ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 Справа № 914/3162/25

Господарський суд Львівської області у складі головуючої судді Зоряни Горецької, при секретарі Зоряні Палюх, розглянувши матеріали справи

за позовом Заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова,

в інтересах держави в особі позивача Львівської міської ради,

до відповідача Обслуговуючого кооперативу «Гаражно будівельний кооператив «Мотогараж»,

про витребування земельної ділянки,

представники сторін:

від прокуратури: не з`явився;

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Заступника керівника Франківської окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі позивача Львівської міської ради до відповідача Обслуговуючого кооперативу «Гаражно будівельний кооператив «Мотогараж» про витребування земельної ділянки.

Ухвалою від 20.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження.

Рух справи відображено у відповідних ухвалах суду та протоколах судових засідань.

09.12.2025 судом ухвалено рішення по справі без проголошення вступної та резолютивної частини.

АРГУМЕНТИ СТОРІН

Позиція прокуратури

Прокурор зазначив, що 11.09.2020 рішенням Рясне-Руської сільської ради №4103 земельну ділянку площею 0,6 га (кад. №:11:015:0017, Львівська обл., м. Львів, на межі з Рясне-Руською сільрадою) передано у власність ОК «ГБК «Мотогараж» для будівництва та обслуговування гаражів. Право приватної власності ОК «ГБК «Мотогараж» на цю земельну ділянку зареєстровано 20.10.2020.

Згідно з планом зонування та Генпланом м. Львова, земельна ділянка (кад. №:11:015:0017) розташована в зоні багатоповерхової житлової забудови та не входить до меж с. Рясне-Руське, тому на неї не розроблялися детальні плани території. Прокуратура вважає, що рішення про передачу ділянки Відповідачу прийняте без встановленої містобудівної можливості, що суперечить ст. 41 ЗКУ.

Прокурор зазначив, що передача спірної ділянки для будівництва гаражів відбулась без плану зонування чи детального плану території, що підтверджує незаконність рішення Рясне-Руської сільради №4103 від 11.09.2020 та набуття Відповідачем права власності з порушенням ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Тому просить витребувати з незаконного володіння Відповідача у комунальну власність Львівської територіальної громади в особі Львівської міської вказану земельну ділянку.

Позиція позивача

В підготовчому засіданні 17.11.2025 позивач підтримав позицію прокуратури.

Позиція відповідача

Відповідач 28.11.2025 через систему «Електронний суд» подав заяву (вх. № 31845/25), в якій позовні вимоги заступника керівника Франківської окружної прокуратури міста Львова у справі № 914/3162/25 визнав повністю.

ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

14.02.2019 Львівською міською радою беручи до уваги ухвали міської ради від 16.11.2017 № 2588 «Про затвердження меморандуму про порозуміння між Львівською міською радою та Рясне-Руською сільською радою» та від 07.12.2017 № 2677 «Про внесення змін до ухвал міської ради від 14.07.2015 № 4968 та від 01.10.2015 № 5143», звернення Рясне-Руської сільської ради Яворівського району від 17.12.2018 № 1132, прийнято ухвалу № 4647 від «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації частини земель міста Львова», згідно з якою затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації частини земель міста Львова орієнтовною площею 209,0 га (території, які межують з Рясне-Руською сільською радою), у тому числі земельної ділянки № 4 площею 3,0713 га (кадастровий номер :11:015:0011), у тому числі площею 0,2623 га у межах червоних ліній вулиці, (код КВЦПЗ 16.00 - землі запасу) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (п.1.3).

Пунктом 3 вказаної ухвали вирішено передати зазначену у пункті зокрема 1.3 цієї ухвали земельну ділянку № 4 площею 3,0713 га (кадастровий номер :11:015:0011) комунальної власності Львівської міської ради до земель державної власності та пунктом 5 - рекомендувати Львівській обласній державній адміністрації розглянути питання прийняття зазначених земельних ділянок у державну власність з подальшою передачею цих земель у комунальну власність територіальної громади Рясне-Руської сільської ради Яворівського району.

