ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
15.12.2025р. Справа № 905/169/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.,
при секретарі Кравець А.Є., -
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали
за заявою ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про грошові вимоги до боржника у сумі 669718,89 грн. (вх. № 2720/25 від 24.04.2025), -
розпорядник майна арбітражний керуючий Карауш Ю.В., -
за участю представників: не з`явилися, -
Ухвалою Господарського суду Донецької області від 26.03.2025 у справі № 905/169/25, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 07.05.2025 та постановою Верховного суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 24.09.2025, відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»; введено мораторій на задоволення вимог кредиторів; введено процедуру розпорядження майном строком 170 календарних днів; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну; вирішені інші процедурні питання.
В межах строку, визначеного частиною 1 статті 45 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Трун О.В., подано заяву про грошові вимоги до боржника у сумі 669718,89 грн. (вх. № 2720/25 від 24.04.2025), що складаються з заборгованості по заробітній платі.
На підтвердження вимог надано суду наступні документи: правовстановлюючі документи на представника заявника, паспортні дані ОСОБА_1 , витяг з трудової книжки НОМЕР_2 , довідку форма ОК-5 Пенсійного фонду України про індивідуальні відомості про застраховану особу сформовану засобами автоматичних систем Пенсійного фонду України, виписку АТ КБ «Приватбанк» від 16.10.2024 про рух коштів по картці/рахунку, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2025 по цивільній справі № 199/8608/24 (провадження № 2/199/694/25).
Ухвалою суду від 23.06.2025 прийнято заяву між іншим ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника (вх. № 2720/25 від 24.04.2025) та призначено її до розгляду у попередньому засіданні.
Боржником подано до суду додаткові пояснення у справі щодо заяви про грошові вимоги кредитора (вх. № 6988/25 від 10.11.2025), в яких вказує, зокрема у пункті 129, що ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» визнає заборгованість перед ОСОБА_1 у сумі 669718,89 грн. по заробітній платі.
Попереднє засідання відкладалось та оголошувались перерви з постановлянням відповідних ухвал суду. Згідно ухвали від 08.12.2025 призначено попереднє засідання на 15.12.2025, визнано явку представників сторін не обов`язковою, вирішені інші процедурні питання.
Про дату, час та місце судового засідання учасники справи повідомлені в системі "Електронний суд" та шляхом оприлюднення на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-портала Судова влада України відповідних оголошень.
Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України "Про доступ до судових рішень", що свідчить про наявність додаткової можливості у сторін ознайомитись із судовими рішеннями у даній справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ.
Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч. 1 ст. 202 ГПК України).
Будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, заявник та інші учасники провадження не забезпечили явку у судове засідання своїх представників, що за умовами ч.1 ст. 202 ГПК України не перешкоджає розгляду заяви ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника у цьому попередньому засіданні.
За визначеннями, наведеними у статті 1 КУзПБ, кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство; боржник юридична особа або фізична особа, у том у числі фізична особа-підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав; грошове зобов`язання (борг) грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове д
Згідно ч.2 ст. 47 КУзПБ, у попередньому засіданні господарський суд розглядає всі вимоги кредиторів, що надійшли протягом строку, передбаченого частиною першою статті 45 цього Кодексу, у тому числі щодо яких були заперечення боржника або розпорядника майна. За результатами розгляду вимог окремого кредитора господарський суд постановляє ухвалу про їх визнання чи відхилення (повністю або частково), що не може бути оскаржена окремо від ухвали господарського суду, постановленої за результатами попереднього засідання.
Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України).
Покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18; від 13.09.2022 у справі № 904/6251/20).
Завданням господарського суду є перевірка заявлених до боржника грошових вимог кредиторів, які можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, та/або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору. Господарський суд зобов`язаний перевірити та надати правову оцінку усім вимогам кредиторів до боржника незалежно від факту їх визнання чи відхилення боржником.
Дослідивши подані докази на підтвердження кредиторських вимог та докази на їх спростування, суд зазначає таке.
Судом встановлено і сторонами не оспорюється, що в період з 01.03.2022 по 17.09.2024 ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) працював у ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» прохідником підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті. Згідно наказу підприємства від 17.09.2024 № 315к звільнений за власним бажанням на підставі ч.1 ст. 38 КЗпП України, що підтверджується записами в трудовій книжці НОМЕР_2 заявника.
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2025 по цивільній справі № 199/8608/24 (провадження № 2/199/694/25) позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» про стягнення заборгованості по заробітній платі, задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з березня 2022 року по серпень 2024 року включно в розмірі 367742 (триста шістдесят сім тисяч сімсот сорок дві) грн. 34 коп. (сума визначена після утримання обов`язкових податків та зборів). Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки в загальному розмірі 301976 (триста одна тисяча дев`ятсот сімдесят шість) грн. 55коп. (сума визначена без утримання обов`язкових податків та зборів).

