним підпункт 8.4.1 пункту 8.4 державного контракту (договору) про закупівлю № 152/04-24-РМ від 23.04.2024;

- визнати недійсним підпункт 8.4.1 пункту 8.4 державного контракту (договору) про закупівлю № 153/04-24-РМ від 23.04.2024;

- визнати недійсним підпункт 8.4.1 пункту 8.4 державного контракту (договору) про закупівлю № 154/04-24-РМ від 23.04.2024;

- визнати недійсним підпункт 8.4.1 пункту 8.4 державного контракту (договору) про закупівлю № 212/05-24-РМ від 28.05.2024;

- визнати недійсним підпункт 8.4.2 пункту 8.4 державного контракту (договору) про закупівлю № 212/05-24-РМ від 28.05.2024;

- стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу заборгованість у розмірі 98 199 268,47 грн.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом зобов`язань за державними контрактами № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 в частині своєчасної оплати поставленого товару. Крім того, оскаржувані підпункти 8.4.1 пунктів 8.4 державних контрактів № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 та підпункт 8.4.2 пункту 8.4 державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 за своїм змістом суперечать вимогам ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим позивач за первісним позовом вказує на наявність правових підстав для визнання їх недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/16300/24, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

Державне підприємство Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" (позивач за зустрічним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармінко норд" (відповідач за зустрічним позовом) про стягнення штрафних санкцій у розмірі 105 256 387,32 грн.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за державними контрактами № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 150/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 в частині дотримання строків поставки товару.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.01.2025 прийнято зустрічну позовну заяву Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" до спільного розгляду з первісним позовом, зустрічні позовні вимоги об`єднано в одне провадження з первісним позовом та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст судових рішень та мотиви їх прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/16300/24 первісний позов задоволено частково в частині стягнення заборгованості у розмірі 1 178 186,34 грн. та 10 172,31 грн. судового збору. В іншій частині первісних позовних вимог про визнання недійсними пунктів державних контрактів, стягнення 97 021 082,13 грн. заборгованості та 852 202,09 грн. судового збору відмовлено. Зустрічний позов задоволено частково в частині стягнення 6 246 137,67 грн. пені, 808 459,58 грн. штрафу та 56 824,77 грн. судового збору. В іншій частині зустрічних позовних вимог про стягнення штрафних санкцій у розмірі 98 201 790,07 грн. та 719 015,23 грн. судового збору відмовлено. Проведено зустрічне зарахування грошових сум та судових витрат, що підлягають стягненню за первісним і зустрічним позовами. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармінко норд" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" 5 067 951,33 грн. пені, 808 459,58 грн. штрафу та 46 652,46 грн. судового збору.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що позивачем за первісним позовом доведено порушення відповідачем за первісним позовом зобов`язань за державними контрактами № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 в частині своєчасної оплати поставленого товару. Одночасно судом першої інстанції встановлено порушення відповідачем за первісним позовом зобов`язань за державними контрактами в частині дотримання строків поставки товару, а на підставі пунктів 8.2., 8.3. державних контрактів замовник (відповідач за первісним позовом) може зменшити суму оплат постачальнику (позивачу за первісним позовом) на суму пені та/або штрафу, тому замовником реалізовано право на притримання оплати товару в частині розміру штрафних санкцій у розмірі 97 021 082,17 грн. (86 743 644,59 грн. пені та 10 277 437,58 грн. штрафу), у зв`язку з чим стягненню з відповідача за первісним позовом підлягає сума заборгованості у розмірі 1 178 186,34 грн. (98 199 268,47 грн. - 97 021 082,17 грн.). Також суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем за первісним позовом не доведено обставин, з якими закон пов`язує визнання підпунктів 8.4.1 пунктів 8.4 державних контрактів № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 та підпункту 8.4.2 пункту 8.4 державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 недійсними. Крім того, судом першої інстанції встановлено, що відповідачем за зустрічним позовом порушено договірні зобов`язання в частині дотримання строків поставки товару, що є підставою для покладення на нього обов`язку сплатити штрафні санкції (пеню та штраф). При цьому, суд дійшов до висновку про відсутність існування виняткових обставин для застування ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України та задоволення клопотання відповідача за зустрічним позовом про зменшення штрафних санкцій на 99%, оскільки відповідачем за зустрічним позовом не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження наявності підстав для зменшення штрафних санкцій.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/16300/24, 13.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Фармінко норд звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/16300/24, в частині відмови у стягненні з Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу 97 021 082,13 грн. заборгованості та в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд 6 246 137,67 грн. пені та 808 459,58 грн. штрафу. Ухвалити нове рішення, яким стягнути з Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд 98 199 268,47 грн. заборгованості та відмовити Державному підприємству Міністерства оборони України Державний оператор тилу в задоволенні зустрічного позову про стягнення 105 256 387,32 грн. штрафних санкцій.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення судом першої інстанції прийнято без з`ясування обставин, що мають значення для справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що є підставою для його скасування. Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що (1) стягнуті за рішенням суду штрафні санкції у розмірі 104 075 679,38 грн. не відповідають основним засадам цивільного законодавства України: справедливості, добросовісності і розумності, та мають каральний характер і нівелюють мету інституту господарсько-правової відповідальності; (2) судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи щодо неспівмірності розміру штрафних санкцій і вартості поставленого товару та безпідставно відмовлено у зменшенні розміру штрафних санкцій; (3) штрафні санкції за порушення строків поставки товару підлягають зменшенню на 99%.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2024 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд у справі № 910/16300/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Барсук М,А., судді: Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 відкрито апеляційне провадження у справі № 910/16300/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025.

25.09.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що негативних наслідків чи завдання збитків Державному підприємству Міністерства оборони України Державний оператор тилу у зв`язку з несвоєчасною поставкою товару ТОВ Фармінко норд завдано не було, а внаслідок одностороннього розірвання Державним підприємством Міністерства оборони України Державний оператор тилу державних контрактів з ТОВ Фармінко норд державі завдано збитків у розмірі 9 501 000,00 грн.

30.09.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що укладаючи державні контракти після введення воєнного стану на території Україні, ТОВ Фармінко норд мало розуміти та передбачити ризики настання для нього несприятливих обставин, які можуть виникнути при виконанні ним державних контрактів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі № 910/16300/24 заяву судді Барсук М.А. про самовідвід від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/16300/24 задоволено.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 03.10.2025 у зв`язку з тим, що ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 задоволено заяву судді Барсук М.А. від розгляду апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/16300/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.10.2025 матеріали судової справи № 910/16300/24 разом з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.

