ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
18.12.2025 Справа № 914/2329/25
За заявою: Сільськогосподарського кооперативу ім. В. Стефаника, с. Ясенів Золочівського району Львівської області,
про ухвалення додаткового рішення
у справі №914/2329/25
за первісним позовом: Сільськогосподарського кооперативу ім. В. Стефаника, с. Ясенів Золочівського району Львівської області,
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин», с-ще Лопатин Шептицького району Львівської області,
про: стягнення заборгованості у розмірі 1 077 865,27 грн
та за зустрічним позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин», с-ще Лопатин Шептицького району Львівської області,
до відповідача: Сільськогосподарського кооперативу ім. В. Стефаника, с. Ясенів Золочівського району Львівської області,
про: стягнення пені в розмірі 782 315,36 грн
Суддя Н.Є. Березяк
Секретар судового засідання Р.Р. Волошин
За участю представників сторін:
від позивача за первісним позовом (відповідача за зустріним позовом): Шпунт М.Б. - представник;
від відповідача за первісним позовом (позивача за зустріним позовом): не з`явився.
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа №914/2329/25 за первісним позовом Сільськогосподарського кооперативу ім. В. Стефаника до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин» про стягнення заборгованості 1 077 865,27 грн та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин» до відповідача за зустрічним позовом - Сільськогосподарського кооперативу ім. В. Стефаника про стягнення пені в розмірі 782 315,36 грн.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 11.12.2025 у справі №914/2329/25 первісні позовні вимоги задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин» на користь Сільськогосподарського кооперативу імені В. Стефаника 803 876,16 грн основного боргу; 80 440,53 грн інфляційного збільшення; 175 469,63 грн штрафних санкцій, 18 078,95 грн три відсотки річних та 16 167,98 грн судового збору; у задоволенні зустрічного позову відмовлено.

На адресу суду 15.12.2025 від позивача за первісним позовом надійшла заява (вх.№5403/25) про ухвалення додаткового рішення у якій він просить суд стягнути з ТзОВ «Спиртовий завод «Лопатин» на користь Сільськогосподарського кооперативу ім. В. Стефаника 110 000,00 грн витрат на правову (правничу) допомогу.

Ухвалою суду від 15.12.2025 судове засідання для вирішення питання про судові витрати у справі №914/2329/25 було призначено на 18.12.2025.

В судове засідання 18.12.2025 представник заявника (позивача за первісним позовом) з`явився, подане клопотання підтримав із підстав наведених в ньому, просив суд про його задоволення та стягнення 110 000,00 грн витрат на правову (правничу) допомогу.

В судове засідання 18.12.2025 представник відповідача за первісним позовом не з`явився, проти задоволення клопотання про стягнення судових витрат заперечив в клопотанні (вх.№33937/25) про зменшення заявлених Представником Позивача судових витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування своїх заперечень зазначає, що заявлений Позивачем за первісним позовом до відшкодування розмір правничих витрат в частині стягнення витрат за послуги від 11.11.2025 року про ознайомлення з відповіддю на заперечення від 18.08.2025 року і 03.09.2025 року ТОВ «Спиртовий завод «Лопатин» та подання додаткових пояснень у справі в кількості 4 годин на суму 20 000 грн, що вказані позивачем в додатковому акті приймання-передачі від 15.12.2025 року, були безпідставно виокремлені в окремі послуги та вимога про стягнення суми витрат за ці послуги в сумі 20 000,00 грн не може бути задоволена судом. Відтак просить суд зменшити заявлений Представником Позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката на суму 20 000,00 грн.

Суд, розглянувши заяву про стягнення судових витрат, оцінивши докази в їх сукупності, встановив наступне:

Як зазначено в ст. 221 Господарського процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 124 ГПК України встановлює, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Позивачем у позовній заяві було заявлено орієнтовний розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 100 000,00 грн, які він поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Відшкодування витрат позивачів та відповідачів, третіх осіб, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

До правової (правничої) допомоги належать надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру тощо.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ст. 30 Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Судом встановлено, що на підтвердження факту надання правничої допомоги та понесення витрат Позивачем на професійну правову допомогу адвоката в сумі 110 000,00 грн ним надано:

Договір про надання правової допомоги від №09/07/25 від 09 липня 2025 року; Акт виконаних робіт №15/12/2025 від 15 грудня 2025 року; платіжна інструкція №444 від 10.07.2025, Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №001265 від 30 листопада 2018 року та Ордер на надання правничої (правової) допомоги серія ВС №1422881 від 11.12.2025.

Згідно пункту 3.1. Договору про надання правової допомоги розмір оплати послуг Виконавця визначатиметься у підписаних сторонами актах виконаних робіт та обраховується із розрахунку 5000,00 грн за кожну годину, затрачену Виконавцем у зв`язку із наданням послуг по даному договору. За підготовку та подання позову про стягнення заборгованості, супровід справи у суді становить 100 000,00 грн. авансовий платіж становить 50 000,00 грн.

Як вбачається із Акту виконаних робіт №15/12/2025 від 15 грудня 2025 року позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 110 000,00 грн, а саме:

09.07.2025 - Попередня консультація- 1 год.

