ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3051/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Діброви Г.І.

суддів: Савицького Я.Ф., Ярош А.І.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, м. Одеса

на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 року, суддя першої інстанції Пінтеліна Т.Г. повний текст складено та підписано 01.10.2025 року.

у справі № 916/3051/25

за позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача: Сливки Віктора Петровича , м. Одеса

про стягнення 27 921 грн 15 коп.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

У серпні 2025 року Департамент комунальної власності Одеської міської ради, м. Одеса звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Сливки Віктора Петровича , м. Одеса, в якій просив суд стягнути з Сливки Віктора Петровича , м. Одеса на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, м. Одеса заборгованість за договором оренди комунального майна міської територіальної громади №558 від 26.02.2018 року у розмірі 8 742 грн 32 коп., пеню у розмірі 19 178 грн 83 коп., та судовий збір в розмірі 3028 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що орендар неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, які визначені у п.2.2., 2.4. договору, а саме, в частині сплати орендної плати вчасно та у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість по орендній платі, яка відповідно до розрахунку заборгованості від 20.05.2025 становить 8 742 грн 32 коп. за період з 01.04.2024 по 30.12.2024, та на підставі п.5.2 договору орендарю нарахована пеня у вищезазначеному розмірі .

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні позовних вимог повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що факт повної неможливості відповідача використовувати майно, що є об`єктом оренди, починаючи з 24.02.2022, встановлено рішеннями Господарського суду Одеської області між тими ж сторонами - Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Сливка Віктором Петровичем щодо виконання договору оренди окремо визначеного майна № 558 від 26.02.2018, а саме, від 14.05.2024 у справі № 916/5722/23, від 07.05.2025 у справі № 916/554/25, обидва рішення набрали законної сили, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради не оскаржувались, ними, зокрема, було встановлено преюдиційні обставини, які виключають можливість застосування до Сливки Віктора Петровича відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України, оскільки позивач не довів того факту, що протягом періоду нарахування неустойки договір було припинено та що відповідач протягом вказаного періоду був зобов`язаний повернути об`єкт оренди.

Тому суд першої інстанції зазначив, що немає підстав для стягнення за цим позовом орендної плати та пені, оскільки договір оренди припинився, а передача майна була здійснена в установленому порядку за актом приймання-передачі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Департамент комунальної власності Одеської міської ради, м. Одеса з рішенням суду першої інстанції не погодився, тому звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просив суд скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 року у справі №916/3051/25 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, м. Одеса у повному обсязі, а також вирішити питання розподілу судових витрат за результатами апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга мотивована порушенням місцевим господарським судом норм матеріального і процесуального права та неповним з`ясуванням всіх обставин справи.

Зокрема, скаржник зазначає про те, що:

відповідно до інформації, наявної з реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Фізична особа-підприємець Сливка В.П. 28.03.2024 припинив свою господарську діяльність;

посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), скаржник зазначає, що у разі припинення суб`єкта підприємницької діяльності-фізичної особи (виключення з відповідного реєстру) її зобов`язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки остання не перестає існувати; фізична особа-підприємець відповідає за її зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном;

виходячи з системного аналізу змісту положень статті 781 Цивільного кодексу України і частини 2 статті 291 Господарського кодексу України відсутні правові підстави ототожнювати такі підстави припинення договору оренди як ліквідація юридичної особи-орендаря та припинення фізичною особою підприємцем (орендарем) своєї підприємницької діяльності, так як чинне цивільне законодавство не передбачає можливості припинення договору оренди в разі ліквідації фізичної особи-підприємця, а натомість уточнює, що договір оренди припиняється у разі смерті фізичної особи - орендаря;

правовідносини за договором оренди від 26.02.2018 № 558 є чинними, окрім того, наявний після припинення підприємницької діяльності у Сливка В.П. обов`язок з оплати орендної плати.