09.10.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією прийнято до свого провадження справу № 910/16300/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 та призначено розгляд справи на 13.11.2025.

13.11.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що дії Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу щодо стягнення з ТОВ Фармінко норд спрямовані на ухилення від виконання зобов`язання по оплаті товару.

В судовому засіданні 13.11.2025 оголошувалась перерва до 11.12.2025.

10.12.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Державного підприємства Міністерства оборони України Державний оператор тилу надійшли додаткові пояснення, в яких зазначає, що укладаючи державні контракти після введення воєнного стану на території Україні, ТОВ Фармінко норд мало розуміти та передбачити ризики настання для нього несприятливих обставин, які можуть виникнути при виконанні ним державних контрактів. Крім того, зазначає, що невиконання чи порушення строків виконання зобов`язань за державними контрактами впливає на ефективність обороноздатності держави в умов воєнного стану.

В судовому засіданні 11.12.2025 оголошувалась перерва до 18.12.2025.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Фармінко норд слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/16300/24 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 23.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фармінко норд (надалі постачальник) та Державним підприємством Міністерства оборони України Державний оператор тилу (надалі - замовник) укладено державні контракти № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ (надалі державні контракти).

28.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фармінко норд (надалі постачальник) та Державним підприємством Міністерства оборони України Державний оператор тилу (надалі - замовник) укладено державний контракт № 212/05-24-РМ (надалі державний контракт).

Відповідно до п. 1.1. державних контрактів постачальник зобов`язується поставити замовнику костюм маскувальний зимовий, Тип 2 (35810000-5: Індивідуальне обмундирування) (товар), найменування, перелік, характеристики, обсяг, код згідно з національним класифікатором ДК яких визначені в специфікації (додаток №1), а замовник - прийняти та оплатити товар.

Згідно з п. 3.1. державних контрактів розрахунок за товар здійснюється у строк, передбачений в специфікації (додаток № 1), після його фактичного приймання отримувачем на підставі належним чином оформлених актів приймання товару за умов відсутності будь-яких зауважень до товару з боку замовника та/або отримувача та наявності документів до всіх партій товару, переданих отримувачу, згідно переліку у пункті 6.7.

В п. 4.7. державних контрактів визначено, що право власності на товар переходить від постачальника до отримувача після прийняття отримувачем товару та підписання всіх документів згідно з розділом 6 цього договору.

Відповідно до п. 6.7. державних контрактів у разі відсутності зауважень отримувача до товару, постачальник та отримувач підписують акт приймання товару, що підтверджує перехід права власності на товар від постачальника до отримувача.

До державного контракту № 149/04-24-РМ від 23.04.2024 підписано специфікацію (додаток № 1), в якій визначено, що поставці підлягав товар у кількості 15000 комплектів на загальну суму 19 999 800,00 грн. у строк до 30.06.2024.

До державного контракту № 152/04-24-РМ від 23.04.2024 підписано специфікацію (додаток № 1), в якій визначено, що поставці підлягав товар у кількості 25000 комплектів на загальну суму 32 499 000,00 грн. у строк до 30.06.2024.

До державного контракту № 153/04-24-РМ від 23.04.2024 підписано специфікацію (додаток № 1), в якій визначено, що поставці підлягав товар у кількості 55000 комплектів на загальну суму 66 999 900,00 грн. у строк до 30.06.2024.

До державного контракту № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 підписано специфікацію (додаток № 1), в якій визначено, що поставці підлягав товар у кількості 70000 комплектів на загальну суму 83 995 800,00 грн. у строк до 30.06.2024.

До державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 підписано специфікацію (додаток № 1), в якій визначено, що поставці підлягав товар у кількості 55000 комплектів на загальну суму 65 996 700,00 грн. у строк до 30.09.2024.

В пункті 4 специфікацій визначено, що відповідно до п. 3.1. договору оплата вартості поставленого товару здійснюється замовником подекадно, а саме протягом 10 (десяти) банківських днів з дня наступного за декадою, протягом якої поставлено товар, на підставі підписаних сторонами та отримувачем відповідних актів приймання товару. У разі проведення оплати за партію товару на умовах часткової попередньої оплати остаточний розрахунок за партію поставленого товару здійснюється замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання відповідного акту приймання товару, за умов відсутності будь-яких зауважень до товару з боку замовника та/або отримувача.

Відповідно до п. 13.1. цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 30.09.2024, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, у тому числі в частині нарахування та сплати штрафних санкцій та поставки товару до повного виконання (п. 6 специфікацій до державних контрактів № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024).

Відповідно до п. 13.1. цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2024, а в частині виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором, у тому числі в частині нарахування та сплати штрафних санкцій та поставки товару до повного виконання (п. 6 специфікації до державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024).

У разі застосування пені/штрафу постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати направлення замовником письмового повідомлення постачальнику. Сплата пені/штрафів не звільняє постачальника від виконання умов цього договору. Штраф, пеня за несвоєчасне/неякісне постачання товару нараховується постачальнику за весь період прострочення до моменту належного виконання зобов`язання. У випадках, передбачених пп. 8.2, 8.3 (у т.ч. 8.3.1) цього договору, замовник може зменшити суму оплат постачальнику на суму пені та/або штрафу (п. 8.4., 8.4.1. державних контрактів № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024).

У разі застосування пені/штрафу постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 7 (семи) банківських днів від дати направлення замовником письмового повідомлення постачальнику. Сплата пені/штрафів не звільняє постачальника від виконання умов цього договору, за виключенням випадків дострокового розірвання договору з урахуванням п.8.3.1. та п.8.7.1. договору. Штраф, пеня за несвоєчасне/неякісне постачання товару нараховується постачальнику за весь період прострочення до моменту належного виконання зобов`язання. Замовник має право притримати оплату за договором до моменту оплати постачальником штрафних санкцій (пені/штрафу) в добровільному порядку. У випадках, передбачених пп. 8.2, 8.3 (у т.ч. 8.3.1 та 8.3.2) цього договору з урахуванням п. 8.4.1., замовник має право зменшити суму оплати, яка підлягає сплаті постачальнику на суму пені та/або штрафу, яка залишилась несплаченою (п. 8.4., 8.4.1., 8.4.2. державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024).

