УХВАЛА

м. Київ

11.12.2025Справа № 910/8307/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Ягічевої Н.І. при секретарі судового засідання Петькун Д.О., розглянувши матеріали заяви Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про відстрочення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справи №910/8307/25, яке було залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БЕСТ-ТЕКСТ»

до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

про стягнення 1 068 787,40 грн

Суддя: Ягічева Н.І.

Представники учасників справи: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "БЕСТ-ТЕКСТ" (далі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва із позовною заявою до Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за договором поставки №1222/24/16-24 від 15.08.2024 року у сумі 1 068 787 грн. 40 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч взятим на себе зобов`язанням за договором поставки №1222/24/16-24 від 15.08.2024 відповідач у визначені договором строки не здійснив оплату поставленого товару, у зв`язку з чим виникла заборгованість.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 позовні вимоги задоволено повністю.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 04.11.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 10.09.2025 у справі № 910/8307/25, залишено без змін.

02.12.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал", в якій заявник просить суд відстрочити виконання рішення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.12.2025 розгляд заяви Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про відстрочку виконання рішення суду призначено на 09.12.2025.

У судовому засіданні 09.12.2025 представник Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" надав пояснення по суті поданої заяви, просив суд її задовольнити та відстрочити виконання рішення суду.

Розглянувши подану Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" заяву та заслухавши пояснення представника сторони, суд дійшов висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Судом встановлено, що в обґрунтування поданої заяви представник посилається на неможливість отримання коректних реквізитів ТОВ "Бест-Текст", що унеможливлює добровільне виконання рішень суду.

Відповідно до частин 1-3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Частиною 4 вказаної статті передбачено, що вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Так, статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 326 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у визначений строк або встановленим господарським судом способом.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Частинами 5 статті 331 ГПК України встановлено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Неможливість з`ясування рахунку стягувача для здійснення перерахунку - не можна вважати безумовними винятковими обставинами, за наявності яких виконання судового рішення можна відстрочити.

Так, згідно з частини 2 статті 218 Господарського кодексу України учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Як зазначено в рішенні Конституційного Суду України № 5-пр/2013 від 26.06.2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

Суд також зазначає, що Приватним акціонерним товариством "Акціонерна компанія "Київводоканал" здійснено добровільно перерахунки на реквізити стягувача, проте вказані кошти було повернуто. Запиту до банку, з метою з`ясування причини повернення коштів на рахунок боржника до суду не надано. Також, заявником долучено лист до стягнувача з проханням надати актуальні банківські реквізити, вказаний лист був залишений без відповіді.

Враховуючи викладене, недостатнім є лише факт відсутності у боржника реквізитів для перерахунку та доводи щодо відсутності його вини у невиконанні зобов`язання, що ускладнює виконання рішення або робить його виконання неможливим.

Отже, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції остаточні судові рішення не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції").

Наведені у заяві аргументи відповідача не підтверджують наявності виняткових обставин у розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України, які б ускладнювали чи робили неможливим своєчасне виконання судового рішення, та які б могли бути підставою для відстрочення його виконання.

Разом із тим, згідно з частиною першою статті 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 цього Кодексу передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Більше того, відповідно до частини першої статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов`язання.

Між позивачем та відповідачем виникли господарські відносини, а приписи Цивільного кодексу України не передбачають привілейованого становища суб`єктів господарювання, у питаннях відповідальності за порушення зобов`язань.

Крім того, заявник посилається на ст. 613 Цивільного кодексу України, де розцінює дії товариства, як прострочення кредитора відповідно до яких останній не вчинив дії задля виконання боржиком своїх обов`язків.

Суд звертає увагу, відповідно до частини 2 статті 617 Цивільного кодексу України передбачено, що порушення зобов`язань контрагентами правопорушника не вважаються обставинами, які є підставою для звільнення боржника від відповідальності за порушення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2018 у справі № 910/15430/16, від 27.04.2018 у справі № 910/313/17 та від 02.05.2018 у справі № 910/3816/16.

За приписами статей 73-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 7 статті 331 ГПК України встановлено, що про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про відстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст. 13, 74, 86, 234-235, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал" про відстрочення виконання рішення суду у справі № 910/8307/25 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення та відповідно до ст.ст.256, 257 Господарського процесуального кодексу України може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її проголошення.

Повний текст складено та підписано 11.12.2025.

Суддя Наталія ЯГІЧЕВА