ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" грудня 2025 р. Справа №909/319/25 (909/577/25)

м. Львів

Західний апеляційний господарський суд у складі:

головуючого судді (доповідача) МАТУЩАКА О. І

суддів СКРИПЧУК О. С.

КРАВЧУК Н. М.

за участю секретаря судового засідання ТЕЛИНЬКО Я.П.

Представники сторін в судове засідання не з`явилися.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" (вх.ЗАГС №01-05/2663/25 від 31.07.2025)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2025 (суддя Рочняк О.В.)

у справі № 909/319/25 (909/577/25)

за позовом Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія" Автомобільні дороги України", м. Івано-Франківськ

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" с. Бистриця, Надвірнянський район, Івано-Франківська область

про стягнення 1 345 438, 97 грн заборгованості

в межах справи №909/319/25

за заявою ініціюючого кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія ТК Групп", м. Київ

про банкрутство Дочірнього підприємства "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК" Автомобільні дороги України", м. Івано-Франківськ

ВСТАНОВИВ:

Суть спору.

У провадженні Господарського суду Івано-Франківської області знаходиться справа про банкрутство ДП "Івано-Франківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України".

Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 06.05.2025 відкрив провадження у справі про банкрутство ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України"; ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів до закінчення провадження у справі; ввів процедуру розпорядження майном боржника та призначив розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бриксу Андрія Олеговича.

12.05.2025 до Господарського суду Івано-Франківської області звернулося ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» в межах справи про банкрутство ДП «Івано-Франківський облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні дороги України» із позовом до ТОВ «ПБС» про стягнення 1 345 438, 97 грн заборгованості, з яких: 324 696 грн - заборгованість за договором №0901-1 від 09.01.2023; 56 607, 88 грн - інфляційні втрати; 195 019, 19 грн - штрафні санкції; 433 314 грн - заборгованість за договором №0901-2 від 09.01.2023; 75 544, 47 грн - інфляційні втрати та 260 257, 43 грн - штрафні санкції.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем договірних зобов`язань, що виникли між сторонами, а саме несплатою вартості виконаних позивачем робіт, у результаті чого утворилася заборгованість у сумі 758 010, 00 грн. У зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань позивачем нараховано відповідачу штрафні санкції та інфляційні втрати.

Господарський суд Івано-Франківської області рішенням від 10.07.2025 у справі №909/319/25 (909/577/25) позов задовольнив частково. Стягнув з ТОВ "ПБС" на користь ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК" Автомобільні дороги України" 1 345 434, 88 грн заборгованості, з яких: 758 009, 42 грн основного боргу, 455 273, 20 грн пені, 132 152,26 грн інфляційних втрат, а також 16 145, 22 грн - судовий збір. В решті позову відмовив.

Суд першої інстанції встановив, що позивач належним чином виконав роботи за договорами підряду № 0901-1 та №0901-2, що підтверджується матеріалами справи; відповідач зобов`язання з оплати виконаних робіт у встановлений договорами строк не виконав та доказів погашення заборгованості суду не надав, чим допустив прострочення грошового зобов`язання.

З урахуванням умов договорів щодо утримання 2% за послуги ген підряду, суд встановив розмір основної заборгованості, а також дійшов висновку про правомірність нарахування пені та інфляційних втрат відповідно до статей 549, 625 ЦК України та положень договорів.

Оскільки відповідач не спростував доводів позивача та не довів відсутність своєї вини у порушенні зобов`язань, позовні вимоги визнано обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню частково.

Узагальнення доводів особи, яка подала апеляційну скаргу та інших учасників справи.

ТОВ "ПБС" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2025 у справі №909/319/25 (909/577/25) та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційній скарзі скаржник покликається на такі обставини:

- відповідно до умов договорів №0901-1 та №0901-2 оплата наданих послуг мала здійснюватися протягом 5 днів з дня підписання актів приймання-передачі, однак подані акти та довідки кб-2в, кб-3 не містять дати їх прийняття виконавцем, що унеможливлює встановлення моменту виникнення обов`язку з оплати та початку прострочення;

- позивач неправильно визначив початкову дату прострочення, через що розрахунок пені та інфляційних втрат є помилковим і завищеним;

- сторони не погодили у договорі умови та розмір пені, а відтак відсутні правові підстави для її стягнення.

З огляду на викладене, скаржник вважає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином обставини, використав неналежні та недопустимі докази, а також неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права.