На виконання умов державного контракту № 149/04-24-РМ від 23.04.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 264 приймального контролю товару за якістю від 03.10.2024, актом № 265 приймання товару від 04.10.2024, видатковою накладною № 1 від 03.10.2024, товарно-транспортною № 18156 від 02.10.2024, актом приймання-передачі запасів № 275 від 12.10.2024, актом № 277 приймального контролю товару за якістю від 12.10.2024, актом № 275 приймання товару від 12.10.2024, видатковою накладною № 6 від 11.10.2024, товарно-транспортною накладною № 1010-2 від 10.10.2024.

На виконання умов державного контракту № 152/04-24-РМ від 23.04.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 265 приймального контролю товару за якістю від 03.10.2024, актом № 267 приймання товару від 04.10.2024, видатковою накладною № 3 від 03.10.2024, товарно-транспортною накладною № 18156 від 02.10.2024, актом № 275 приймального контролю товару за якістю від 12.10.2024, актом № 277 приймання товару від 12.10.2024, видатковою накладною № 8 від 11.10.2024, товарно-транспортною накладною № 1010-2 від 10.10.2024, актом № 291 приймального контролю товару за якістю від 24.10.2024, видатковою накладною № 13 від 24.10.2024, товарно-транспортною накладною № 24/10 від 24.10.2024, актом № 327 приймального контролю товару за якістю від 29.11.2024, актом № 321 приймання товару від 29.11.2024, видатковою накладною № 22 від 29.11.2024, актом приймання-передачі запасів № 321 від 29.11.2024, товарно-транспортною накладною № 28/11 від 28.11.2024.

На виконання умов державного контракту № 153/04-24-РМ від 23.04.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 1/318 приймального контролю товару за якістю від 09.10.2024, актом № 554 приймання товару від 09.10.2024, видатковою накладною № 4 від 09.10.2024, актом приймання-передачі запасів № 554 від 09.10.2024, товарно-транспортною накладною № 1010-2 від 10.10.2024, актом № 2/323 приймального контролю товару за якістю від 16.10.2024, актом № 562 приймання товару від 16.10.2024, видатковою накладною № 9 від 16.10.2024, актом приймання-передачі запасів № 562 від 16.10.2024, товарно-транспортною накладною № 13/10-2024 від 13.10.2024, актом № 3/342 приймального контролю товару за якістю від 28.10.2024, актом № 585 приймання товару від 28.10.2024, видатковою накладною № 16 від 28.10.2024, актом приймання-передачі запасів № 585 від 28.10.2024, товарно-транспортною накладною № 27/10 від 27.10.2024, актом № 4/368 приймального контролю товару за якістю від 15.11.2024, актом № 643 приймання товару від 15.11.2024, видатковою накладною № 18 від 14.11.2024, актом приймання-передачі запасів № 643 від 15.11.2024, товарно-транспортною накладною № 13/11-4 від 13.11.2024.

На виконання умов державного контракту № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 1/1 приймального контролю товару за якістю від 26.10.2024, актом приймання товару, видатковою накладною № 14 від 28.10.2024, актом приймання-передачі запасів № Р-1048 від 28.10.2024, товарно-транспортною накладною № 18381 від 28.10.2024, актом № 2 приймального контролю товару за якістю від 26.10.2024, актом № Р-1049 приймання товару від 28.10.2024, видатковою накладною № 15 від 28.10.2024, актом приймання-передачі запасів № Р-1049 від 28.10.2024, товарно-транспортною накладною № 18381 від 28.10.2024, актом № 3/1 приймального контролю товару за якістю від 14.11.2024, актом № Р-1112 приймання товару від 19.11.2024, видатковою накладною № 17 від 14.11.2024, актом приймання-передачі запасів № Р-1112 від 19.11.2024, товарно-транспортною накладною № 14/11 від 14.11.2024, актом № 4 приймального контролю товару за якістю від 28.11.2024, актом № Р-1146 приймання товару від 29.11.2024, видатковою накладною № 21 від 28.11.2024, актом приймання-передачі запасів № Р-1146 від 29.11.2024, товарно-транспортною накладною № 28/11 від 28.11.2024.

На виконання умов державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 642 від 15.11.2024, актом № 1 приймального контролю товару за якістю від 19.11.2024, актом № Р-1122 приймання товару від 21.11.2024, видатковою накладною № 20 від 19.11.2024, актом приймання-передачі запасів № Р-1122 від 21.11.2024, товарно-транспортною накладною № 19/11 від 19.11.2024, актом № 328 приймального контролю товару за якістю від 29.11.2024, актом № 322 приймання товару від 29.11.2024, видатковою накладною № 23 від 29.11.2024, актом приймання-передачі запасів № 322 від 29.11.2024, товарно-транспортною накладною № 28/11 від 28.11.2024.

За отриманий товар замовник розрахувався лише частково, а саме: (1) 25.10.2024 у розмірі 6 433 269,00 грн., 13.12.2024 у розмірі 1 806 731,92 грн. - за державним контрактом № 149/04-24-РМ від 23.04.2024; (2) 25.10.2024 у розмірі 8 872 227,00 грн., 13.12.2024 у розмірі 1 715 946,43 грн. - за державним контрактом № 152/04-24-РМ від 23.04.2024; 09.11.2024 у розмірі 4 476 811,50 грн., 13.12.2024 у розмірі 10 672 931,24 грн. - за державним контрактом № 153/04-24-РМ від 23.04.2024; 09.11.2024 у розмірі 7 169 641,50 грн., 13.12.2024 у розмірі 4 350 532,15 грн. - за державним контрактом № 154/04-24-РМ від 23.04.2024; 13.12.2025 у розмірі 5 035 466,25 грн. за державним контрактом № 212/05-24-РМ від 28.05.2024. Факт перерахування коштів за товар підтверджується наявними у матеріалах справи банківськими виписками та платіжними інструкціями.

За розрахунками позивача за первісним позовом, заборгованість відповідача за первісним позовом за поставлений товар становить 98 199 268,47 грн., з них: за державним контрактом № 149/04-24-РМ від 23.04.2024 - 8 559 831,08 грн., за державним контрактом № 152/04-24-РМ від 23.04.2024 - 18 335 936,57 грн., за державним контрактом № 153/04-24-РМ від 23.04.2024 - 30 532 007,26 грн., за державним контрактом № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 - 39 297 285,35 грн. та за державним контрактом № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 - 1 474 208,25 грн.

