ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3331/25
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Принцевської Н.М.;

суддів: Діброви Г.І., Ярош А.І.;

(Південно-західний апеляційний господарський суд, м. Одеса, пр-т Шевченка,29)

розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +"

про ухвалення додаткового рішення

за результатами розгляду апеляційних скарг Одеської міської ради та Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради

на рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2025

по справі №916/3331/25

за позовом Одеської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради

про стягнення 79 939,47 грн,

(суддя першої інстанції: Литвинова В.В., дата та місце ухвалення рішення: 25.09.2025 року, Господарський суд Одеської області, м. Одеса, пр-т Шевченка,29),

Одеська міська рада (далі Позивач) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" (далі - Відповідач) про стягнення штрафу у розмірі 79939,47 грн.

В обґрунтування позову Позивач посилався на неналежне виконання Відповідачем умов Договору оренди землі №1660 від 20.08.2024 в частині своєчасної оплати орендної плати, у зв`язку з чим, Позивачем на підставі п. 4.7. Договору нараховано Відповідачу штраф у розмірі 79939,47 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 25.09.2025 позов задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" штраф за Договором оренди землі №1660 від 20.08.2024 у розмірі 7993,95 грн на користь Одеської міської ради; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" на користь Одеської міської ради витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 2 422,40 грн та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 1514 грн; в решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Одеська міська рада та Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради звернулись до Південно-західного апеляційного господарського суду з апеляційними скаргами.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 апеляційні скарги Одеської міської ради та Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради залишено без задоволення; рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2025 по справі №916/3331/25 залишено без змін.

11.12.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3331/25, у якій Відповідач просить стягнути з Одеської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 10 000 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 12.12.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3331/25 та вирішено здійснити її розгляд у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; запропоновано Одеській міській раді та Департаменту архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради надати письмові пояснення, заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3331/25 у строк до 16.12.2025 року.

16.12.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Одеської міської ради надійшли заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" про ухвалення додаткового рішення у справі №916/3331/25.

У своїй заяві Одеська міська рада заперечує проти задоволення вказаної заяви, оскільки Договір про надання правничої допомоги від 19.08.2025 та детальний опис наданих послуг не містить жодного положення, яке б встановлювало ціну кожної послуги адвоката, порядок їх формування та обсяг доказів, який підтверджує заявлений розмір втрат.

Крім того, Позивач зазначає, що Господарським судом Одеської області розглядались 5 аналогічних справ за позовами Одеської міської ради до ТОВ "Фокус +" про стягнення штрафу за несвоєчасне виконання умов договорів оренди (справи №916/3331/25, №916/3387/25, №916/3373/25, №916/3332/25, №916/3264/25), які на даний час перебувають на розгляді Південно-західного апеляційного господарського суду. У всіх зазначених справах інтереси ТОВ "Фокус +" представляє Адвокатське об`єднання «ТДС ГРУП» в особі керуючого партнера Тарановського Д.С.

Позивач звертає увагу апеляційного господарського суду, що усі п`ять вищезазначених справ є повністю аналогічними, а тому позиція викладена у процесуальних документах представника ТОВ "Фокус +", зокрема у відзиві на апеляційну скаргу, є однаковою у всіх справах зі зміною лише номеру договору оренди та розміру штрафу, який підлягає стягненню.

А отже, на переконання Позивача, підготовка поданих представником Відповідача процесуальних документів не потребувала додаткового комплексного та всестороннього вивчення юридичної природи спірних правовідносин.

Крім того, Позивач звертає увагу, що рішенням Господарського суду Одеської області від 25.09.2025, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 09.12.2025 позовну заяву Одеської міської ради задоволено частково та стягнено з ТОВ "Фокус +" лише 7 993, 95 грн. При цьому, представник Відповідача заявляє до стягнення 10 000 грн витрат за надання професійної правничої допомоги за розгляд справи в суді апеляційної інстанції, що на переконання Відповідача не відповідає критерію розумності та реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

З огляду на наведене, Одеська міська рада просить відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Фокус +" , а у разі відсутності підстав для відмови - зменшити розмір судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Департамент архітектури, містобудування та земельних відносин Одеської міської ради своїм правом на подання відзиву (заперечення) на заяву щодо відшкодування витрат, понесених Товариством з обмеженою відповідальністю "Фокус +" в якості витрат на професійну правничу допомогу не скористалось, що не перешкоджає розгляду заяви.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та заперечення на неї, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, колегія суддів встановила наступне.

Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу.

За приписами статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно положень Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову/апеляційної скарги, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 вказано, що метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості: ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 3 статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Частиною 1 статті 124 Господарського процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Згідно із частинами 1-3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

Ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правничої допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката. Рада адвокатів України затверджує типову форму ордера.

Адвокат зобов`язаний діяти в межах повноважень, наданих йому клієнтом, у тому числі з урахуванням обмежень щодо вчинення окремих процесуальних дій (ч.ч. 1, 2, 4 ст. 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05.07.2012 №5076-VI (далі по тексту - Закон №5076-VI).

Згідно із частиною 1 статті 27 Закону №5076-VI договір про надання правничої допомоги укладається в письмовій формі.

Відповідно до статті 30 Закону №5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 19.08.2025 між Адвокатським об`єднанням «ТДС ГРУП» та ТОВ "Фокус +" було укладено Договір про надання правової допомоги № 388 (далі Договір).

Відповідно до п. 1.1. Договору Клієнт доручає, а Адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором, зокрема щодо представництва інтересів ТОВ "Фокус +" у всіх інстанціях у справі № 916/3331/25 про стягнення штрафу за Договором оренди земельної ділянки, кадастровий номер :50:004:0025, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Ганса Германа (вул. Миколи Гефта, провулок Петренка), 1/7, загальною площею 0,1056 га. від 20.08.2024.

Згідно з п. 5.1. Договору оплата за надання правничої допомоги складає 30 000, 00 грн. (тридцять тисяч гривень 00 копійок) у фіксованому розмірі, які сплачуються Клієнтом не пізніше трьох робочих днів з моменту укладення Договору на розрахунковий рахунок Адвокатського об`єднання, зазначеного у розділі 10 Договору.

Відповідно до п. 5.2. Договору Сторони домовились, що для цілей відшкодування витрат за надання професійної правничої допомоги, оплата за надання професійної правничої допомоги, визначеної у п. 5.1 Договору, розподіляється наступним чином для кожної з інстанцій:

1) Представництво інтересів в суді першої інстанції 15 000 грн;

2) Представництво інтересів в суді апеляційної інстанції 10 000 грн;

3) Представництво інтересів в суді касаційної інстанції 5000 грн.

Відповідно до виписки з банківського рахунку АО «ТДС ГРУП» 19.08.2025 на рахунок Адвокатського об`єднання надійшла оплата від ТОВ "Фокус +" у розмірі 30000 грн як плата за надання правової допомоги за Договором № 388 від 19.08.2025.

09.12.2025 між ТОВ "Фокус +" та АО «ТДС ГРУП» був підписаний Акт приймання-передачі послуг до Договору про надання правової допомоги №388 від 19.08.2025 відповідно до якого надані Адвокатським об`єднанням послуги складаються з ознайомлення та вивчення апеляційних скарг 1 година та написання і подання відзиву 4 години, що загалом становить 5 годин витраченого часу, який оцінюється у 10000 грн.

До заяви також надано детальний опис наданих послуг від 10.12.2025 згідно Договору про надання правової допомоги №388 від 19.08.2025 у якому зазначено про надані Адвокатським об`єднанням послуги: ознайомлення та вивчення апеляційних скарг 1 година; написання і подання відзиву 4 години. Сума (фіксований розмір оплати) 10000 грн.