Згідно даних Державного реєстру прав на нерухоме майно, 19.03.2019 зареєстровано право комунальної власності Львівської міської ради на земельну ділянку кадастровий номер :11:015:0011.

Розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації від 23.08.2019 №916/0/5-19 «Про прийняття земельних ділянок комунальної власності у державну власність», до земель державної власності із земель комунальної власності Львівської міської ради прийнято зокрема земельну ділянку площею 3,0713 га (кадастровий номер :11:015:0011, КВЦПЗ - 16.00).

Згідно даних Державного реєстру прав на нерухоме майно, 29.11.2019 зареєстровано право державної власності Львівської обласної державної адміністрації на земельну ділянку кадастровий номер :11:015:0011.

Розпорядженням Львівської обласної державної адміністрації від 13.12.2019 №1483/0/5-19 «Про передачу земельних ділянок з державної власності у комунальну власність», передано до земель комунальної власності Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області земельні ділянки державної власності, серед яких зокрема земельна ділянка кадастровий номер :11:015:0011.

Рішенням Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області від 18.12.2019 №3365 «Про прийняття земельних ділянок у комунальну власність» прийнято у комунальну власність зокрема земельну ділянку кадастровий номер :11:015:0011.

19.12.2019 зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку кадастровий номер :11:015:0011.

03.01.2020 Рясне-Руською сільською радою Яворівського району Львівської області прийнято рішення № 3432 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок (при поділі)», яким надано дозвіл зокрема на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки кадастровий номер :11:015:0011 площею 3,0713 га на 6 земельних ділянок.

Рішенням Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області № 3691 від 03.01.2020 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 3,0713 га, на 6 земельних ділянок, зокрема земельну ділянку площею 0,6000 га (кадастровий номер :11:015:0017).

13.05.2020 зареєстровано право комунальної власності Рясне-Руської сільської ради на земельну ділянку кадастровий номер :11:015:0017.

08.09.2020 до Рясне-Руської сільської ради надійшло звернення ОК «ГБК «Мотогараж» про передачу у власність обслуговуючого кооперативу земельну ділянку кадастровий номер :11:015:0017, площею 0,6000 га.

Як вбачається з матеріалів справи, звернення кооперативу, не містять окрім площі жодних ідентифікуючих ознак земельної ділянки, про передачу яких кооператив просить, не містять цілі передачі земельної ділянки - для гаражного будівництва.

11.09.2020 рішенням Рясне-Руської сільської ради Яворівського району Львівської області №4103 земельну ділянку, площею 0,6000 га (кадастровий номер :11:015:0017), Львівська область, м.Львів, (територія, що межує з Рясне-Руською сільською радою) передано у власність Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Мотогараж» для будівництва та обслуговування гаражів (КВЦПЗ 12.04 -для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства) за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, із земель запасу, що не надані у власність або користування громадянам чи іншим юридичним особам.

20.10.2020 зареєстровано право приватної власності ОК «ГБК «Мотогараж» на земельну ділянку кадастровий номер :11:015:0017, що підтверджується також інформацією Відділу №1 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру у Львівській області, наданою листом №0-13-0.91-2876/15-22 від 22.11.2022.

Відповідно до ст. 41 Земельного кодексу України, гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Відтак, гаражно-будівельним кооперативам земельні ділянки для гаражного будівництва можуть передаватись виключно у разі наявності затвердженої містобудівної документації та відповідно встановлення останньою можливості передачі земельної ділянки для будівництва гаражів.

Згідно з інформацією Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування Львівської міської ради, земельна ділянка кадастровий номер :11:015:0017 відповідно до генерального плану міста Львова (основне креслення масштабу 1:10 000), затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 30.09.2010 № 3924, розташована в межах території багатоповерхової житлової забудови (5, 9, 14, 15 поверхів).