рішенням Господарського суду Одеської області від 07.05.2025 по справі № 916/554/25 відмовлено Департаменту у стягнення неустояйки за прострочення повернення об`єкта оренди в сумі 721 643 грн 65 коп., за період з 29.03.2024 по 30.12.2024;

відповідно до акту приймання-передачі окремо визначеного майна у вигляді майданчиків від 30.12.2024 Сливка В.П. здав, а уповноважена особа Департаменту прийняла окреме визначене майно у вигляді майданчиків, загальною площею 1393,2 кв.м, що розашовані за адресою: м. Одеса, Гідропарк «Лузанівка»;

враховуючи те, що договір оренди від 27.09.2005 є платним договором у розумінні положень Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, та те, що орендоване майно належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси та передається у тимчасове платне користування, отримання коштів від орендаря у вигляді орендної плати здійснюється на виконання умов договору оренди, які є обов`язковими для виконання є правомірними та такими, що відповідають нормам чинного законодавства, зокрема положень Закону України «Про орендну державного та комунального майна» щодо сплати оренди;

на виконання п.2 рішення Одеської міської ради від 29.06.2022 № 969-VIII «Про орендну плату за використання комунального майна територіальної громади м. Одеси період дії воєнного стану» на підставі заяви орендаря (Приватного підприємства «ВЗМОРЬЕ») від 30.05.2022 № 01-14/1149 Департаментом видано наказ від 24.08.2022 № 589 «Про перерахунок орендної плати у період дії воєнного стану» за договором оренди від 31.05.1999 № 154/92 нежитлове приміщення першого поверху, загальною площею 635 +288,6 кв.м, що розташовані за адресою: м. Одеса, пляж «Лузанівка», кафе «Взморье» на підставі якого, орендну плату за договором оренди від 01.06.2015 № 1 встановлено в розмірі 50% розміру орендної плати (з урахуванням ії індексації);

Одеська міська рада своїм рішенням від 29.06.2022 № 969-VIII «Про орендну плату за використання комунального майна територіальної громади м. Одеси період дії воєнного стану» надала всім орендарям комунального майна на території м. Одеса у рівні умови на період дії воєнного стану;

Департаментом на підтвердження позовних вимог надано до суду належні, допустимі та достовірні докази. Однак, всупереч положенням чинного законодавства, суд першої інстанції не надав їм належної правової оцінки та не врахував під час ухвалення рішення від 27.11.2024;

укладаючи договір оренди з Приватним підприємством «ВЗМОРЬЕ», Департамент, насамперед керувався доцільністю та ефективністю використання зазначеним комунальним майном, а також розраховував на кошти у вигляді отримання орендної плати за користування майном, що надходять до місцевого бюджету м. Одеси.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 22 жовтня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Департамента комунальної власності Одеської міської ради на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 року у справі №916/3051/25, вирішено розглянути апеляційну скаргу у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження.

Відповідач своїм правом згідно ч.1 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не скористався, письмовий відзив на апеляційну скаргу не надав, що відповідно до ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України не перешкоджає перегляду оскаржуваного рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Приписи п. 1 ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначають, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму (що станом на момент подання позову у даній справі складає 3028грн. 00 коп.).

В порядку спрощеного провадження за законом підлягають розгляду малозначні справи і в даному випадку єдиним критерієм для такого розгляду є саме ціна позову.

Судова колегія дійшла висновку, що у даному випадку справа №916/3051/25 відповідає ознакам малозначної справи за законом, оскільки ціна позову складає 27 921 грн 15 коп.

Суд апеляційної інстанції, у відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України, переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Переглянувши у порядку письмового провадження оскаржуване рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи та вимоги апеляційної скарги, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права України, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, м. Одеса не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 року у справі № 916/3051/25 є правомірним та таким, що не потребує скасування, виходячи з наступного.

Господарським судом Одеської області та Південно-західним апеляційним господарським судом було встановлено та неоспорено учасниками справи наступні обставини.

Так, як вбачається з матеріалів господарської справи, відповідно до Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17.03.2021р. №137-УІІІ, Департамент є виконавчим органом Одеської міської ради, основними функціями та завданнями якого є реалізація місцевої політики у сфері управління комунальною власністю.

Пунктом 2.4. Положення на Департамент покладені функції, зокрема: здійснення повноважень орендодавця майна комунальної власності територіальної громади міста Одеси, а також контролю за повнотою та своєчасністю внесення орендної плати за договорами оренди цілісних майнових комплексів, нерухомого майна, будівель, приміщень, споруд комунальної форми власності; здійснення претензійно-позовної роботи з питань, пов`язаних з реалізацією повноважень у сфері управління об`єктами комунальної власності; здійснення інших повноважень, передбачених чинним законодавством України, актами державної влади та органів місцевого самоврядування у сфері управління об`єктами комунальної власності територіальної громади м. Одеси.

