ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025м. ДніпроСправа № 904/4487/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Укренергочормет", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українська машинобудівна компанія", м. Дніпро

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 409 008 грн., пені у розмірі 139 018,98 грн., 3% річних у розмірі 35 655,47 грн. та інфляційної складової у розмірі 109 324,27 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Завод "Укренергочормет" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українська машинобудівна компанія" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 409 008 грн., пені у розмірі 139 018,98 грн., 3% річних у розмірі 35 655,47 грн. та інфляційної складової у розмірі 109 324,27 грн.

Ухвалою суду від 21.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/4487/25 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Укренергочормет" (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українська машинобудівна компанія" (надалі - покупець) було укладено договір поставки № 27-09/22 від 27.09.2022 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець - прийняти та оплатити товар, перелік, кількість, ціна і термін поставки якого викладені в специфікаціях, укладених окремо і є невід`ємною частиною даного договору (надалі - специфікації).

Згідно з п. 1.2 договору, загальною сумою договору є вартість товару по всіх специфікаціях, узгоджених та підписаних сторонами.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору між сторонами було підписано специфікації № 1 від 27.09.2022 та № 2 від 27.09.2022 (надалі специфікації).

Позивач вказав, що виконав умови договору, за видатковими накладними № РН-0000013 від 26.10.2022 на суму 265 608 грн. та № РН-0000020 від 24.11.2022 на суму 290 400 грн. поставив відповідачу товар на загальну суму 556 008 грн.

Пунктом 3.1 договору визначено, що протягом 30 календарних днів з моменту поставки покупець здійснює 100% оплату товару, якщо інше не зазначене в специфікаціях до договору.

Позивач наполягає на тому, що, з урахуванням п. 3.1 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, поставленого:

- за видатковою накладною № РН-0000013 від 26.10.2022 на суму 265 608 грн. настав 25.11.2022;

- за видатковою накладною № РН-0000020 від 24.11.2022 на суму 290 400 грн. настав 24.12.2022.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки у повному обсязі. Всього відповідачем було здійснено оплату товару на суму 147 000 грн., що підтверджується виписками по банківському рахунку (том 1 а.с. 19 - 21).

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українська машинобудівна компанія" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Укренергочормет" у розмірі 409 008 грн.

За порушення відповідачем строків виконання грошового зобов`язання, позивачем нараховано до сплати пеню у розмірі 139 018,98 грн., 3% річних у розмірі 35 655,47 грн. та інфляційну складову у розмірі 109 324,27 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач відзиву на позов не надав.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення суми основного боргу за договором поставки № 27-09/22 від 27.09.2022 у розмірі 409 008 грн., пені у розмірі 139 018,98 грн., 3% річних у розмірі 35 655,47 грн. та інфляційної складової у розмірі 109 324,27 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (чи був поставлений позивачем товар, на яку суму; в які строки і якому розмірі поставлений товар мав бути оплачений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи був оплачений відповідачем поставлений товар), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Укренергочормет" (надалі постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українська машинобудівна компанія" (надалі - покупець) було укладено договір поставки № 27-09/22 від 27.09.2022 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до п. 8.3 договору, договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2023, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що постачальник зобов`язується передати у власність, а покупець - прийняти та оплатити товар, перелік, кількість, ціна і термін поставки якого викладені в специфікаціях, укладених окремо і є невід`ємною частиною даного договору (надалі - специфікації).

Згідно з п. 1.2 договору, загальною сумою договору є вартість товару по всіх специфікаціях, узгоджених та підписаних сторонами.

На виконання умов договору між сторонами було підписано специфікації № 1 від 27.09.2022 та № 2 від 27.09.2022 (надалі специфікації).

У специфікаціях сторони погодили найменування, ціну, кількість товару тощо.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, за видатковими накладними № РН-0000013 від 26.10.2022 на суму 265 608 грн. та № РН-0000020 від 24.11.2022 на суму 290 400 грн. поставив відповідачу товар на загальну суму 556 008 грн.

Пунктом 3.1 договору визначено, що протягом 30 календарних днів з моменту поставки покупець здійснює 100% оплату товару, якщо інше не зазначене в специфікаціях до договору.

З урахуванням п. 3.1 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з оплати товару, поставленого:

- за видатковою накладною № РН-0000013 від 26.10.2022 на суму 265 608 грн. настав 25.11.2022;

- за видатковою накладною № РН-0000020 від 24.11.2022 на суму 290 400 грн. настав 26.12.2022.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не оплатив поставлений товар у встановлені строки у повному обсязі. Всього відповідачем було здійснено оплату товару на суму 147 000 грн., що підтверджується виписками по банківському рахунку (том 1 а.с. 19 - 21).