Відповідно до плану зонування території Шевченківського району м.Львова, затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 21.05.2015 №4657, за функціональним регламентом (базове зонування) земельна ділянка з кадастровим номером :11:015:0017 розташована в межах функціональної зони Ж - 4 -зони багатоквартирної житлової забудови. Згідно зі схемою зонування за планувальним регламентом плану зонування території Шевченківського району м.Львова вказана земельна ділянка розташована в межах підзони VI - периферійної зони з коефіцієнтом цінності 0.37, та поза межами підзон за санітарно-гігієнічним, інженерно-геологічним, історико-архітектурним та природно-заповідним регламентами.

В межі опрацювання містобудівної документації с. Рясне-Руське земельна ділянка з кадастровим номером :11:015:0017 не входить, оскільки розташована на території міста Львова.

Відтак прокурором у позовній заяві вказано, що, згідно з містобудівною документацією м.Львова, а саме Генпланом м. Львова та планом зонування, територія, на якій розміщена спірна земельна ділянка, відноситься до території багатоповерхової житлової забудови. В межі діючого генплану с.Рясне-Руська Яворівського району Львівської області спірна земельна ділянка не входила, відтак і план зонування та детальний план території розроблені не були. Відтак, рішення про передачу гаражно-будівельному кооперативу земельної ділянки прийнято за відсутності встановлення такої можливості у затвердженій містобудівній документації.

Відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів № 548 від 23.07.2010, для будівництва індивідуальних гаражів та для колективного гаражного будівництва надаються земельні ділянки з кодом КВЦПЗ 02.05 та 02.06 відповідно, що належать до земель категорії - землі житлової та громадської забудови.

Відтак, гаражно-будівельним кооперативам, в порядку ст. 41 Земельного кодексу України, земельні ділянки можуть надаватись лише для гаражного будівництва і лише з цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови.

Водночас, рішенням Рясне-Руської сільської ради № 4103 від 11.09.2020, Відповідачу передано у власність земельну ділянку за категорією земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яким присвоєно код КВЦПЗ 12.04 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, що суперечить вимогам ст. 41 Земельного кодексу України.

Зважаючи на викладене вище, прокурор просить витребувати з незаконного володіння Відповідача у комунальну власність Львівської територіальної громади в особі Львівської міської ради земельну ділянку кадастровий номер :11:015:0017, площею 0,6000 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності / довірчої власності: 38807324.

ОЦІНКА СУДУ

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно з ч. 1 ст. 134 Земельного кодексу України, земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 41 Земельного кодексу України, гаражно-будівельним кооперативам за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування земельні ділянки для гаражного будівництва передаються безоплатно у власність або надаються в оренду у розмірі, який встановлюється відповідно до затвердженої містобудівної документації.

Відтак, гаражно-будівельним кооперативам земельні ділянки для гаражного будівництва можуть передаватись виключно у разі наявності затвердженої містобудівної документації та відповідно встановлення останньою можливості передачі земельної ділянки для будівництва гаражів.

Відповідно до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій. До видів містобудівної документації відносяться: генеральний план населеного пункту, план зонування території, детальний план території. Генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту (ст. 17 вищевказаного Закону). При цьому, план зонування та детальний план території розробляються на основі та уточнюють генеральний план.

Суд зазначає, що спірна земельна ділянка хоча і була передана у власність Рясне-Руської сільської ради, однак це не змінило факт її місцезнаходження в межах території м. Львова, що підтверджується і Генпланом м. Львова, і самою радою в рішенні Рясне-Руської сільської ради № 4103 від 11.09.2020 «Про передачу у власність Обслуговуючому кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Мотогараж» земельної ділянки» і кадастровим номером спірної ділянки, і тим, що первинно вказаною земельною ділянкою розпорядилась саме Львівська міська рада, що ніким оскаржено не було.

Крім того, ч. З ст. 24 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків:

1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи;

2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону;

3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв`язку);

5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів;

6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів.

Судом встановлено, що передача спірної земельної ділянки не могла відбутись за відсутності плану зонування або детального плану території, оскільки дана ділянка передана для будівництва гаражів, тобто для містобудівних потреб.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України, землі України за основним цільовим призначенням, серед іншого, поділяються на такі категорії:

б) землі житлової та громадської забудови;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі (ч. 2 ст. 19 Земельного кодексу України).