26 лютого 2018 року між Фізичною особою підприємцем Сливкою Віктором Петровичем (орендар) та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) було укладено договір оренди №558 окремо-визначеного майна, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування об`єкт комунальної власності - окремо визначене майно у вигляді майданчиків, загальною площею 1393,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса. Гідропарк «Лузанівка» (КП «Узберіжжя Одеси»), строком дії до 26.01.2021 (п.1.1, 1.3 договору).

Пунктом 2.2 договору визначено, що за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 18 500 грн. та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності. Розмір орендної плати змінюється у випадках зміни методики 'її розрахунку, цін і тарифів, та в інших випадках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями міської ради, що набрали чинності, в порядку, передбаченому чинним законодавством.(п.2.4, 2.5 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки відповідно до чинного законодавства. Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору.

За несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки термін 1 (один) рік з Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Нарахування пені за прострочку виконання обов`язку припиняється через один рік з дня, коли обов`язок повинен був бути виконаний. У разі невнесення орендарем орендної плати на протязі 3-х місяців з дати закінчення терміну платежу, орендодавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення об`єкта оренди. Також орендодавець має право відмовитись від договору оренди, у разі невикористання орендарем приміщення за його профільним призначенням, невиконання поточного та капітального ремонту, в порядку, передбаченому цим договором та законодавством України. У разі відмови орендодавця від договору оренди, договір є розірваним з моменту одержання орендарем повідомлення орендодавця про відмову від договору.

Додатковим договором №1 про внесення змін до договору оренди окремо визначеного майна №558 від 26.02.2018 року від 04.09.2018 сторони за взаємною згодою сторін домовились внести наступні зміни до договору оренди окремо визначеного майна № 558 від « 26» лютого 2018 у вигляді майданчиків, загальною площею 1393,2 з кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, Гідропарк «Лузанівка», укладеного між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Сливкою Віктором Петровичем (Балансоутримувач: КП «Узбережжя Одеси») та пункт 2.2. розділу 2. «Порядок розрахунків» доповнено наступним абзацом: «З 04.09.2018 розподіл щомісячної суми орендної плати та перерахування її на рахунок бансоутримувача та орендодавця проводиться орендарем у порядку, визначеному рішенням Одеської міської ради про бюджет міста на відповідний бюджетний рік».

22.01.2020 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою -підприємцем Сливка Віктором Петровичем укладено додатковий договір №2 про внесення змін до договору оренди окремо визначеною майна, яким сторони, за взаємною згодою сторін, домовились внести наступні зміни до договору оренди окремо визначеного майна №558 від « 26» лютого 2018 у вигляді майданчиків, загальною площею 1393,2 (одна тисяча триста дев?яноста три дітих і дві десятих) кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, Гідропарк «Лузанівка», укладеного між Департаментом камунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Сливкою Віктором Петровичем, Балансоутримувач: КП «Узбережжя Одеси») (далі за текстом - об?єкт оренди):

1.1. Пункт 1.3. розділу 1 «Предмет договору» доповнено наступним:

«Продовжити термін дії даного договору на 5 років, а саме: з 22 січня 2020 (двадцять другого січня дві тисячі двадцятого) року до 22 січня 2025 (двадцять другого січня дві тисячі двадцять п?ятого) року». Інші умови договору залишаються без змін.

Відповідно до інформації, наявної з Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців га громадських формувань Фізична особа-підприємець Сливка Віктор Петрович 28.03.2024 припинив свою господарську діяльність.

З акту приймання-передачі окремо визначеного майна у вигляді майданчиків, загальною площею 1393,2 кв.м. від 30.12.2024 Сливка Віктор Петрович передав, а уповноважена особа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради прийняла окреме визначене майно у вигляді майданчиків, загальною площею 1393,2 кв.м, що розташовані за адресою: м.Одеса, Гідропарк «Лузанівка». При передачі приміщення комісією встановлено (технічний стан приміщення та наявність майна): технічний стан приміщення-задовільний; майно комунальної власності відсутнє.

Також в матеріалах справи наявні: рішення господарського суду Одеської області від 14 травня 2024 року справа №916/5722/23 яким у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Фізичної особи-підприємця Сливка Віктора Петровича про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 329 953 грн 44 коп., та пені у розмірі 36 076 грн 80 коп. за період з березня 2023 року по грудень 2023 року відмовлено; рішення господарського Одеської області від 07 травня 2025 року справа №916/554/25, яким відмовлено у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення 721 643 грн 65 коп. неустойки за період з 29.03.2014 по 30.12.2024.