Спір у справі за первісним позовом виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом, на думку позивача за первісним позовом, грошового зобов`язання за державними контрактами № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024, у зв`язку з чим позивач за первісним позовом вказує на наявність у відповідача за первісним позовом заборгованості у розмірі 98 199 268,47 грн. Крім того, позивач за первісним позовом вважаючи, що підпункти 8.4.1 пункту 8.4 державних контрактів № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 та підпункту 8.4.2 пункту 8.4 державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 за своїм змістом суперечать вимогам ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, у зв`язку з чим вказує на наявність правових підстав для визнання їх недійсними.

Відповідач за первісним позовом проти первісних позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що товар за державними контрактами поставлено з порушенням строків, у зв`язку з чим позивачу за первісним позовом нараховано штрафні санкції (пеню та штраф) за порушення строків поставки товару. Крім того, відповідач за первісним позовом зазначає, що підписавши державні контракти ТОВ «Фармінко норд погодилось з усіма істотними умовами цих державних контрактів, тому підстави для визнання підпунктів 8.4.1 пункту 8.4 державних контрактів № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 та підпункту 8.4.2 пункту 8.4 державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 недійсними відсутні.

В свою чергу, Державним підприємством Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" заявлено зустрічний позов про стягнення штрафних санкцій за порушення строків поставки товару за державними контрактами № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 150/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 у розмірі 105 256 387,32 грн.

Відповідач за зустрічним позовом проти зустрічних позовних вимог заперечив, посилаючись на те, що порушення строків поставки товару за державними контрактами відбулось через настання обставин непереборної сили. За наведених обставин відповідач за зустрічним позовом просив зменшити розмір штрафних санкцій на 99%.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За своєю правовою природою укладені між сторонами державні контракти є договорами поставки.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як встановлено судом, 23.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фармінко норд, як постачальником, та Державним підприємством Міністерства оборони України Державний оператор тилу, як замовником, укладено державні контракти № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ.

Крім того, 28.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю Фармінко норд, як постачальником, та Державним підприємством Міністерства оборони України Державний оператор тилу, як замовником, укладено державний контракт № 212/05-24-РМ.

За змістом п. 1.1. державних контрактів постачальник зобов`язується поставити замовнику костюм маскувальний зимовий, Тип 2 (35810000-5: Індивідуальне обмундирування) (товар), найменування, перелік, характеристики, обсяг, код згідно з національним класифікатором ДК яких визначені в специфікації (додаток №1), а замовник - прийняти та оплатити товар.

До державних контрактів підписано специфікації:

(1) до державного контракту № 149/04-24-РМ від 23.04.2024 підписано специфікацію (додаток № 1), відповідно до якої поставці підлягав товар у кількості 15000 комплектів на загальну суму 19 999 800,00 грн. у строк до 30.06.2024;

(2) до державного контракту № 152/04-24-РМ від 23.04.2024 підписано специфікацію (додаток № 1), відповідно до якої поставці підлягав товар у кількості 25000 комплектів на загальну суму 32 499 000,00 грн. у строк до 30.06.2024;

(3) до державного контракту № 153/04-24-РМ від 23.04.2024 підписано специфікацію (додаток № 1), відповідно до якої поставці поставці підлягав товар у кількості 55000 комплектів на загальну суму 66 999 900,00 грн. у строк до 30.06.2024;

(4) до державного контракту № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 підписано специфікацію (додаток № 1), відповідно до якої поставці поставці підлягав товар у кількості 70000 комплектів на загальну суму 83 995 800,00 грн. у строк до 30.06.2024.

(5) до державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 підписано специфікацію (додаток № 1), відповідно до якої поставці поставці підлягав товар у кількості 55000 комплектів на загальну суму 65 996 700,00 грн. у строк до 30.09.2024.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання умов державних контрактів постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, а саме:

(1) на виконання умов державного контракту № 149/04-24-РМ від 23.04.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 264 приймального контролю товару за якістю від 03.10.2024, актом № 265 приймання товару від 04.10.2024, видатковою накладною № 1 від 03.10.2024, товарно-транспортною № 18156 від 02.10.2024, актом приймання-передачі запасів № 275 від 12.10.2024, актом № 277 приймального контролю товару за якістю від 12.10.2024, актом № 275 приймання товару від 12.10.2024, видатковою накладною № 6 від 11.10.2024, товарно-транспортною накладною № 1010-2 від 10.10.2024;

(2) на виконання умов державного контракту № 152/04-24-РМ від 23.04.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 265 приймального контролю товару за якістю від 03.10.2024, актом № 267 приймання товару від 04.10.2024, видатковою накладною № 3 від 03.10.2024, товарно-транспортною накладною № 18156 від 02.10.2024, актом № 275 приймального контролю товару за якістю від 12.10.2024, актом № 277 приймання товару від 12.10.2024, видатковою накладною № 8 від 11.10.2024, товарно-транспортною накладною № 1010-2 від 10.10.2024, актом № 291 приймального контролю товару за якістю від 24.10.2024, видатковою накладною № 13 від 24.10.2024, товарно-транспортною накладною № 24/10 від 24.10.2024, актом № 327 приймального контролю товару за якістю від 29.11.2024, актом № 321 приймання товару від 29.11.2024, видатковою накладною № 22 від 29.11.2024, актом приймання-передачі запасів № 321 від 29.11.2024, товарно-транспортною накладною № 28/11 від 28.11.2024;

(3) на виконання умов державного контракту № 153/04-24-РМ від 23.04.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 1/318 приймального контролю товару за якістю від 09.10.2024, актом № 554 приймання товару від 09.10.2024, видатковою накладною № 4 від 09.10.2024, актом приймання-передачі запасів № 554 від 09.10.2024, товарно-транспортною накладною № 1010-2 від 10.10.2024, актом № 2/323 приймального контролю товару за якістю від 16.10.2024, актом № 562 приймання товару від 16.10.2024, видатковою накладною № 9 від 16.10.2024, актом приймання-передачі запасів № 562 від 16.10.2024, товарно-транспортною накладною № 13/10-2024 від 13.10.2024, актом № 3/342 приймального контролю товару за якістю від 28.10.2024, актом № 585 приймання товару від 28.10.2024, видатковою накладною № 16 від 28.10.2024, актом приймання-передачі запасів № 585 від 28.10.2024, товарно-транспортною накладною № 27/10 від 27.10.2024, актом № 4/368 приймального контролю товару за якістю від 15.11.2024, актом № 643 приймання товару від 15.11.2024, видатковою накладною № 18 від 14.11.2024, актом приймання-передачі запасів № 643 від 15.11.2024, товарно-транспортною накладною № 13/11-4 від 13.11.2024;