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українська машинобудівна компанія" утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Завод "Укренергочормет" у розмірі 409 008 грн.

А отже, вимоги позивача про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 409 008 грн. є обґрунтованими.

Також, згідно з п. 4.2. договору, у випадку порушення покупцем строків оплати, передбаченої п. 3.1 цього договору, постачальник має право вимагати від покупця виплати пені в розмірі 0,5%, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачуватиметься пеня. При пред`явленні зазначеної вимоги покупець зобов`язаний сплатити пеню протягом 3-х робочих днів.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 4.2. договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 26.11.2022 по 25.06.2023 у розмірі 139 018,98 грн.

Перевіривши розрахунок пені, наданий позивачем, судом було встановлено, що такий розрахунок не відповідає чинному законодавству України. Так, позивачем не було дотримано вимог ч. 5 ст. 254 ЦК України, якою встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

Крім того, позивачем при здійсненні нарахування пені не було враховано вимоги ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, відповідно до яких нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Слід зауважити, що нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано, а не від дня виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання.

За розрахунком суду:

- пеня на суму боргу 265 608 грн. за період з 26.11.2022 по 25.05.2023 становить 65 856,23 грн.;

- пеня на суму боргу 290 400 грн. за період з 27.12.2022 по 25.06.2023 становить 72 003,29 грн.

Всього: 137 859,52 грн.

А отже, вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими у розмірі 137 859,52 грн.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення покупцем строків оплати товару позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 35 655,47 грн. за загальний період з 26.11.2022 по 17.07.2025 та інфляційну складову у розмірі 109 324,27 грн. за загальний період з грудня 2022 року по червень 2025 року.

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству України. Так, позивачем не було дотримано вимог ч. 5 ст. 254 ЦК України, якою встановлено, що якщо останній день строку припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день, що визначений відповідно до закону у місці вчинення певної дії, днем закінчення строку є перший за ним робочий день.

За розрахунком суду, 3% річних на суму боргу 290 400 грн. за період з 27.12.2022 по 20.08.2023 становлять 5 656,83 грн.

Решта розрахунку 3% річних судом не наводиться, оскільки виконана позивачем правильно.

Всього, за розрахунком суду, 3% річних за порушення відповідачем свого грошового зобов`язання за загальний період з 26.11.2022 по 17.07.2025 становлять 35 607,73 грн.

А отже, вимоги позивача про стягнення 3% річних є обґрунтованими у розмірі 35 607,73 грн.

Розрахунок інфляційної складової виконаний позивачем правильно, коректно враховує періоди прострочення та відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача інфляційної складової у розмірі 109 324,27 грн. є обґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться поставки № 27-09/22 від 27.09.2022 (том 1 а.с. 18), актом звіряння взаємних розрахунків (том 1 а.с. 12), видатковими накладними (том 1 а.с. 13 - 14), виписками по рахунку (том 1 а.с. 19 - 21), рахунками - фактурами (том 1 а.с. 22 - 23), специфікаціями № 1 від 27.09.2022, № 2 від 27.09.2022 (том 1 а.с. 27 - 29), претензією (том 1 а.с. 30 - 31).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення суми основної заборгованості у розмірі 409 008 грн., пені у розмірі 137 859,52 грн., 3% річних у розмірі 35 607,73 грн. та інфляційної складової у розмірі 109 324,27 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення 3% річних у розмірі 47,74 грн. та пені у розмірі 1 159,46 грн. - слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання позову слід розподілити пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Українська машинобудівна компанія" (місцезнаходження: 49040, м. Дніпро, вул. Панікахи, буд. 2, ідентифікаційний код: 40521127) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Завод "Укренергочормет" (місцезнаходження: 49017, м. Дніпро, вул. К. Гордієнка, буд. 14; ідентифікаційний код: 38837309) суму основної заборгованості у розмірі 409 008 грн., пеню у розмірі 137 859,52 грн., 3% річних у розмірі 35 607,73 грн., інфляційну складову у розмірі 109324,27 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 8 301,59 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні вимог про стягнення 3% річних у розмірі 47,74 грн. та пені у розмірі 1 159,46 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 17.12.2025.

Суддя М.О. Ніколенко