Інших належних та допустимих доказів матеріали справи не містять.

Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або відсутність підстав для стягнення з Сливки Віктора Петровича на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради заборгованость за договором оренди комунального майна міської територіальної громади №558 від 26.02.2018 року у розмірі 8 742 грн 32 коп., пені у розмірі 19 178 грн 83 коп. ( за період з 01.04.2024 по 30.12.2024).

Норми права, які регулюють спірні правовідносини, доводи та мотиви відхилення аргументів, викладених скаржником в апеляційній скарзі, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною першою статті 202 Цивільного кодексу України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом пункту 3 частини першої статті 3 (свобода договору як засада цивільного законодавства), пункту 1 частини другої статті 11, частини першої статті 509, частини першої статті 627 Цивільного кодексу України укладення договору із погодженням сторонами його умов, що визначені на розсуд сторін з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, та становлять зміст договору, зобов`язує сторони виконувати зобов`язання за цим договором належним чином відповідно до його умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526, частина перша статті 628, стаття 629 Цивільного кодексу України).

Статтею 759 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до частини першої статті 638 Цивільного кодексу України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Приписами частин першої, третьої, п`ятої, шостої статті 762 Цивільного кодексу України унормовано, що за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

З огляду на те, що спірні правовідносини стосуються оренди комунального майна, то до них підлягають застосуванню положення Закону України «Про оренду державного та комунального майна», який регулює правові, економічні та організаційні відносини, пов`язані з передачею в оренду майна, що перебуває в державній та комунальній власності.

Відповідно до частин першої та четвертої статті 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендар за користування об`єктом оренди вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності.

Отже, за своєю правовою природою відносини найму (оренди) носять оплатний характер.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку .

Згідно із статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вбачається з матеріалів справи та вже було зазначено вище за текстом постанови, 26 лютого 2018 року між Фізичною особою підприємцем Сливкою Віктором Петровичем (орендар) та Департаментом комунальної власності Одеської міської ради (орендодавець) було укладено договір оренди №558 окремо-визначеного майна, згідно з яким орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування об`єкт комунальної власності - окремо визначене майно у вигляді майданчиків загальною площею 1393,2 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса. Гідропарк «Лузанівка» (КП «Узберіжжя Одеси»), строком дії до 26.01.2021 (п.1.1, 1.3 договору).

Пунктом 2.2 договору визначено, що за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 18 500 грн. та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Орендар зобов`язаний вносити орендну плату щомісячно до 15 числа поточного місяця, незалежно від результатів його господарської діяльності. Розмір орендної плати змінюється у випадках зміни методики 'її розрахунку, цін і тарифів, та в інших кладках, передбачених законодавчими актами України та рішеннями міської ради, що набрали чинності, в порядку передбаченому чинним законодавством.(п.2.4, 2.5 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки відповідно до чинного законодавства. Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору.

22.01.2020 між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою-підприємцем Сливкою Віктором Петровичем укладено додатковий договір №2 про внесення змін до договору оренди окремо визначеною майна, яким сторони, за взаємною згодою сторін, домовились внести наступні зміни до договору оренди окремо визначеного майна №558 від « 26» лютого 2018 у вигляді майданчиків, загальною площею 1393,2 (одна тисяча триста дев?яноста три дітих і дві десятих) кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, Гідропарк «Лузанівка», укладеного між департаментом камунальної власності Одеської міської ради та фізичною особою - підприємцем Сливкою Віктором Петровичем Балансоутримувач: КП «Узбережжя Одеси») (далі за текстом - об??єкт оренди):

1.1. Пункт 1.3. розділу 1 «Предмет договору» доповнено наступним:

«Продовжити термін дії даного договору на 5 років, а саме: з 22 січня 2020 (двадцять другого січня дві тисячі двадцятого) року до 22 січня 2025 (двадцять другого січня дві тисячі двадцять п?ятого) року». Інші умови договору залишаються без змін.

Відповідно до інформації, наявної з Реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців га громадських формувань Фізична особа-підприємець Сливка Віктор Петрович 28.03.2024 припинив свою господарську діяльність.