(4) на виконання умов державного контракту № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 1/1 приймального контролю товару за якістю від 26.10.2024, актом приймання товару, видатковою накладною № 14 від 28.10.2024, актом приймання-передачі запасів № Р-1048 від 28.10.2024, товарно-транспортною накладною № 18381 від 28.10.2024, актом № 2 приймального контролю товару за якістю від 26.10.2024, актом № Р-1049 приймання товару від 28.10.2024, видатковою накладною № 15 від 28.10.2024, актом приймання-передачі запасів № Р-1049 від 28.10.2024, товарно-транспортною накладною № 18381 від 28.10.2024, актом № 3/1 приймального контролю товару за якістю від 14.11.2024, актом № Р-1112 приймання товару від 19.11.2024, видатковою накладною № 17 від 14.11.2024, актом приймання-передачі запасів № Р-1112 від 19.11.2024, товарно-транспортною накладною № 14/11 від 14.11.2024, актом № 4 приймального контролю товару за якістю від 28.11.2024, актом № Р-1146 приймання товару від 29.11.2024, видатковою накладною № 21 від 28.11.2024, актом приймання-передачі запасів № Р-1146 від 29.11.2024, товарно-транспортною накладною № 28/11 від 28.11.2024;

(5) на виконання умов державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 642 від 15.11.2024, актом № 1 приймального контролю товару за якістю від 19.11.2024, актом № Р-1122 приймання товару від 21.11.2024, видатковою накладною № 20 від 19.11.2024, актом приймання-передачі запасів № Р-1122 від 21.11.2024, товарно-транспортною накладною № 19/11 від 19.11.2024, актом № 328 приймального контролю товару за якістю від 29.11.2024, актом № 322 приймання товару від 29.11.2024, видатковою накладною № 23 від 29.11.2024, актом приймання-передачі запасів № 322 від 29.11.2024, товарно-транспортною накладною № 28/11 від 28.11.2024.

Відповідно до п. 3.1. державних контрактів розрахунок за товар здійснюється у строк, передбачений в специфікації (додаток № 1), після його фактичного приймання отримувачем на підставі належним чином оформлених актів приймання товару за умов відсутності будь-яких зауважень до товару з боку замовника та/або отримувача та наявності документів до всіх партій товару, переданих отримувачу, згідно переліку у пункті 6.7.

Пунктом 4 специфікацій визначено, що відповідно до п. 3.1. договору оплата вартості поставленого товару здійснюється замовником подекадно, а саме протягом 10 (десяти) банківських днів з дня наступного за декадою, протягом якої поставлено товар, на підставі підписаних сторонами та отримувачем відповідних актів приймання товару. У разі проведення оплати за партію товару на умовах часткової попередньої оплати остаточний розрахунок за партію поставленого товару здійснюється замовником протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання відповідного акту приймання товару, за умов відсутності будь-яких зауважень до товару з боку замовника та/або отримувача.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що за отриманий товар замовник розрахувався лише частково, а саме: (1) 25.10.2024 у розмірі 6 433 269,00 грн., 13.12.2024 у розмірі 1 806 731,92 грн. - за державним контрактом № 149/04-24-РМ від 23.04.2024; (2) 25.10.2024 у розмірі 8 872 227,00 грн., 13.12.2024 у розмірі 1 715 946,43 грн. - за державним контрактом № 152/04-24-РМ від 23.04.2024; 09.11.2024 у розмірі 4 476 811,50 грн., 13.12.2024 у розмірі 10 672 931,24 грн. - за державним контрактом № 153/04-24-РМ від 23.04.2024; 09.11.2024 у розмірі 7 169 641,50 грн., 13.12.2024 у розмірі 4 350 532,15 грн. - за державним контрактом № 154/04-24-РМ від 23.04.2024; 13.12.2025 у розмірі 5 035 466,25 грн. за державним контрактом № 212/05-24-РМ від 28.05.2024.

За розрахунками позивача за первісним позовом, заборгованість відповідача за первісним позовом за поставлений товар становить 98 199 268,47 грн., з них: за державним контрактом № 149/04-24-РМ від 23.04.2024 - 8 559 831,08 грн., за державним контрактом № 152/04-24-РМ від 23.04.2024 - 18 335 936,57 грн., за державним контрактом № 153/04-24-РМ від 23.04.2024 - 30 532 007,26 грн., за державним контрактом № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 - 39 297 285,35 грн. та за державним контрактом № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 - 1 474 208,25 грн.

Таким чином, позивачем за первісним позовом доведено суду факт порушення з боку відповідача за первісним позовом своїх зобов`язань щодо не здійснення оплати товару у повному обсязі на суму 98 199 268,47 грн., тоді як строк виконання такого зобов`язання настав.

Отже, позовні вимоги про стягнення з відповідача за первісним позовом на користь позивача за первісним позовом заборгованості за поставлений, але неоплачений у повному обсязі товар на суму 98 199 268,47 грн. є обґрунтованими та документально доведеними.

При цьому, позивач за первісним позовом вважаючи, що підпункти 8.4.1 пункту 8.4 державних контрактів № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 та підпункту 8.4.2 пункту 8.4 державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 за своїм змістом суперечать вимогам ст. 203, 215 Цивільного кодексу України, просить визнати їх недійсними.

Відповідно до підпункту 8.4.1 пункту 8.4 державних контрактів державних контрактів № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 у разі застосування пені/штрафу постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати направлення замовником письмового повідомлення постачальнику. Сплата пені/штрафів не звільняє постачальника від виконання умов цього договору. Штраф, пеня за несвоєчасне/неякісне постачання товару нараховується постачальнику за весь період прострочення до моменту належного виконання зобов`язання. У випадках, передбачених пп. 8.2, 8.3 (у т.ч. 8.3.1) цього договору, замовник може зменшити суму оплат постачальнику на суму пені та/або штрафу.