10.07.2025 - Збирання доказів та інших матеріалів необхідних для підготовки та подання позовної заяви, їх копіювання- 4 год.

23.07.2025 - Підготовка позовної заяви, направлення копії цінним листом Відповідачу, направлення позову до господарського суду - 4 год.

21.08.2025, 16.10.2025, 13.11.2025, 11.12.2025 - Участь у судових засіданнях у справі №914/2329/25 - 4 год.

13.08.2025 - Підготовка та подання заперечення па відзив у справі № 914/2329/25 - 2 год.

21.08 2025 - О знайомлення з зустрічним позовом та подання відзиву на зустрічний позов у справі № 914/2329/25 - 3 год.

11.11.2025 - Ознайомлення з відповіддю на заперечення від.18.08.2025,03.09.2025 ТОВ «Спиртовий завод «Лопатин» та подання додаткових пояснень у справі № 914/2329/25 - 4 год.

Всього - 22 год .

Загальна вартість послуг становить 110 000 грн з договору про надання правової допомоги від 09.07.2025 складає 5000 грн. за 1 год.

Оцінюючи зазначені докази в сукупності, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено розмір витрат на професійну правничу допомогу, які він має понести у зв`язку з розглядом даної справи.

В силу приписів ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України, сторона може заявити клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу в разі неспівмірності відповідних витрат. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач за первісним позовом заперечив проти задоволення клопотання про стягнення судових витрат із підстав наведених в запереченнях на клопотання про стягнення судових витрат (вх.№33937/25), в обґрунтування своїх заперечень зазначає, що заявлений Відповідачем до відшкодування розмір правничих витрат в частині стягнення витрат за послуги від 11.11.2025 року про ознайомлення з відповіддю на заперечення від 18.08.2025 року і 03.09.2025 року ТОВ «Спиртовий завод «Лопатин» та подання додаткових пояснень у справі в кількості 4 годин на суму 20 000 грн, що вказані позивачем в додатковому акті приймання-передачі від 15.12.2025 року, були безпідставно виокремлені в окремі послуги та вимога про стягнення суми витрат за ці послуги в сумі 20 000,00 грн не може бути задоволена судом. Відтак просить суд зменшити заявлений Представником Позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката на суму 20 000,00 грн.

Верховний Суд неодноразово, зокрема у постанові Об`єднаної Палати від 02.02.2024 у справі №910/9714/24, зазначав, що чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати суду при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Зокрема, згідно з положеннями ч.4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, в силу приписів наведених вище норм, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Відповідно до положень ч.ч. 5,6 ст. 126 ГПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи зі змісту наведених вище положень ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Тобто, у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу з власної ініціативи. Такий висновок викладений у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Разом з тим, у ч.5 ст. 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Отже, під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у ч.4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково - керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами.

Сукупний аналіз норм процесуального кодексу, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (ст.ст. 126, 129 ГПК України), дає підстави дійти висновку, що вирішення питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною із застосуванням критеріїв визначених у ст. 126 та ч.ч.5-7,9 ст. 129 ГПК України.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладено в пунктах 33- 34, 37 додаткової постанови від 07.07.2021 у справі №910/12876/19, зокрема, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Також, відповідно до усталеної практики Верховного Суду суд, вирішуючи питання про судові витрати та своєчасність подання доказів понесених додаткових витрат на професійну правничу допомогу, повинен враховувати, що: - не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат, а тому, вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 та від 16.11.2022 у справі №922/1964/21); при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі №927/237/20, постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц); суд зобов`язаний оцінити розмір адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 та додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №775/9215/15ц).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі №909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі №922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі №915/237/18).

У постанові Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, у вирішенні заяви сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суд керуючись принципами пропорційності та справедливості, закріпленими у ст.ст. 15 та 2 ГПК України має обов`язок дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

У контексті наведеного вище подані стороною докази на підтвердження її витрат підлягають оцінці як з точки зору відповідності цих дій вимогам законодавства (вимогам статей 123, 124, 126, 129 ГПК України), так і їх спрямованості на забезпечення права сторони (на користь якої ухвалене судове рішення) на відшкодування судових витрат.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Враховуючи викладене, дослідивши матеріали справи, оцінивши складність справи, на думку суду, заявлена до стягнення відповідачем сума витрат на правничу допомогу є неспівмірною із складністю справи, у зв`язку із чим стягненню з позивача підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 90 000,00 грн.

Відтак заява про стягнення судових витрат підлягає до задоволення частково у розмірі 90 000,00 грн, в решті вимог слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 123, 126, 129, 233, 236-240, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Заяву Сільськогосподарського кооперативу ім. В. Стефаника про ухвалення додаткового рішення задоволити частково.

2. Стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин» (Львівська обл., Радехівський р-н, с-ще Лопатин (з), вул. Заводська, 11, ) на користь Сільськогосподарського кооперативу імені В. Стефаника (80661 Львівська обл. Золочівський р-н., с. Ясенів; ) 90 000,00 грн витрат на правову (правничу) допомогу.

3. У задоволенні решти вимог відмовити.

4. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки передбачені розділом ІV Господарським процесуальним кодексом України.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення виготовлено та підписано 18.12.2025.

Суддя Березяк Н.Є.