Так, ст. 41 Земельного кодексу України, зазначає, що гаражно-будівельним кооперативам земельні ділянки передаються безоплатно у власність або надаються в оренду для гаражного будівництва. Ст. 41 Земельного кодексу України належить до глави 6 «Землі житлової та громадської забудови».

Гаражно-будівельним кооперативам, в порядку ст. 41 Земельного кодексу України, земельні ділянки можуть надаватись лише для гаражного будівництва і лише з цільовим призначенням - землі житлової та громадської забудови.

Водночас, рішенням Рясне-Руської сільської ради № 4103 від 11.09.2020, Відповідачу передано у власність земельну ділянку за категорією земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, яким присвоєно код КВЦПЗ 12.04 - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, що прямо суперечить ст. 41 Земельного кодексу України.

Згідно із ст. 2 Закону України «Про кооперацію», кооператив - юридична особа, утворена фізичними та/або юридичними особами, які добровільно об`єдналися на основі членства для ведення спільної господарської та іншої діяльності з метою задоволення своїх економічних, соціальних та інших потреб на засадах самоврядування.

Як встановлено приписами ст. З Закону України «Про кооперацію», метою кооперації є задоволення економічних, соціальних та інших потреб членів кооперативних організацій на основі поєднання їх особистих та колективних інтересів, поділу між ними ризиків, витрат і доходів, розвитку їх самоорганізації, самоуправління та самоконтролю. Основними завданнями кооперації є: підвищення життєвого рівня членів кооперативів, захист їх майнових інтересів і соціальних прав; створення системи економічної і соціальної самодопомоги населення та суб`єктів господарювання; залучення у виробництво товарів, робіт, послуг, додаткових трудових ресурсів, підвищення трудової і соціальної активності населення; створення і розвиток інфраструктури, необхідної для провадження господарської та іншої діяльності кооперативів з метою зростання матеріального добробуту їх членів та задоволення потреб у товарах і послугах; сприяння сталому розвитку та становленню засад демократичного розвитку суспільства.

За змістом положень ст. 6 Закону України «Про кооперацію» за напрямами діяльності кооперативи можуть бути сільськогосподарськими, житлово-будівельними, садово-городніми, гаражними, торговельно-закупівельними, транспортними, освітніми, туристичними, медичними тощо.

Залежно від завдань та характеру діяльності кооперативи поділяються на такі типи: виробничі, обслуговуючі та споживчі.

Обслуговуючий кооператив - кооператив, який утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Обслуговуючі кооперативи надають послуги іншим особам в обсягах, що не перевищують 20 відсотків загального обороту кооперативу (ст. 2 Закону України «Про кооперацію»).

Виробничі кооперативи провадять господарську діяльність з метою одержання прибутку. Інші кооперативи надають послуги своїм членам, не маючи на меті одержання прибутку (ч. 5 ст. 23 Закону України «Про кооперацію»).

Також, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України «Про кооперацію», кооператив має право відкривати свої філії, відділення, представництва без створення юридичної особи.

Як встановлено судом, юридичну особу - Обслуговуючий кооператив «Гаражно-будівельний кооператив «Мотогараж» зареєстровано 18.02.2020.

Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи Відповідача, засновниками та членами кооперативу є 3 особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 2.1 Статуту обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Мотогараж», метою кооперативу є задоволення потреб його членів та мешканців прилеглих територій шляхом здійснення будівництва гаражів та супутніх споруд для обслуговування автотранспорту та провадження господарської діяльності на збудованих об`єктах.