Відповідно до підпункту 8.4.2 пункту 8.4 державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 у разі застосування пені/штрафу постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 7 (семи) банківських днів від дати направлення замовником письмового повідомлення постачальнику. Сплата пені/штрафів не звільняє постачальника від виконання умов цього договору, за виключенням випадків дострокового розірвання договору з урахуванням п. 8.3.1. та п. 8.7.1. договору. Штраф, пеня за несвоєчасне/неякісне постачання товару нараховується постачальнику за весь період прострочення до моменту належного виконання зобов`язання. Замовник має право притримати оплату за договором до моменту оплати постачальником штрафних санкцій (пені/штрафу) в добровільному порядку. У випадках, передбачених пп. 8.2, 8.3 (у т.ч. 8.3.1 та 8.3.2) цього договору з урахуванням п. 8.4.1., замовник має право зменшити суму оплати, яка підлягає сплаті постачальнику на суму пені та/або штрафу, яка залишилась несплаченою.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 204 Цивільного кодексу України унормовано, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Закріплена у статті 204 Цивільного кодексу України презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню (аналогічний правовий висновок викладений, зокрема, у постановах Верховного Суду від 05.10.2021 у справі № 922/3666/20, від 14.12.2022 у справі № 906/750/21).

Тобто, допоки договір чи окрема його частина не буде визнаний/визнана недійсним/недійсною у встановленому законодавством порядку він є обов`язком для виконання сторонами.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України, статтями 207, 208 Господарського кодексу України.

Як передбачено частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Разом з тим, приписами частини третьої наведеної статті встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

В обґрунтування підстав для визнання недійсними підпункту 8.4.1 пункту 8.4 державних контрактів № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 та підпункту 8.4.2 пункту 8.4 державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 позивач за первісним позовом посилається на те, що зобов`язання замовника сплатити повну ціну за поставлений товар і зобов`язання постачальника сплатити штрафні санкції за несвоєчасну поставку товару є неоднорідними і мають різну правову природу. Штрафні санкції за порушення постачальником зобов`язання щодо своєчасної поставки товару не є безспірним зобов`язанням та можуть бути стягнуті з постачальника лише у судовому порядку.

За умовами частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За висновком суду, підписавши державні контракти, позивач за первісним позовом реалізував своє право, надане йому статтями 627, 628 Цивільного кодексу України, на вільне укладення правочину, вибір контрагента та визначення умов цих правочинів.

Крім того, позивачем за первісним позовом не було конкретно зазначено, які його цивільні права були порушені оспорюваними пунктами державних контрактів та яким чином такі права будуть відновлені у разі визнання оспорюваних правочинів в частині недійсними. Також позивачем за первісним позовом не обґрунтовано, яким чином позовні вимоги про визнання недійсними підпункту 8.4.1 пункту 8.4 державних контрактів № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 та підпункту 8.4.2 пункту 8.4 державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 направлені на недопущення або присікання його порушених цивільних прав та інтересів або ж їх відновлення.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем за первісним позовом не доведено наявності правових підстав для визнання недійсними підпункту 8.4.1 пункту 8.4 державних контрактів № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 та підпункту 8.4.2 пункту 8.4 державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024, тому підстави для задоволення первісного позову в цій частині відсутні.

Статтею 526 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (стаття 598 Цивільного кодексу України).

Статтею 599 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Як встановлено судом, товар за державним контрактом № 149/04-24-РМ від 23.04.2024 підлягав поставці у строк до 30.06.2024, за державним контрактом № 152/04-24-РМ від 23.04.2024 - у строк до 30.06.2024, за державним контрактом № 153/04-24-РМ від 23.04.2024 - у строк до 30.06.2024, за державним контрактом № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 - у строк до 30.06.2024, за державним контрактом № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 - у строк до 30.09.2024.

Матеріалами справи підтверджується, що товар за державними контрактами № 149/04-24-РМ від 23.04.2024, № 152/04-24-РМ від 23.04.2024, № 153/04-24-РМ від 23.04.2024, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024, № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 та № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 поставлено 04.10.2024, 09.10.2024, 12.10.2024, 16.10.2024, 24.10.2024, 28.10.2024, 15.11.2024, 19.11.2024, 21.11.2024, 29.11.2024, про що свідчать акти приймального контролю товару за якістю, актами приймання товару, видатковими накладними, актами приймання-передачі запасів та товарно-транспортними накладними.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується прострочення постачальником строку поставки товару за державними контрактами.

При цьому, факт прострочення виконання зобов`язань з поставки товару ТОВ «Фармінко норд» не заперечується.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

Стаття 612 Цивільного кодексу України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до п. 8.2. державних контрактів у разі порушення строку поставки, непередачу (несвоєчасну передачу, повернення з підстав, встановлених цим договором) товару, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5% від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданого (несвоєчасно переданого, повернутого) товару, за кожний день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за договором за кожен повний день прострочення виконання таких зобов`язань. За порушення строку поставки товару понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7% від ціни товару, строк поставки якого порушено. при цьому, відібрані зразки партії товару для проведення лабораторних випробувань не вважаються непоставленими (неприйнятими).

Підпунктом 8.4.1. пункту 8.4. державних контрактів № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 визначено, що у разі застосування пені/штрафу постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати направлення замовником письмового повідомлення постачальнику. Сплата пені/штрафів не звільняє постачальника від виконання умов цього договору. Штраф, пеня за несвоєчасне/неякісне постачання товару нараховується постачальнику за весь період прострочення до моменту належного виконання зобов`язання. У випадках, передбачених пп. 8.2, 8.3 (у т.ч. 8.3.1) цього договору, замовник може зменшити суму оплат постачальнику на суму пені та/або штрафу.

Підпунктами 8.4.1., 8.4.2. пункту 8.4. державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 визначено, що у разі застосування пені/штрафу постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 7 (семи) банківських днів від дати направлення замовником письмового повідомлення постачальнику. Сплата пені/штрафів не звільняє постачальника від виконання умов цього договору, за виключенням випадків дострокового розірвання договору з урахуванням п. 8.3.1. та п. 8.7.1. договору. Штраф, пеня за несвоєчасне/неякісне постачання товару нараховується постачальнику за весь період прострочення до моменту належного виконання зобов`язання. Замовник має право притримати оплату за договором до моменту оплати постачальником штрафних санкцій (пені/штрафу) в добровільному порядку. У випадках, передбачених пп. 8.2, 8.3 (у т.ч. 8.3.1 та 8.3.2) цього договору з урахуванням п. 8.4.1., замовник має право зменшити суму оплати, яка підлягає сплаті постачальнику на суму пені та/або штрафу, яка залишилась несплаченою.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, за змістом якої сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 Цивільного кодексу України).

Принцип свободи договору полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати: можливість укласти договір (або утриматися від укладення договору); можливість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи при цьому зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору, встановлені законом.

З моменту, коли сторони досягнули усіх істотних умов договору, він вважається укладеним (частина перша статті 638 Цивільного кодексу України) та є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин.