Позивач 15.09.2025 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Вважає безпідставними доводи скаржника про неправильність розрахунку пені та інфляційних втрат, оскільки акти приймання-передачі послуг не містять дати їх підписання відповідачем, що, на думку відповідача, унеможливлює визначення моменту виникнення обов`язку з оплати. Зазначає, що відповідач у суді першої інстанції не подав жодних заперечень чи доказів на спростування вимог позивача, тому суд обґрунтовано вирішив спір за наявними матеріалами відповідно до принципу змагальності, а висновки щодо моменту прострочення є обґрунтованими.

Доводи скаржника про неправомірність нарахування пені за п. 7.3 договорів вважає необґрунтованими, оскільки несвоєчасна оплата є неналежним виконанням зобов`язання, за яке договорами прямо передбачено пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Зазначена позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду та положеннями статей 549, 625 ЦК України. Отже, рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, апеляційна скарга не містить належних доводів для його скасування чи зміни, а тому не підлягає задоволенню.

04.12.2025 в судове засідання представники сторін не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги. Вказане підтверджується довідками про доставку електронного листа (ухвали суду від 14.11.2025 про призначення справи до розгляду) до електронного кабінету сторін.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи зазначене, а також те, що явка представників учасників у справі в судове засідання не визнавалася обов`язковою, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про розгляд справи за відсутності представників учасників справи.

Фактичні обставини справи.

Місцевим господарським судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 09.01.2023 між ТОВ "ПБС" (виконавець) та ДП "Івано-Франківський облавтодор" ВАТ "ДАК "Автомобільні дороги України" (субвиконавець) укладено договори № 0901-1 та №0901-2.

Відповідно до п. 1.1 договору №0901-1, субвиконавець зобов`язався у порядку та на умовах, визначених цим договором, своїми силами і засобами та/або з залученням субпідрядних організацій надати послуги з експлуатаційного утримання та поточного дрібного ремонту автомобільних доріг загального користування місцевого значення Коломийського району Івано-Франківської області, в обумовлений цим договором термін. Виконавець зобов`язався прийняти надані послуги, згідно із цим договором, та сплатити повну вартість наданих послуг на розрахунковий рахунок субвиконавця.

Згідно з п. 1.1 договору №0901-2, субвиконавець зобов`язався у порядку та на умовах, визначених цим договором, своїми силами і засобами та/або з залученням субпідрядних організацій надати послуги з експлуатаційного утримання та поточного дрібного ремонту автомобільних доріг загального користування місцевого значення Івано-Франківського району Івано-Франківської області, в обумовлений цим договором термін. Виконавець зобов`язався прийняти надані послуги, згідно із цим договором, та сплатити повну вартість наданих послуг на розрахунковий рахунок субвиконавця.

Пунктом 1.2 договорів визначено найменування послуг: будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе, доріг, аеродромів; залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Івано-Франківської області) в межах району.

Вказані договори укладені на виконання договору № 169 від 30.12.2022 на закупівлю послуг "будівництво трубопроводів, ліній зв`язку та електропередач, шосе доріг, аеродромів і залізничних доріг; вирівнювання поверхонь (експлуатаційне утримання автомобільних доріг загального користування місцевого значення Івано-Франківської області)", що укладений між ТОВ "ПБС" та державним підприємством "Дороги Прикарпаття" (п.1.2.4 договорів).

Згідно з п. 2.1 договорів, ціна договору встановлюється згідно із договірною ціною, що є невід`ємною частиною цього договору.

Термін надання послуг - з моменту укладення договору до 31.03.2023 (п. 3.1 договорів).

Відповідно до п. 4.3 договорів, що за підсумками роботи за місяць субвиконавець визначає обсяги та вартість наданих послуг, що підлягають оплаті, готує відповідні документи та подає для підписання виконавцеві. Виконавець підписує надані акти приймання-передачі наданих послуг протягом 5 робочих днів з моменту одержання, або обґрунтовує причини відмови від його підписання протягом 5 днів з дня одержання. Сторони погодили , що у випадку якщо виконавець не направив письмову відмову від писання акту приймання-передачі наданих послуг чи не повернув підписаний акт приймання-передачі наданих послуг протягом 5- ти робочих днів, такий акт приймання-передачі наданих послуг вважається підписаним виконавцем, а послуги за договором наданими в повному обсязі та прийняті виконавцем без заперечень.

Згідно з п. 4.4 договорів, оплата наданих послуг здійснюється протягом 5 днів з дня підписання актів приймання-передачі наданих послуг.

За змістом п. 4.10 договорів, субвиконавець сплачує виконавцеві 2,0 відсотка, у тому числі ПДВ, від вартості наданих ним послуг за послуги генпідряду.