З акту приймання-передачі окремо визначеного майна у вигляді майданчиків, загальною площею 1393,2 кв.м. від 30.12.2024, Сливка Віктор Петрович передав, а уповноважена особа Департаменту комунальної власності Одеської міської ради прийняла окреме визначене майно у вигляді майданчиків, загальною площею 1393,2 кв.м, що розташовані за адресою: м.Одеса, Гідропарк «Лузанівка». При передачі приміщення комісією встановлено (технічний стан приміщення та наявність майна): технічний стан приміщення-задовільний; майно комунальної власності відсутнє.

Також в матеріалах справи наявні рішення господарського суду Одеської області від 14 травня 2024 року справа №916/5722/23 яким у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Фізичної особи-підприємця Сливка Віктора Петровича про стягнення заборгованості з орендної плати у розмірі 329 953 грн 44 коп., та пені у розмірі 36 076 грн 80 коп. за період з березня 2023 року по грудень 2023 року; рішення господарського суду Одеської області від 07 травня 2025 року справа №916/554/25 яким відмовлено у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення 721 643 грн 65 коп., неустойки за період з 29.03.2014 по 30.12.2024.

За розрахунком Департаменту комунальної власності заборгованість ФОП Сливка В.П. з орендної плати за договором оренди №558 становить 8 742 грн 32 коп. за період з 01.04.2024 по 30.12.2024.

Також відповідачу нарахована пеня за несвоєчасне внесення орендної плати, яка відповідно до розрахунку заборгованості від 20.05.2025 року становить 19 178 грн 83 коп.

Фактично між сторонами існує спір щодо правомірності нарахування орендної плати у період з 01.04.2024 по 30.12.2024 і тому апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції про відмову у її стягненні та стягненні пені, з цього привиду колегія суддів зазначає таке.

Частиною 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Законодавчі вимоги щодо застосування преюдиції у господарському процесі передбачені ч. 4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ.

Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, адже їх істину вже встановлено у рішенні чи вироку, і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Вказану правову позицію висловлено Верховним Судом у постанові від 23.05.2018 по справі №910/9823/17, від 15.10.2025 року по справі №911/1436/24.

Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.

Так, рішенням Господарського суду Одеської області від 14.05.2024 по справі № 916/5722/23 було відмовлено у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Фізичної особи - підприємця Сливки Віктора Петровича про стягнення заборгованості з орендної плати за договором № 558 від 26.02.2018 у розмірі 329 953 грн 44 коп. та пені у розмірі 36 076 грн 80 коп., а також встановлено ряд обставин, які не потребують додаткового доказування, а саме, у рішенні зазначено, що: «на підтвердження обставини неможливості користування орендованим майном відповідач послався на лист КП «Узберіжжя Одеси» № 01-11/300 від 22.07.2022р., яким було повідомлено, що відповідно до спільного наказу № 9 Одеської обласної військової адміністрації та Військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2022р. «Про заборону перебування осіб на пляжних зонах у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області» на час дії воєнного стану до його скасування/припинення або видачі окремого наказу заборонено перебування осіб, окрім тих, виконують військові/спеціальні завдання, на пляжних зонах у межах прибережної захисної смуги Чорного моря та території Одеської області. Доступ до території пляжу «Лузанівка» (від трамвайної колії по вул.Миколаївська дорога, межею парку «Лузанівка», Центральної алеї до урізу моря) повністю обмежений військовими у зв`язку з використанням зазначеної території, господарських споруд на ній для розміщення Збройних сил України та оборони міста від російських загарбників. У зв`язку з обмеженим доступом до території пляжу «Лузанівка», у суб`єктів господарювання відсутня можливість організовувати господарську (комерційну) діяльність у відповідності до наказу № 9 від 21.05.2022. Крім того, додатком до листа КП «Узберіжжя Одеси» № 01-11/300 від 22.07.2022р. була копія листа ІНФОРМАЦІЯ_1 № 57 від 25.06.2022р. з роз`ясненням щодо неможливості здійснення суб`єктами господарювання комерційної діяльності на території пляжа « Лузанівка ». Таким чином, доступ на територію Гідропарку «Лузанівка» (КП «Узберіжжя Одеси») було припинено фактично з початку бойових дій, не тільки для відвідувачів, а і для суб`єктів господарювання , які здійснювали на цій території свою господарську діяльність, зокрема, на орендованих об`єктах. Враховуючи введення на території України Указом президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. воєнного стану, термін дії якого продовжено і по цей час, спільний наказ № 9 Одеської обласної військової адміністрації та Військової частини НОМЕР_1 від 21.05.2022р. «Про заборону перебування осіб на пляжних зонах у межах прибережної захисної смуги Чорного моря на території Одеської області» на час дії воєнного стану до його скасування/припинення або видачі окремого наказу є обов`язковим до виконання, що свідчить про об`єктивну неможливість ФОП Сливка В.П. використовувати об`єкт оренди з незалежних від нього причин. Суд вважає за необхідне також зауважити, що ФОП Сливка В.П. неодноразово звертався до Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з заявами про звільнення від сплати орендної плати у зв`язку із обставинами, які унеможливлюють користування об`єктом оренди, але відповідного наказу позивачем прийнято не було.

