РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

18.12.2025Справа № 910/9291/25

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сі Бриз"

про стягнення 86 209,68 грн

Суддя Підченко Ю.О.

Представники сторін:

без виклику.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі також позивач, КП «Київтеплоенерго») звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Сі Бриз" (далі також відповідач, ТОВ "Сі Бриз") про стягнення суми заборгованості теплової енергії в розмірі 68 622,79 грн, інфляційних втрат в розмірі 11 226,55 грн, 3% річних в розмірі 2 670,35 грн, пені в розмірі 3 689,99 грн.

Відповідно до ухвали від 30.07.2025 відкрито провадження у справі № 910/9291/25, вирішено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику учасників справи.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Так, ухвала суду про відкриття була отримана відповідачем, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Окрім того, суд зауважує, що ухвала суду про відкриття провадження у даній справі була офіційно оприлюднена у Єдиному державному реєстрі судових рішень на сайті за посиланням https://reyestr.court.gov.ua, а також знаходяться у вільному доступі в мережі Інтернет на інших відповідних веб-сайтах.

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач у строк, встановлений ч. 1 ст. 251 ГПК України та ухвалою суду про відкриття провадження у даній справі не подав до суду відзиву на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, справа може бути розглянута за наявними у ній документами з урахуванням згаданого вище припису ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва, -

ВСТАНОВИВ:

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 № 1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", КП "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ "Київенерго".

За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 КП "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

Отже, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії здійснює КП «Київтеплоенерго».

25.07.2018 між Комунальний підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (як енергопостачальною організацією) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІ БРИЗ» (як абонентом) було укладено договір № 320354 на постачання теплової енергії у гарячій воді (далі також - договір) предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії у гарячій воді, на умовах, передбачених цим договором.

Договір набуває чинності з дня його підписання та діє до 31.12.2018. Керуючись ст. 631 Цивільного кодексу України, сторони домовились про те, що дія цього договору поширюється на взаємовідносини, які фактично виникли між сторонами з 01.05.2018 року (п. 8.1. Договору).

Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде письмово заявлено однією із Сторін (п. 8.5. договору).

Відповідно до п. 2.2.1 договору постачальник зобов`язався постачати теплову енергію у гарячій воді на потреби: опалення та вентиляції в період опалювального сезону; гарячого водопостачання протягом року; в кількості та в обсягах згідно з Додатком № 1 до цього договору.

Облік споживання абонентом теплової енергії проводиться за приладами обліку (п.5.1 договору).

Відповідно до п. 2 Додатку № 4 до договору абонент до початку розрахункового періоду (місяця) сплачує постачальнику вартість заявленої у договорі кількості теплової енергії на розрахунковий рахунок, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця, або оформлює договір про заставу майна, згідно Закону України «Про заставу», як засіб гарантії сплати спожитої теплової енергії.

Відповідно до п. 5 Додатку № 4 до договору абонент щомісячно з 12 по 15 число самостійно отримує у ЦОК (центр обслуговування клієнтів) за адресою: просп. Повітрофлотський, 58:

- облікову картку фактичного споживання теплової енергії за звітній період;

- акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки Абонент повертає в ЦОК);

- акт виконаних робіт (приймання-передавання товарної продукції).

Згідно п. 2.3.1., 2.3.2. договору абонент зобов`язується своєчасно сплачувати вартість спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатку № 4 до договору.

Спір у справі виник у зв`язку з тим, як стверджує позивач, що він належним чином виконав свої зобов`язання щодо виконання умов договору в період з січня 2024 року по лютий 2024 року. Натомість, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та не оплатив вартість постачання теплової енергії в гарячій воді в результаті чого станом на травень 2025 заборгованість становить 68 622,79 грн.

Відповідач відзив на позов не надав, викладених у позовній заяві обставин не спростував.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Згідно зі статтею 20 Закону України «Про теплопостачання» (далі - Закон) тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії затверджуються органами місцевого самоврядування, крім теплової енергії, що виробляється суб`єктами господарювання, що здійснюють комбіноване виробництво теплової і електричної енергії та/або використовують нетрадиційні та поновлювані джерела енергії, на підставі розрахунків, виконаних теплогенеруючими, теплотранспортуючими та теплопостачальними організаціями за методиками, розробленими центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання.