У цьому рішенні районний суд встановив, що позивач ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі ТОВ «Краснолиманське» у період з 01.03.2022 по 17.09.2024, що підтверджується записами у трудовій книжці. 17.09.2024 позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Відповідно до довідки з Пенсійного фонду України щодо даних про нараховану заробітну плату від 28.10.2024, за період з березня 2022 року по серпень 2024 року включно відповідачем нарахована заробітна плата у розмірі 1644816,49 грн. (без утримання обов`язкових платежів та зборів). Згідно з випискою по рахунку ОСОБА_1 за період з 01.03.2022 по 16.10.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю «Краснолиманське» за розрахунком суду перераховано позивачу заробітну плату у розмірі 957500,72 грн. Сума заборгованості по заробітній платі за період березень - грудень 2022 року становить 110356,40 грн., за період січень - грудень 2023 року становить 162224,99 грн., за період січень - серпень 2024 року становить 95160,95 грн. Також у позивача наявні дні невикористаної відпустки у кількості 140 днів та згідно розрахунку позивача, розмір компенсації невикористаної відпустки складає (787296,01: 365 Х 140) = 301976,55 грн.

Суд виходив з того, що оскільки свого обов`язку з оплати праці позивача відповідачем не виконано і спору з приводу розміру заборгованості між сторонами не існує, суд стягнув з ТОВ Краснолиманське на користь позивача заборгованість по заробітній платі за період березень 2022 року - серпень 2024 року включно в розмірі 367742,34 грн. (сума визначена після відрахування ВЗ та ПДФО) та компенсацію невикористаної відпустки в розмірі 301976,55 грн.

За вказаним рішенням суду загальна сума заборгованості, що стягнута з ТОВ «Краснолиманське» на користь ОСОБА_1 , становить 669718,89 грн., (367742,34 грн. - заборгованість по заробітній платі за період березень 2022 року - серпень 2024 року включно + 301976,55 грн. - компенсація невикористаної відпустки).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Як свідчать відомості Єдиного державного реєстру судових рішень офіційного веб-портала Судова влада України, рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2025 по цивільній справі № 199/8608/24 (провадження № 2/199/694/25) сторонами не оскаржувалось, нечинним повністю чи частково у встановленому порядку не визнавалось. Доказів протилежного до матеріалів справи не надано.

Відтак, станом на 15.12.2025 вказане вище судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до частини четвертої статті 75 ГПК України, обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Верховний Суд у постанові від 15.10.2019 у справі № 908/1090/18 зазначив про те, що згідно з частиною 4 статті 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, крім встановлених рішенням третейського суду, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Дійсно, преюдиційність - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Таким чином, обставини, встановлені рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2025 по цивільній справі № 199/8608/24 (провадження № 2/199/694/25), що набрало законної сили, не підлягають доказуванню у справі що розглядається.

Станом на дату судового засідання до матеріалів справи боржником не надано доказів повного чи часткового виконання рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2025 по цивільній справі № 199/8608/24 (провадження № 2/199/694/25), не подано належних доказів відсутності заборгованості перед заявником з виплати заборгованості по заробітній платі у розмірі 669718,89 грн.

Відтак, сукупність поданих сторонами документів свідчить, що кредиторські вимоги заявника відносно боржника підлягають визнанню та внесенню до Реєстру вимог кредиторів відповідно до частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства в сумі 669718,89 грн., як такі, що підтверджені рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору.

Керуючись ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ст. 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд -

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» () в розмірі 669718,89 боргу по заробітній платі.

Ухвала набирає законної сили в день її проголошення (підписання) та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, ч. 2 ст. 47 Кодексу України з процедур банкрутства.

Повна ухвала підписана 15.12.2025.

Суддя Н.В. Величко