Враховуючи все викладене вище, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про стягнення з ФОП Сливка В.П. заборгованості з орендної плати у розмірі 329 953 грн 44 коп., яка нарахована позивачем за період з березня 2023р. по грудень 2023.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.05.2025 року по справі № 916/554/25 відмовлено у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до Фізичної особи - підприємця Сливки Віктора Петровича про стягнення 721 643 грн 65 коп. неустойки, нарахованої в порядку ч. 2 ст. 785 Цивільного кодексу України, за період з 29.03.2024 по 30.12.2024, у зв`язку з простроченням повернення об`єкта оренди за договором оренди окремо визначеного майна № 558 від 26.02.2018, а також встановлено ряд обставин, які не потребують додаткового доказування, а саме, у рішенні зазначено таке: «Отже, зміст п. 7.11. Договору не дає підстав виснувати, що дія Договору припинилася у зв`язку з втратою Сливки Віктора Петровича статусу Фізичної особи підприємця, наслідком чого є те, що правовідносини оренди між сторонами за Договором № 553 від 26.02.2018 продовжилися. За таких обставин, договір оренди окремо визначеного майна № 558 від 26.02.2018 не припинився 28.03.2024 одночасно з втратою Сливки Віктора Петровича статусу Фізичної особи-підприємця. Докази припинення договору з інших підстав також відсутні у матеріалах справи. Відтак, в період з 29.03.2024 по 30.12.2024, за який департамент нарахував неустойку, договір був чинним, адже згідно з Додатковим договором № 2 від 22.01.2020 термін дії Договору було продовжено до 22.01.2025. При цьому, як свідчать матеріали справи, об`єкт оренди було повернуто позивачу за Актом приймання-передачі від 30.12.2024, який підписано сторонами та балансоутримувачем без зауважень. Таким чином, встановлені судом обставини справи виключають можливість застосування до Сливки Віктора Петровича відповідальності у вигляді неустойки в порядку частини другої статті 785 Цивільного кодексу України, оскільки позивач не довів того факту, що протягом періоду нарахування неустойки договір було припинено та що відповідач протягом вказаного періоду був зобов`язаний повернути об`єкт оренди».

30.12.2024, в межах 15-ти денного строку, між Департаментом та Сливкою В.П. було підписано акт приймання-передачі окремо визначеного майна у вигляді майданчиків загальною площею 1393,2 кв.м., розташованих у м. Одеса, Гідропарк «Лузанівка».

Факт повної неможливості відповідача використовувати майно, що є об"єктом оренди, починаючи з 24.02.2022, встановлено рішеннями Господарського суду Одеської області між тими ж сторонами - Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Фізичною особою - підприємцем Сливкою Віктором Петровичем, щодо виконання договору оренди окремо визначеного майна № 558 від 26.02.2018 - від 14.05.2024 у справі № 916/5722/23; від 07.05.2025р. у справі № 916/554/25, обидва рішення набрали законної сили, Департаментом комунальної власності Одеської міської ради не оскаржувались.

Департамент у позовній заяві посилається на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), відповідно до якої припинення підприємницької діяльності фізичної особи (виключення її з Єдиного державного реєстру) не тягне за собою припинення зобов`язань за укладеними договорами, а така особа продовжує відповідати за ними усім належним їй майном.

Разом із тим, зазначена правова позиція стосується збереження цивільно-правових зобов`язань фізичної особи як боржника та не вирішує питання можливості подальшого виконання договору, укладеного саме з Фізичною особою-підприємцем для здійснення підприємницької діяльності, у разі припинення такого спеціального правового статусу.