В п. 7.3 договорів передбачено, що за несвоєчасне або неналежне виконання сторонами своїх зобов`язань за договором винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, на який нараховується пеня, від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання за кожний день прострочення. Сторони погодили, що даним договором продовжують строки встановлені законом нарахування пені та звернення до суду за її стягненням до 3 років.

Відповідно до п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з дати його підписання і діє по 31.03.2023, але в будь якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

16.02.2023 сторони підписали додаткові угоди №1 до договорів, в яких погодили термін надання послуг - до 01.04.2023 та продовжили термін дії договору до 01.04.2023.

29.03.2023 сторони підписали додаткові угоди №2 до договорів, в яких погодили термін надання послуг - до 30.06.2023 та продовжили термін дії договору до 30.06.2023.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № кб-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №кб-3), позивач на виконання умов договору № 0901-1 від 09.01.2023 в березні 2023 року виконав роботи на загальну суму 331 322, 00 грн.

Відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт (форма № кб-2в) та довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма №кб-3), позивач на виконання умов договору № 0901-2 від 09.01.2023 в березні 2023 року виконав роботи на загальну суму 442 157, 00 грн.

За порушення строків оплати виконаних робіт за договором №0901-1 від 09.01.2023, позивач нарахував відповідачу 56 607, 88 грн інфляційних втрат та 195 019, 19 грн штрафних санкцій (пені).

За порушення строків оплати виконаних робіт за договором №0901-2 від 09.01.2023, позивач нарахував відповідачу 75 544, 47 грн інфляційних втрат та 260 257, 43 грн штрафних санкцій (пені).

Оцінка суду.

Статтею 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, підставою виникнення зобов`язань є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626, ст. 627, 629 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

Водночас відповідно до ст. 838 ЦК України, підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Генеральний підрядник відповідає перед субпідрядником за невиконання або неналежне виконання замовником своїх обов`язків за договором підряду, а перед замовником - за порушення субпідрядником свого обов`язку.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договорів № 0901-1 та №0901-2 субвиконавець зобов`язався своїми силами і засобами та/або з залученням субпідрядних організацій надати послуги з експлуатаційного утримання та поточного дрібного ремонту автомобільних доріг загального користування місцевого значення Коломийського району Івано-Франківської області, в обумовлений цими договором термін. Виконавець зобов`язався прийняти надані послуги, згідно із цим договором, та сплатити повну вартість наданих послуг на розрахунковий рахунок субвиконавця.

У договорі підряду визначається ціна або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу (ч.ч.1, 3 ст. 843 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 846 ЦК України, строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

За встановлених судом першої інстанції обставин, на виконання умов договору №0901-1 від 09.01.2023 позивач виконав роботи на загальну суму 331 322, 00 грн та на виконання умов договору №0901-2 від 09.01.2023 - на загальну суму 442 157, 00 грн.

В п. 4.10 договорів визначено, субвиконавець сплачує виконавцеві 2,0 відсотка, у тому числі ПДВ, від вартості наданих ним послуг за послуги генпідряду.

З огляду на викладене, вартість виконаних робіт за договором №0901-1 від 09.01.2023 становить 324 695, 56 грн (331 322 грн - 2%), а за договором №0901-2 від 09.01.2023 433 313, 86 грн (442 157 грн - 2%).

За змістом п. 4.4 договорів, оплата наданих послуг здійснюється протягом 5 днів з дня підписання актів приймання-передачі наданих послуг.

Суд апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи відповідача про відсутність визначеного моменту виникнення обов`язку з оплати виконаних робіт, оскільки умовами договорів прямо передбачено строк виконання такого грошового зобов`язання протягом п`яти днів з моменту підписання актів приймання-передачі наданих послуг. При цьому, відсутність у актах виконаних робіт за березень 2023 року дати їх підписання, так само як і відсутність дати підписання у довідках про вартість виконаних будівельних робіт, оформлених у травні 2023 року, не спростовує факту прийняття відповідачем результатів виконаних робіт та не звільняє його від обов`язку здійснити оплату.

З урахуванням змісту пункту 4.4 договорів, фактичних обставин справи та часу оформлення довідок КБ-3, суд першої інстанції обґрунтовано визначив граничний строк оплати виконаних робіт станом на 05.06.2023, а отже, правомірно встановив і момент початку прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання. Такий підхід відповідає принципам розумності, справедливості та добросовісності сторін зобов`язання.

При цьому, суд враховує усталені правові висновки, викладені у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.06.2023 у справі № 914/2355/21, відповідно до якої неналежне документальне оформлення господарської операції первинними документами саме по собі не свідчить про невідповідність таких документів змісту господарської операції, оскільки правові наслідки породжує реальне надання послуг або виконання робіт, а не лише їх документальне оформлення.