Крім того, відповідно до п.2.2 Статуту основними видами діяльності ОК «ГБК «Мотогараж», зокрема є:

- будівництво та експлуатація гаражних комплексів;

- будівництво та експлуатація автозаправних станцій, пунктів по ремонту та обслуговуванню автотранспортних засобів, автосервісів;

- капітальне будівництво промислових та громадських споруд, пусконалагоджувальні роботи, постачання устаткування та обладнання;

- будівельна діяльність (вишукувальні та проектні роботи для будівництва, зведення несучих огороджуючих конструкцій, будівництво та монтаж інженерних і транспортних мереж);

- будівництво, обладнання та експлуатація автостоянок сервісного обслуговування автозаправок, доріг;

- будівництво інших будівель та споруд;

- виробництво і реалізація будівельних матеріалів;

- здійснення операцій з нерухомістю, в тому числі оренда, купівля-продаж, обмін житла та нежитлових приміщень;

- посередницькі послуги з купівлі, продажу або надання в оренду нерухомого майна;

- надання в оренду та управління власним або орендованим нерухомим майном;

- організація готелів, кемпінгів, мотелів та інших закладів, призначених для тимчасового громадян чи відпочинку;

- здійснення всіх видів операцій з нерухомим майном.

Відтак, аналізуючи положення установчого документа Відповідача встановлено, що останній не має на меті здійснення виключно гаражного будівництва для забезпечення потреб його членів, а є юридичною особою, створеною з метою отримання прибутку.

Системне тлумачення ст. 41 Земельного кодексу України у поєднанні з іншими положеннями Земельного кодексу України (зокрема ст. 134 Земельного кодексу України - щодо продажу земельних ділянок на конкурентних засадах) дає підстави для висновку про винятковість можливості передання гаражно-будівельним кооперативам земельних ділянок безоплатно у власність.

Тобто таке передання повинно бути обумовлене особливими (виключними) цілями, що випливають зі змісту діяльності гаражно-будівельного кооперативу та кооперативу в цілому - задоволення економічних, соціальних та інших потреб його членів - та конкретного предмету (напрямку) його діяльності.

Отже, якщо мова йде про отримання гаражно-будівельним кооперативом у власність земельних ділянок в порядку ст. 41 Земельного кодексу України, такі ділянки повинні надаватись виключно за наявності дійсної необхідності у задоволенні мінімальних обґрунтованих потреб членів гаражно-будівельного кооперативу у паркомісці (гаражі), та ці ділянки повинні надаватись безоплатно у власність лише з цією метою.

При вирішенні питання щодо передання безоплатно у власність гаражно-будівельного кооперативу земельної ділянки, яку такий кооператив просить передати для гаражного будівництва в порядку ст. 41 Земельного кодексу України, наявність у суб`єкта звернення статусу, що відповідає передбаченим даною статтею положенням (гаражно-будівельний кооператив) не є достатньою підставою для передання безоплатно у власність кооперативу земельної ділянки будь-якого розміру. Натомість, заявник повинен довести та обґрунтувати, а орган, що здійснює розпорядження земельною ділянкою, повинен перевірити наявність чи відсутність тих обставин, що членам гаражно-будівельного кооперативу для задоволення їх мінімальних потреб у забезпеченні місця для зберігання транспортного засобу (гараж) необхідні відповідні (конкретно заявлені) земельні ділянки, тобто документація із землеустрою повинна містити в тому числі, належне обґрунтування (розрахунок) щодо необхідності виділення членам кооперативу земельних ділянок відповідної площі.

Така правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 30. 05.2018 у справі № 910/9373/17.

Схожа правова позиція також визначена в постанові Верховного суду України від 17.06.2014 у справі № 21-195а14, в якій суд зазначив, що даючи дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність ЖБК, в порядку ст. 41 Земельного кодексу України, відповідна рада має враховувати мету створення такого кооперативу, порядок його організації та діяльності відповідно до вимог ЖК та Примірного статуту.

Відповідно до ч. 6 ст. 7 Закону України «Про кооперацію» при створенні кооперативу складається список членів та асоційованих членів кооперативу, який затверджується загальними зборами.

Разом з тим, установчими зборами та п. 1.8.1 Статуту ОК «ГБК «Мотогараж» визначено лише 3 засновників: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , які після державної реєстрації кооперативу автоматично набули статусу його членів.

Водночас, матеріали реєстраційної справи Відповідача не містять списку членів ОК «ГБК «Мотогараж», отже його членами є лише 3 особи - засновники.