Колегія суддів зазначає, що умовами договору оренди не передбачено припинення його дії у зв`язку з припиненням статусу фізичної особи-підприємця орендаря. Водночас договір оренди було укладено саме з Фізичною особою-підприємцем, а не з фізичною особою як такою, що свідчить про укладення договору з метою використання орендованого майна для здійснення підприємницької діяльності.

Припинення відповідачем статусу Фізичної особи-підприємця свідчить про зміну правового статусу сторони договору та втрату спеціальної цивільної правоздатності, необхідної для використання орендованого майна відповідно до умов договору. За таких обставин балансоутримувач або орган управління майном (орендодавець), будучи обізнаним про припинення підприємницької діяльності орендаря, мав право та обов`язок ініціювати перегляд або розірвання договору в судовому порядку у разі неможливості його подальшого виконання у первісному вигляді.

Однак протягом періоду з березня 2024 року по грудень 2024 року позивач, маючи інформацію про припинення підприємницької діяльності Сливкою В.П., не вжив жодних заходів для припинення чи розірвання договору ані за згодою сторін, ані в судовому порядку, що свідчить про фактичну бездіяльність уповноваженого органу у вирішенні питання правового статусу орендованого майна.

Зважаючи на неможливість подальшого використання орендованого майна за призначенням, 20.12.2024 року Сливка Віктор Петрович звернувся до Департаменту з пропозицією щодо розірвання договору оренди окремо визначеного майна № 558 від 26.02.2018 року у зв`язку з припиненням ним підприємницької діяльності. Така ініціатива відповідача була зумовлена тривалою бездіяльністю орендодавця та свідчить про добросовісну поведінку сторони договору, спрямовану на врегулювання спірних правовідносин відповідно до принципів розумності, справедливості та добросовісності.

Зазначена пропозиція узгоджується з положеннями пункту 7.5 договору оренди, яким передбачена можливість зміни або розірвання договору за погодженням сторін, а також із нормами цивільного законодавства щодо припинення договірних зобов`язань у разі настання обставин, які унеможливлюють подальше виконання договору.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.4 ст.75 Господарського процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В даному випадку судами встановлено неможливість використання об`єкта оренди орендарем і звільнення його від сплати орендної плати в період існування таких підстав за нормами ст.762 Цивільного кодексу України.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з орендної плати 8 742 грн 32 коп. за період з 01.04.2024 по 30.12.2024. та пені за несвоєчасне внесення орендної плати 19 178 грн 83 коп. за невиконання обов`язків по договору оренди окремо визначеного майна № 558 від 26.02.2018 не підлягають задоволенню.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі скаржник посилається, зокрема на те, що договір було укладено з Приватним підприємством «ВЗМОРЬЕ» та Департаментом, а також посилається на договір від 27.09.2005 року, тоді як у даній справі спірні правовідносини виникли з договору, укладеного 26 лютого 2018 року між Фізичною особою - підприємцем Сливкою Віктором Петровичем, що, на думку суду, свідчить про помилкове ототожнення скаржником різних правовідносин та є підставою для відхилення відповідних доводів апеляційної скарги.

Враховуючи наведене вище, судова колегія наголошує, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не знайшли свого відображення під час апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції у даній справі, а фактично зводяться лише до незгоди з висновками місцевого господарського суду, що не є підставою для їх визнання неправомірними.

З урахуванням викладеного колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду погоджується із висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, при цьому доводи апеляційної скарги спростовуються обставинами та мотивами, викладеними у постанові суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення суду, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на зазначене вище, судова колегія вважає, що норми чинного законодавства місцевим господарським судом застосовані правильно, рішення відповідає приписам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи, а мотиви, з яких подана апеляційна скарга, не можуть бути підставою для скасування рішення.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, м. Одеса не потребує задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 року у справі № 916/3051/25 відповідає обставинам справи та вимогам закону і достатніх правових підстав для його скасування немає.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, м. Одеса на рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 року у справі № 916/3051/25 залишити без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 01.10.2025 року у справі № 916/3051/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і не підлягає оскарженню.

Повний текст постанови складено 17.12.2025 року.

Головуючий суддя Г.І. Діброва
Судді Я.Ф. Савицький
А.І. Ярош