До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором.

Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Порядок застосування сторонами конкретних оперативно-господарських санкцій визначається договором. У разі незгоди з застосуванням оперативно-господарської санкції заінтересована сторона може звернутися до суду із заявою про скасування такої санкції та відшкодування збитків, завданих її застосуванням.

Оперативно-господарські санкції можуть застосовуватися одночасно з відшкодуванням збитків та стягненням штрафних санкцій.

Судом встановлено, за умовами підпункту 8.4.1. пункту 8.4. державних контрактів № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 та підпунктів 8.4.1., 8.4.2. пункту 8.4. державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024 замовник наділений правом на притримання оплати за договором до моменту оплати постачальником штрафних санкцій (пені/штрафу) в добровільному порядку, а також на зменшення суми оплати, яка підлягає сплаті постачальнику на суму пені та/або штрафу, яка залишилась несплаченою.

Колегія суддів зазначає, що умова, встановлена сторонами у підпункті 8.4.1. пункту 8.4. державних контрактів № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 та підпунктах 8.4.1., 8.4.2. пункту 8.4. державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024, за своїм змістом є оперативно-господарською санкцією та відповідає ознакам, які висуваються законодавством до цього виду господарських санкцій.

Відповідно до ст. 594 Цивільного кодексу України кредитор, який правомірно володіє річчю, що підлягає передачі боржникові або особі, вказаній боржником, у разі невиконання ним у строк зобов`язання щодо оплати цієї речі або відшкодування кредиторові пов`язаних з нею витрат та інших збитків має право притримати її у себе до виконання боржником зобов`язання.

Отже, за своїм змістом оперативно-господарська санкція, що передбачена у підпункті 8.4.1. пункту 8.4. державних контрактів № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 та підпунктах 8.4.1., 8.4.2. пункту 8.4. державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024, нерозривно пов`язана зі штрафними санкціями, передбаченими пунктом 8.2. цих державних контрактів, та має похідний характер.

Колегія суддів повторно звертає увагу, що сторонами у даній справі не заперечується той факт, що позивачем за первісним позовом поставку товару здійснено з простроченням терміну поставки.

Матеріалами справи підтверджується, що ДП МОУ «Держаний оператор тилу» зверталося до ТОВ «Фармінко норд» з претензіями про сплату штрафних санкцій: від 05.11.2024 № 2165/06/1270-2024 на суму 5 053 699,47 грн., від 18.10.2024 № 2165/06/1001-2024 на суму 3 506 131,61 грн., від 18.10.2024 № 2165/06/998-2024 на суму 4 835 363,72 грн., від 05.11.2024 № 2165/06/1267-2024 на суму 4 821 226,65 грн., від 05.11.2024 № 2165/06/1269-2024 на суму 4 201 633,22 грн., від 10.12.2024 № 2165/06/2058-2024 на суму 4 477 712,98 грн., від 27.11.2024 № 2165/06/1695-2024 на суму 75 500,22 грн., від 23.10.2024 № 2165/06/1067-2024 на суму 16 335 642,08 грн., від 12.11.2024 № 2165/06/1398-2024 на суму 8 080 197,94 грн., від 05.12.2024 № 2165/06/1884-2024 на суму 12 869 356,50 грн., від 27.11.2024 № 2165/06/1696-2024 на суму 20 900 704,92 грн., від 07.11.2024 № 2165/06/1350-2024 на суму 5 527 223,93 грн., від 10.12.2024 № 2165/06/2057-2024 на суму 35 998,20 грн., від 27.11.2024 № 2165/06/1694-2024 на суму 6 116 177,24 грн., від 06.12.2024 № 2165/06/1918-2024 на суму 1 362 790,83 грн.

Вказані претензії ТОВ «Фармінко норд» залишено без відповіді та задоволення.

З огляду на те, що претензії ТОВ «Фармінко норд» залишено без задоволення, а нараховані штрафні санкції не сплачено, ДП МОУ «Держаний оператор тилу» реалізувало своє право на притримання грошових коштів, які підлягали сплаті ТОВ «Фармінко норд», на суму несплачених штрафних санкцій, що узгоджується з умовами підпункту 8.4.1. пункту 8.4. державних контрактів № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 та підпункту 8.4.1., 8.4.2. пункту 8.4. державного контракту № 212/05-24-РМ від 28.05.2024.

При цьому, за висновком суду, відповідач за первісним позовом мав право притримати оплату за державними контрактами на суму 97 021 082,17 грн., з них: 86 743 644,59 грн. пеня та 10 277 437,58 грн. штраф, тоді як обставин правомірності притримання оплати за державними контрактами на суму 1 178 186,34 грн. судом не встановлено.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що первісні позовні вимог підлягають частковому задоволенню про стягнення 1 178 186,34 грн заборгованості за поставлений товар за спірними договорами.

За встановлених обставин, намагання ДП МОУ «Держаний оператор тилу» притримати оплату за державними контрактами до моменту оплати постачальником штрафних санкцій (пені/штрафу) в добровільному порядку та одночасно стягнути в судовому порядку пеню та штраф за порушення строків поставки товару суперечить положенням статті 61 Конституції України, оскільки ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з ТОВ «Фармінко норд» на користь ДП МОУ «Держаний оператор тилу» штрафних санкцій за порушення строків поставки товару за державними контрактами № 149/04-24-РМ, № 152/04-24-РМ, № 153/04-24-РМ, № 154/04-24-РМ від 23.04.2024 та № 212/05-24-РМ від 28.05.2024.

В частині зустрічних позовних вимог про стягнення з ТОВ «Фармінко норд» на користь ДП МОУ «Держаний оператор тилу» пені в розмірі 6 246 137,97 грн. за період з 01.07.2024 по 24.10.2024 та штрафу в розмірі 808 459,58 грн. за порушення строків поставки товару за державним контрактом № 150/04-24-РМ від 23.04.2024 суд зазначає наступне.

23.04.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фармінко норд», як постачальником, та Державним підприємством Міністерства оборони України Державний оператор тилу, як замовником, укладено державний контракт (договір) про закупівлю № 150/04-24-РМ, відповідно до п. 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити замовнику костюм маскувальний зимовий, ТИП 2 (35810000-5: Індивідуальне обмундирування) (товар), найменування, перелік, характеристики, обсяг, код згідно з національним класифікатором ДК яких визначені в специфікації (додаток № 1) (номер оголошення про проведення закупівлі, присвоєний електронною системою закупівель ID: UA-2024-03-21-011600-а), а замовник прийняти та оплатити товар в порядку та на умовах, визначених цим договором.