При цьому, при визначенні розміру земельної ділянки, необхідної для здійснення гаражного будівництва в розрахунку на 1 члена, ст. 121 Земельного кодексу України, яка закріплює те, що норма безоплатної приватизації землі на 1 особу для будівництва індивідуальних гаражів становить - не більше 0,01 гектара.

Отже, виходячи з кількості членів ОК «ГБК «Мотогараж», кооператив міг би претендувати на отримання земельної ділянки площею не більше 0,03 га.

Окрім цього, варто зауважити, що при набутті у власність спірної земельної ділянки Відповідачем порушено також вимоги ст. 116 ЗК України, відповідно до якої безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду цільового призначення.

Як встановлено судом, проект відведення земельної ділянки кооперативу - відсутній, технічна документація щодо поділу, заява ОК «ГБК «Мотогараж» та рішення Рясне-Руської сільської ради не містять даних щодо необхідності забезпечення 3 членів Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Мотогараж» умовами для зберігання транспортних засобів (їх наявності, кількості тощо), обґрунтувань розміру земельної ділянки, яка була надана на підставі рішення сільради № 4103 від 11.09.2020 площею 0,6000 га (тобто по 0,2000 га для гаражного будівництва на кожного члена кооперативу), а статутні види діяльності кооперативу суперечать цілям задоволення мінімальних потреб членів кооперативу у забезпеченні місця для зберігання транспортного засобу.

Наведене свідчить про порушення ст. ст. 41, 116, 118, 121, 123, 134 Земельного кодексу України при набутті Відповідачем у власність спірної земельної ділянки.

Щодо порушення інтересів держави та наявності підстав для застосування прокурором представницьких повноважень, суд зазначає наступне.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що представництво прокуратурою інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів держави, у випадках, передбачених законом (ч. 1).

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Як роз`яснив Конституційний Суд України в рішенні від 08.04.1999, представництво прокуратурою України інтересів держави в суді є одним із видів представництва в суді. За правовою природою представництво в суді є правовідносинами, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки. Представництво прокурором інтересів держави в суді відрізняється від інших видів представництва рядом специфічних ознак: складом представників та колом суб`єктів, інтереси яких вони представляють, обсягом повноважень, формами їх реалізації.

Щодо обґрунтування правових підстав для представництва інтересів держави, наведених в позовній заяві, необхідно наголосити на тому, що Верховний Суду постанові від 08.02.2019 у справі № 915/20/18 зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до іх компетенції, а також захист і прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загально державного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до іх відання.

При цьому, органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 по справі №469/1044/17 погодила з аргументами прокурора щодо можливості здійснення представництва територіальної громади в особі органу місцевого самоврядування та визнала не обґрунтованими доводи касаційної скарги про те, що прокурор не може представляти інтереси територіальної громади, бо вони не є державними. Конституція України та Закон України «Про прокуратуру» надають прокурору повноваження з представництва не тільки загальнодержавних інтересів, але й локальних інтересів держави.

Виходячи із наведеного, «державним» (суспільним, публічним) інтересом для звернення прокурора до суду із даним позовом є задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні суспільно важливого та соціально значущого питання - володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної форми власності.

Порушення інтересів держави в даному випадку полягає у протиправному, в порушення вимог законодавства, вибутті з комунальної власності земельної ділянки.

Зволікання у зверненні Львівської міської ради до суду із заявою про витребування із чужого незаконного володіння земельної ділянки обмежує як Український народ загалом (стаття 13 Конституції України), так і територіальну громаду м. Львова правомочностей власника земельної ділянки в тому обсязі, який їй дозволяє іі статус як об`єкта комунальної власності. В цьому контексті в сфері вказаних правовідносин важливу роль відіграє конституційне положення про те що, матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, в поєднанні з додержанням засад правового порядку в Україні, відповідно до яких органи державної влади та органи місцевого самоврядування, іх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (статті 14,19 Конституції України).