Отже, за період постачання теплової енергії позивач при здійсненні нарахувань застосовував затверджений тариф на теплову енергію, що підтверджується щомісячним обліковим записом до договору.

Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою КМУ від 03.10.2007 № 1198 (далі - Правила) споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил.

Частиною 6 ст. 19 Закону передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Як вбачається з наявних у справі доказів, факт постачання до об`єкту споживача теплової енергії, а також її обсяг підтверджується: корінцями нарядів на включення та відключення будинку на опалювальний сезон за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 39 та відомостями реєстрації параметрів тепло споживання за вказаною адресою.

Облік споживання теплової енергії в будинку за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 39 здійснюється за особовим рахунком 320354. Обсяг спожитої відповідачем теплової енергії в ГКал., а також щомісячне нарахування по особовому рахунку відображені в Облікових картках споживача за його обліковим записом 320354.

База даних обліку споживачів теплової енергії по особовим рахункам «УНІВАН-ТЕРМАЛ» містить вичерпну інформацію про порядок нарахування за теплову енергію (по показниках теплового лічильника чи розрахунковим способом по навантаженню), кількість днів/годин постачання теплової енергії, обсяг поставленої (спожитої) теплової енергії, тариф на теплову енергію, а також стан розрахунків за спожиту теплову енергію споживачем по його особовому рахунку.

Позивачем сформовано та надано суду наступні електронні докази в паперовому вигляді:

- облікові картки (табуляграми) по особовому рахунку відповідача;

- довідка про нарахування за теплову енергію ТОВ «СІ БРИЗ»;

- розрахунок основного боргу за теплову енергію.

09.05.2025 позивач направив відповідачу вимогу про сплату заборгованості в розмірі 68 622,79 грн, але станом на дату подання позовної заяви борг не сплачено, вимогу не виконано.

Отже, наявність обов`язку відповідача щодо сплати заборгованості у розмірі 68 622,79 грн підтверджується матеріалами справи.

Окрім наведеного розміру заборгованості позивачем заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 2 670,35 грн, інфляційні втрати в розмірі 11 226,55 грн та пеню в розмірі 3 689,99 грн за загальний період нарахування з 01.01.2024 по 31.05.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 Цивільного кодексу України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати, та 3 % річних від простроченої суми.

У кредитора згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України є право вимоги до боржника щодо сплати інфляційних втрат та 3 % річних за період прострочення в оплаті основного боргу.

Здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку інфляційних нарахувань, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат підлягають задоволенню на суму 11 226,55 грн, а розрахунок є арифметично вірним.

Крім того, здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку 3% річних, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних підлягають задоволенню на суму 2 670,35 грн, а розрахунок є арифметично вірним.

Стосовно заявленої до стягнення пені, суд вважає за необхідне наголосити на такому.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (стаття 549 ЦК України).

Відповідно до п. 3.3. договору, споживач сплачує постачальнику пеню в розмірі 0,5% від суми боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) за кожен день, дол. моменту його повного погашення, але не більше суми, обумовленої чинним законодавством України.

Оскільки розмір пені, визначений у розмірі 0,5% від суми загального зобов`язання за кожен день, поглинається розміром пені, визначним подвійною обліковою ставкою НБУ за кожний день прострочення, то пеня в даному випадку підлягає нарахуванню тільки у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожний день прострочення.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, встановив, що сума пені за вказаний позивачем період нарахування та суму боргу становить 3 689,99 грн. Позовні вимоги в частині стягнення пені підлягають задоволенню.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги, або свідчили про відсутність у нього обов`язку сплатити заявлені до стягнення суми, як і не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву.

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до статті 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 73, 74, 75, 76, 77, 86, 129, 231, 232, 233, 237, п. 2 ч. 5 ст. 238, ст. ст. 240, 241, ч. 1 ст. 256, 288 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" задовольнити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СІ БРИЗ» (04070, м. Київ, вул. Спаська, 8-А; ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, м. Київ, площа Івана Франка, 5; ) суму заборгованості теплової енергії в розмірі 68 622,79 грн, інфляційні втрати в розмірі 11 226,55 грн, 3% річних в розмірі 2 670,35 грн, пеню в розмірі 3 689,99 грн та судовий збір в розмірі 3 028,00 грн.

4. Після набрання рішенням законної сили видати відповідний наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили згідно зі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складання та підписання повного тексту рішення: 18.12.2025.

Суддя Ю.О. Підченко