Колегія суддів зазначає, що для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, об`єднана палата Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі по тексту - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява №19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, саме суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи був їх розмір обґрунтованим.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

В п. 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі N 922/445/19 зазначено, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 ст. 129 ГПК, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. Суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Згідно із частинами 4, 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 15.06.2022 у справі №910/12876/19 зазначила, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, Позивач скористався своїм правом та подав заперечення на заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" про ухвалення додаткового рішення, у яких просить відмовити у задоволенні заяви ТОВ "Фокус +" , а у разі відсутності підстав для відмови - зменшити розмір судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

ЄСПЛ вказав, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі Гімайдуліна і інші проти України та у справі Баришевський проти України від 26.02.2015).

У рішення від 18.02.2022 у справі Чоліч проти Хорватії ЄСПЛ зазначив (п. 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто ЄСПЛ підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

В цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Вказаний правовий висновок викладено у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі №910/12876/19.

Отже, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Аналогічний правовий висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 18.02.2022 у справі №925/1545/20.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що у Акті приймання-передачі послуг до Договору про надання правової допомоги №388 від 19.08.2025 Адвокатським об`єднанням надано послуги, які складаються з ознайомлення та вивчення апеляційних скарг 1 година та написання і подання відзиву 4 години, що загалом становить 5 годин витраченого часу, який оцінюється у 10000 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, адвокат подав відзив на апеляційну скаргу у справі, яка розглядалась у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи, який за своїм змістом не змінює правову позицію Відповідача, викладену ним у відзиві на позовну заяву, тобто підготовка такого відзиву не вимагала від представника Відповідача витрати значного часу.

Отже, колегія суддів, оцінивши подані заявником письмові докази на підтвердження витрат на надання правничої допомоги, беручи до уваги відсутність особливої складності справи, яка переглядалася судом апеляційної інстанції у спрощеному позовному провадженні, а також сталу правову позицію Відповідача, судова колегія вважає, що у даному випадку, відшкодуванню потребують витрати заявника за подання відзиву на апеляційну скаргу у розмірі 500 грн.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що заява сторони про розподіл судових витрат фактично є дією, спрямованою на реалізацію стороною свого права лише на подання доказів щодо витрат, які вже понесені такою стороною. З огляду на це, подання стороною заяви про розподіл судових витрат не може бути ототожнена з витратами на професійну правничу допомогу, які пов`язані з розглядом справи по суті спору. Отже, заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (постанова ОП КГС ВС від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22 щодо відступу від висновку, викладеного в постанові КГС Верховного Суду від 21.10.2022 у справі №910/13595/20).

Відтак, з огляду на розумність, обґрунтованість та співмірність розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, розмір такої допомоги адвоката у сумі 10000 грн є частково обґрунтованим, внаслідок чого колегія суддів дійшла висновку про те, що достатнім, співмірним та обґрунтованим у своїй сукупності буде відшкодування Відповідачу витрат на правничу за перегляд рішення суду першої інстанції в суді апеляційної інстанції у розмірі 500 грн.

Відповідно до частини 4 статті 236 Господарського процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Статтею 244 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно з ч.3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

За результатами розгляду заяви Відповідача про стягнення витрат на професійну допомогу у даній справі суд апеляційної інстанції приймає додаткову постанову.

З урахуванням того, що за прийняття додаткового рішення про розподіл судових витрат судовий збір не сплачується, то розподіл судових (судового збору) у такому випадку не здійснюється.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає частково обґрунтованою заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу допомогу за результатами апеляційного перегляду рішення Господарського суду Одеської області від 25.09.2025 по справі №916/3331/25 та такою, що потребує часткового задоволення в сумі 500 грн.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

2. Стягнути з Одеської міської ради (65026, м. Одеса, площа Думська (Біржова), буд. 1, ідентифікаційний код юридичної особи: 26597691) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" (65065, м. Одеса, вул. Варненська, буд. 10, ідентифікаційний код юридичної особи: 35767907) 500 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції.

3. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фокус +" в іншій частині відмовити.

4. Видачу наказу на виконання даної додаткової постанови доручити Господарському суду Одеської області.

5. Матеріали справи №916/3331/25 повернути до Господарського суду Одеської області.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення згідно ст. 284 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуюча суддя: Н.М. Принцевська

Судді: Г.І. Діброва

А.І. Ярош