Судом встановлено, що долучені акти виконаних робіт за березень 2023 року та довідки про вартість виконаних будівельних робіт є підписаними, а також скріплені печатками обох сторін. Окрім цього, у довідках про вартість виконаних будівельних робіт зазначено, що такі підписано у травні 2023 року.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги усталену господарську практику оформлення первинних облікових документів, відповідно до якої акти виконаних робіт та довідки про вартість виконаних будівельних робіт підписуються сторонами одночасно, а також з огляду на те, що подані довідки містять відомості про їх підписання у травні 2023 року, колегія суддів дійшла висновку, що такі документи були оформлені в один і той самий день. Доказів протилежного відповідачем не надано.

При цьому, навіть за умови, що підписання зазначених актів і довідок відбулося в останній день травня 2023 року, визначений судом першої інстанції момент виникнення прострочення виконання грошового зобов`язання є правильним та таким, що відповідає встановленим фактичним обставинам справи й умовам договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Це право кредитора є способом захисту його майнового інтересу та відшкодування втрат від інфляції. Кредитор може вимагати сплати інфляційних нарахувань навіть за відсутності відповідного положення в договорі.

В силу положень ст. 230 ГК України (чинних на момент виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом першої інстанції) та ст. 549 ЦК України штрафними санкціями (неустойка, штраф, пеня) є грошова сума або майно, які боржник сплачує кредитору у разі порушення зобов`язання. Пенею вважається неустойка, що обчислюється у відсотках від суми простроченого грошового зобов`язання за кожен день.

Згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України (чинного на момент виникнення спірних правовідносин та ухвалення рішення судом першої інстанції) нарахування штрафних санкцій припиняється через шість місяців після строку виконання зобов`язання, цей строк визначає максимальний період нарахування санкцій і не є позовною давністю.

В апеляційній скарзі скаржник покликається на те, що в договорах сторонами не передбачено умов та розміру пені, а відтак відсутні правові підстави для її стягнення. Однак зазначені доводи колегія суддів вважає необгрунтованими з огляду на таке.

Так, у договорах №0901-1 та №0901-2 від 09.01.2023 сторони визначили, що за несвоєчасне або неналежне виконання сторонами своїх зобов`язань за договором винна сторона сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє в період, на який нараховується пеня, від суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання за кожний день прострочення. Сторони погодили, що даним договором продовжують строки встановлені законом нарахування пені та звернення до суду за її стягненням до 3 років (п. 7.3 ).

Проаналізувавши умови договору в сукупності, колегія суддів вважає, що п. 7.3 договорів власне і передбачає відповідальність за несвоєчасне або неналежне виконання сторонами своїх зобов`язань, в тому числі і грошових, оскільки містить в собі поняття «інших зобов`язань». Натомість попередні пункти визначають відповідальність субпідрядника, яка стосується дотримання безпеки дорожнього руху, надання послуг, завдання шкоди тощо.

Відтак суд апеляційної інстанції погоджується із висновками місцевого господарського суду, що п. 7.3 договорів передбачає нарахування пені у разі порушення строків виконання зобов`язань, в тому числі в частині своєчасних розрахунків за виконані роботи та надані послуги.

Таким чином, довід апелянта про відсутність підстав для стягнення пені є безпідставним.

Щодо твердження скаржника про завищення сум компенсаційних виплат колегія суддів зазначає, що судом першої інстанції правильно визначено суму заборгованості, початок виникнення заборгованості, а також обґрунтовано здійснено перерахунок розміру пені та інфляційних втрат, а тому позовні вимоги про стягнення таких у встановленому судом розмірі правомірно задоволено. Отже, твердження апелянта у цій частині є необґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Господарського процесуального кодексу України(надалі-ГПК України), суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі «Проніна проти України» (рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Відповідно ст.ст. 13, 76, 77, 86 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правомірних та обґрунтованих висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Судові витрати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведеного, апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення судового збору за подання апеляційної скарги за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 129, 269-270, 275-276, 281-284 ГПК України,

Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ПБС" залишити без задоволення, а оскаржуване рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 10.07.2025 у справі №909/319/25 (909/577/25) без змін.

2. Судовий збір за розгляд справи у суді апеляційної інстанції залишити за апелянтом.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до Верховного Суду.

Справу повернути до Господарського суду Івано-Франківської області.

Головуючий-суддя О.І. МАТУЩАК

Судді: О.С. СКРИПЧУК

Н.М. КРАВЧУК