Отже, правовідносини, пов`язані з витребуванням земельної ділянки з чужого незаконного володіння становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а бездіяльність Львівської міської ради, такому «суспільному», «публічному» інтересу не відповідає.

За таких обставин у даній справі «суспільним», «публічним» інтересом звернення прокурора до суду з вимогою про витребуванням земельної ділянки з чужого незаконного володіння є задоволення суспільної потреби у відновленні правомочностей Львівської міської ради як власника земельної ділянки та захист суспільних інтересів загалом.

Слід зазначити, що у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.11.2004 у справі «Трегубенко проти України» суд категорично ствердив, що «правильне застосування законодавства незаперечно становить суспільний інтерес».

Відтак, у даній справі позивачем слід вважати територіальну громаду міста Львова в особі Львівської міської ради, оскільки відповідно до положень Закону України «Про місцеве самоврядування» первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. В той же час сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від іх імені та в іх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно з правовою позицією, викладеною у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18 сам факт не звернення до суду уповноваженим органом з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства, свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у органів прокуратури виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Так, листом на адресу Львівської міської ради № 14.51/04-14-5684вих-25 від 30.07.2025 Франківська окружна прокуратура м. Львова повідомила про порушення інтересів територіальної громади м. Львова внаслідок протиправного набуття у власність Обслуговуючим кооперативом «Гаражно - будівельний кооператив «Мотогараж» земельної ділянки кадастровий номер :11:015:0017.

Тобто, окружною прокуратурою в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» попередньо повідомлено Львівську міську раду про наявність підстав для представництва інтересів територіальної громади м. Львова та запропоновано відреагувати за наслідками отримання відповідної інформації, яка не була реалізована компетентним (уповноваженим) органом.

У відповідь, Юридичним департаментом Львівської міської ради у листі №2901-вих-121757 від 20.08.2025 надано інформацію про те, що Львівська міська рада позбавлена можливості виступати самостійним позивачем у судових справах із позовними вимогами про витребування земельних ділянок із чужого незаконного володіння, які вибули з власності територіальної громади на підставі рішень Рясне-Руської сільської ради.

Тому, наведене є підставою для звернення прокурора до суду із даним позовом з метою захисту інтересів держави в особі позивача - Львівської міської ради.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Стаття 79 ГПК України визначає, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене та доводи сторін у справі, суд дійшов висновку, що надані прокуратурою докази підтверджують обґрунтованість заявлених позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання юридичною особою до суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з даними Витягу № НВ-025 із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер :11:015:0017 становить 4 433 627,99 грн.

Таким чином, за подання до суду даної позовної заяви, що містить одну позовну вимогу майнового характеру, судовий збір становить 66 504,42 грн.

Відповідно до частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні до суду із позовною заявою, Львівською обласною прокуратурою було сплачено судовий збір в розмірі 53 203,54 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №2622 від 06.10.2025.

Відповідно до ч.1 ст. 130 ГПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи зазначену норму, суд дійшов висновку стягнути з Відповідача на користь Львівської обласної прокуратури витрати по сплаті судового збору в розмірі 26 601,77 грн.

Керуючись статтями 2, 13, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 130, 236-241, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позивні вимоги задовольнити.

2. Витребувати з незаконного володіння Обслуговуючого кооперативу «Гаражно- будівельний кооператив «Мотогараж» (79052, Львівська обл., місто Львів, вулиця Рудненська, будинок 28, ) у комунальну власність Львівської територіальної громади в особі Львівської міської ради (пл. Ринок, 1, м. Львів, 79006, ідентифікаційний код юридичної особи в ) земельну ділянку кадастровий номер :11:015:0017, площею 0,6000 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер запису про право власності / довірчої власності: 38807324.

3. Стягнути з Обслуговуючого кооперативу «Гаражно-будівельний кооператив «Мотогараж» (79052, Львівська обл., місто Львів, вулиця Рудненська, будинок 28, ) на користь Львівської обласної прокуратури судовий збір в розмірі 26 601,77 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 241 ГПК України, та може бути оскаржено до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя Горецька З.В.