До державного контракту № 150/04-24-РМ від 23.04.2024 підписано специфікацію, відповідно до якої поставці підлягав товар в кількості 10 000 штук на загальну суму 11 999 400,00 грн. у строк до 30.06.2024.

На виконання умов державного контракту № 150/04-24-РМ від 23.04.2024 постачальником поставлено, а замовником прийнято товар, що підтверджується: актом № 266 приймання товару від 04.10.2024 на суму 239 988,00 грн., актом № 276 приймання товару від 12.10.2024 на суму 6 179 691,00 грн., акт № 276 приймання товару від 24.10.2024 на суму 5 129 743,50 грн.

Отже, матеріалами справи підтверджується прострочення постачальником строку поставки товару за державним контрактом № 150/04-24-РМ від 23.04.2024.

Тоді як, факт прострочення виконання зобов`язань з поставки товару ТОВ «Фармінко норд» не заперечується.

Відповідно до п. 8.2. державного контракту № 150/04-24-РМ від 23.04.2024 у разі порушення строку поставки, непередачу (несвоєчасну передачу, повернення з підстав, встановлених цим договором) товару, постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,5 (нуль цілих п`ять десятих) відсотка від ціни товару, строк поставки якого порушено, за кожний день прострочення або ціни не переданого (несвоєчасно переданого, повернутого) товару, за кожний день затримки передачі. Пеня нараховується протягом строку порушення виконання зобов`язань за договором за кожен повний день прострочення виконання таких зобов`язань. За порушення строку поставки товару понад 30 (тридцять) календарних днів додатково сплачується штраф у розмірі 7 (сім) відсотків від ціни товару, строк поставки якого порушено. при цьому, відібрані зразки партії товару для проведення лабораторних випробувань не вважаються непоставленими (неприйнятими).

В пп. 8.4.1. п. 8.4. державного контракту № 150/04-24-РМ від 23.04.2024 визначено, що у разі застосування пені/штрафу постачальник зобов`язаний сплатити суму пені/штрафу протягом 30 (тридцяти) банківських днів від дати направлення замовником письмового повідомлення постачальнику. Сплата пені/штрафів не звільняє постачальника від виконання умов цього договору. Штраф, пеня за несвоєчасне/неякісне постачання товару нараховується постачальнику за весь період прострочення до моменту належного виконання зобов`язання. У випадках, передбачених пп. 8.2, 8.3 (у т.ч. 8.3.1) цього договору, замовник може зменшити суму оплат постачальнику на суму пені та/або штрафу (пункт 8.4.1 договору № 150).

Здійснивши перевірку розрахунку пені, в межах заявленого ДП МОУ «Держаний оператор тилу» періоду, суд встановив, що він виконаний арифметично вірно, відтак, сума пені, яка підлягає стягненню з ТОВ «Фармінко норд» на користь ДП МОУ «Держаний оператор тилу» за державним контрактом № 150/04-24-РМ від 23.04.2024, становить 6 246 137,67грн.

При перевірці розрахунку штрафу, суд дійшов висновку, що вказане нарахування проведено у відповідності до умов укладеного між сторонами державного контракту та вимог чинного законодавства, а відтак з ТОВ «Фармінко норд» на користь ДП МОУ «Держаний оператор тилу» підлягає стягненню штраф за державним контрактом № 150/04-24-РМ від 23.04.2024 у розмірі 808 459,58 грн.

Відповідно до ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України у разі часткового задоволення первісного і зустрічного позовів про стягнення грошових сум суд проводить зустрічне зарахування таких сум та стягує різницю між ними на користь сторони, якій присуджено більшу грошову суму.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог за первісним та зустрічним позовами, суд першої інстанції на підставі ч. 11 ст. 238 Господарського процесуального кодексу України провів зустрічне зарахування присуджених сум та стягнув між ними різницю з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармінко норд" на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Державний оператор тилу" 5 067 951,33 грн. пені, 808 459,58 грн. штрафу та 46 652,46 грн. судового збору.

Щодо доводів ТОВ «Фармінко норд» про зменшення штрафних санкцій за порушення строків поставки товару на 99% колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Визначені наведеною нормою положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання (відповідач).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір пені саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 551 ЦК, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/3211/16, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20): ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання); причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання; тривалість прострочення виконання; наслідки порушення зобов`язання для кредитора; поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора); поведінку кредитора; майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати); негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника; статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення); майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення штрафних санкцій; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення штрафних санкцій. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи.

Оцінюючи наявні матеріали справи, доводи сторін, колегія суддів дійшла висновку, що при укладанні державних контрактів сторони усвідомлювали, що такі контракти укладаються під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, зокрема, для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів країни в умовах воєнного стану, тому підстави для зменшення розміру штрафних санкцій за наведених ТОВ «Фармінко норд» обставин відсутні.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про законність рішення суду першої інстанції про часткове задоволення первісного та зустрічного позовів.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин недостатніми є доводи скаржника про неповне дослідження судом першої інстанції зібраних у справі доказів, саме тільки посилання скаржника на те, що суд не в повному обсязі дослідив докази та не з`ясував дійсні обставини справи, без належного обґрунтування не можуть ставити під сумнів оскаржуване судове рішення. Натомість зміст апеляційної скарги переконливо свідчить про те, що доводи скаржника зводяться здебільшого до посилань на необхідність переоцінки наявних у справі доказів.

На переконання колегії суддів, зміст оскаржуваного рішення суду першої інстанції свідчить про дослідження наявних у справі доказів та встановлення судом обставин, що входять до предмету доказування у цій справі, а доводи скаржника фактично зводяться до незгоди з обставинами, що були встановлені судом при вирішенні спору, до незгоди з оцінкою доказів у справі, а також до незгоди з висновками суду, які покладені в основу оскаржуваного судового рішення у цій справі.

Незгода скаржника з рішенням суду першої інстанції або з правовою оцінкою та правовими висновками, які містяться в рішенні, не свідчать про його незаконність.

За таких обставин, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених судом фактичних обставин справи та в межах наведених у апеляційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття апеляційного провадження, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги та про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення первісних та зустрічних позовних вимог.

Згідно з частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи скаржника, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармінко норд" слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/16300/24 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фармінко норд" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/16300/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/16300/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи № 910/16300/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 18.12.2025.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров