ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" грудня 2025 р. Справа №914/1644/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді І.Ю. Панова

О.С. Скрипчук,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" за вих. № 021025/02 від 03.10.2025 року (вх. № 01-05/2875/25 від 03.10.2025 року)

на рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 року (суддя Т.Я.Рим; повне рішення складено 12.09.2025 року)

у справі № 914/1644/25

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" (надалі ТзОВ "Імекс Макс")

до відповідача: Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: фізичної особи - підприємця Грущенка Іллі Олександровича (надалі ФОП Грущенко І. О.)

про визнання недійсним рішення,

за участю:

від позивача: Родзинський А.А. адвокат (ордер серії АН №1237326 від 08.12.2025 року);

від відповідача: Оленюк С.Л. (самопредставництво юридичної особи);

від третьої особи: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

26.05.2025 року ТзОВ "Імекс Макс" звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України про визнання недійсним рішення.

Позовна заява мотивована тим, що рішення адміністративної колегії Західного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України від 18.03.2025 року №63/17-р/к у справі №63/4-4-34-2024 є незаконним та ґрунтується на висновках, які не відповідають фактичним обставинам справи.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 25.06.2025 року залучено ФОП Грущенка І.О. до участі у справі третьою особою-1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 року у справі №914/1644/25 відмовлено в задоволенні позову.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що ФОП Грущенко І. О. подав до Західного МТВ АМКУ заяву від 23.11.2023 про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції. У заяві зазначено, що ФОП Тітар Т. В., ФОП Сахаров О. Ю, Родзінський А. А. та ТОВ "Імекс Макс" здійснюють рекламу та продаж товару під брендом "Мамо" з позначенням "Сушар", який за призначенням є аналогічним засобу "Сушкар", що виготовляється ним.

За результатами розгляду справи Західне МТВ АМКУ прийняло Рішення від 18.03.2025, яким визнано вчинення ТзОВ "Імекс Макс" порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді неправомірного використання без дозволу (згоди) фізичної особи підприємця Грущенка І. О. позначення "Сушар" у власному комерційному (фірмовому) найменуванні, схожого на позначення "Сушкар" у комерційному (фірмовому) найменуванні фізичної особи підприємця Грущенка І. О., яке фізична особа підприємець Грущенко І. О. раніше почав використовувати в господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю фізичної особи- підприємця Грущенка І.О. За це порушення на ТОВ "Імекс Макс" накладено штраф у розмірі 23 000,00 гривень.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції аргументував, що сукупність встановлених у Рішенні від 18.03.2025 обставин дає підстави для висновку про подібність позначень "Сушкар" і "Сушар", а також про наявність реальної можливості їх змішування у сприйнятті споживачів, дозволу на використання позначення "Сушар" Третя особа Позивачу не надавала і цих обставин позивач не спростував.

З урахуванням вищевказаного, суд визнав обґрунтованими висновки Відповідача щодо наявності в діях Позивача ознак недобросовісної конкуренції, спрямованої на використання репутації іншого учасника ринку та штучне формування у споживача уявлення про походження продукції, відтак відмовив у задоволенні позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає його ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що суд проігнорував доводи та аргументи про те, що позивач раніше ніж третя особа, яка була заявником скарги до органу АМКУ, почав використовувати комерційне найменування «СУШКАР». Вважає, що відповідачу було достеменно відомо, що позивач у 2023 році використовував не тільки як комерційні найменування своєї продукції присипка-дезодорант для ніг та взуття МАМО та СУШАР, але й СУШКАР. Пори це, відповідач не витребував у позивача жодних відомостей про те, чи здійснює відповідач виробництво продукції з комерційним найменуванням «СУШКАР». Стверджує, що позивач почав використовувати комерційне найменування «Сушкар» раніше ніж третя особа, наслідком чого є неможливість неправомірного використання позивачем комерційного найменування без дозволу третьої особи. Просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 року у справі №914/1644/25 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами скаржника. Вважає рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що за результатами розгляду справи №63/4-4-34-2024 про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції прийняло рішення №17, яким, зокрема, визнано, що ТОзВ «Імекс Макс» вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції. передбачене статтею 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції». Стверджує, що рішення №17 містить виклад усіх необхідних елементів відповідно до статті 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції». Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 року у справі №914/1644/25 без змін.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Представник відповідача заперечив проти доводів скаржника з підстав, зазначених у відзиві на апеляційну скаргу.

Третя особа не забезпечила участі представників у судове засідання, про при чини неявки не повідомила.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення третьої особи з датою, часом та місцем розгляду справи, суд встановив таке.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 06.11.2025 року призначено розгляд справи в судовому засіданні на 08.12.2025 року об 11 год 30 хв.

10.11.2025 року суд надіслав ухвалу третій особі на адресу, зазначену в матеріалах справи.

13.11.2025 року вказану ухвалу вручено третій особі, що підтверджується відповідною відміткою АТ «Укрпошта» на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №R07.

Вищенаведеним підтверджується те, що суд вчинив необхідні дії щодо належного повідомлення третьої особи про дату, час та місце розгляду справи №914/1644/25.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника справи, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності третьої особи.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, ФОП Грущенко І. О. подав до Західного МТВ АМКУ заяву від 23.11.2023 року про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції. У заяві зазначено, що ФОП Тітар Т. В., ФОП Сахаров О. Ю, Родзінський А. А. та ТОВ "Імекс Макс" здійснюють рекламу та продаж товару під брендом "Мамо" з позначенням "Сушар", який за призначенням є аналогічним засобу "Сушкар", що виготовляється ним.

За результатами розгляду справи Західне МТВ АМКУ прийняло Рішення від 18.03.2025 року №63/17-р/к у справі №63/4-4-34-2024, яким визнано вчинення ТзОВ "Імекс Макс" порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді неправомірного використання без дозволу (згоди) фізичної особи підприємця Грущенка І.О. позначення "Сушар" у власному комерційному (фірмовому) найменуванні, схожого на позначення "Сушкар" у комерційному (фірмовому) найменуванні фізичної особи підприємця Грущенка І. О., яке фізична особа підприємець Грущенко І.О. раніше почав використовувати в господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю фізичної особи- підприємця Грущенка І.О. За це порушення на ТзОВ "Імекс Макс" накладено штраф у розмірі 23000,00 гривень.

У цьому рішенні Відповідач встановив, що фізична особа підприємець Грущенко І.О. з квітня 2022 року почав здійснювати господарську діяльність, використовуючи позначення "Сушкар" для профілактично-гігієнічного засобу. Про це свідчать видаткові накладні від 04.05.2022 № 204 та від 09.05.2022 № 1176 з реалізації засобу профілактично-гігієнічного "Сушкар". Надалі, 14.06.2022, ним подано заявку на реєстрацію торговельної марки "Сушкар".

Водночас на пакуванні цього засобу було зазначено, що його виготовлення здійснюється ФОП Грущенком І. О. на замовлення ТОВ "НВК Глобус". Сам заявник є засновником, бенефіціаром та керівником цього товариства, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру.

Пізніше, з 15.05.2023 року, ТзОВ "Імекс Макс" розпочало виробництво та реалізацію продукції під позначенням "Сушар" присипки-дезодоранту для ніг та взуття. Реалізація цієї продукції здійснювалась через ТзОВ "Епіцентр К", ФОП Тітар Т. В. та ФОП Сахарова О. Ю., а також через онлайн-магазин " ІНФОРМАЦІЯ_1 ".

Відповідач з`ясував, що власником доменного імені "mamo.com.ua", через який здійснювався продаж продукції "Сушар", є Родзинський А. А., який розміщував у соціальних мережах інформацію, в якій продукція "Сушар" позиціонувалася як альтернатива продукції "Сушкар".

Під час розгляду справи Західним МТВ АМКУ було проведено порівняльний аналіз упаковок обох товарів, у ході якого зафіксовано наявність спільних візуальних елементів, зокрема зображення стопи та подібних словесних позначень.

Крім того, проведено опитування 50 споживачів у містах Львові, Луцьку, Івано-Франківську, Ужгороді та Рівному. За його результатами: 66% опитаних визнали, що позначення "Сушкар" і "Сушар" є настільки схожими, що їх можна сплутати; 37.2.74% вважали, що продукція з цими позначеннями виготовляється одним виробником; 37.3.80% заявили, що могли б придбати товар "Сушар" замість "Сушкар" через сплутування назв.

Зважаючи на це, Відповідач у рішенні від 18.03.2025 року зробив наступні висновки:

- ФОП Грущенко І. О. має пріоритет у використанні позначення "Сушкар", яке застосовує для індивідуалізації своєї продукції з квітня 2022 року, тобто раніше за ТзОВ "Імекс Макс";

- позначення "Сушкар" і "Сушар" схожі за написанням та оформленням упаковок продукції;

- ФОП Грущенко І. О. дозволу ТзОВ "Імекс Макс" на використання позначення "Сушар", схожого на позначення "Сушкар", не надавав;

- опитування підтверджує, що споживачі сприймають позначення як схожі, ототожнюють виробника і можуть придбати "Сушар" замість "Сушкар", що створює ризик змішування господарської діяльності ФОП Грущенка І. О. та ТзОВ "Імекс Макс".

Західне МТВ АМКУ зазначило, що ТзОВ "Імекс Макс", використовуючи напрацьовану репутацію ФОП Грущенка І. О. з відповідними позначеннями, може отримати неправомірні переваги в конкуренції не завдяки власним досягненням, а шляхом використання схожих позначень ФОП Грущенка І. О.

Вказане стало підставою для прийняття органом АМКУ рішення, незгода з яким слугувала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Закон України «Про захист економічної конкуренції» визначає правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності і спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

У статті 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції» зазначено, що економічна конкуренція (конкуренція) - змагання між суб`єктами господарювання з метою здобуття завдяки власним досягненням переваг над іншими суб`єктами господарювання, внаслідок чого споживачі, суб`єкти господарювання мають можливість вибирати між кількома продавцями, покупцями, а окремий суб`єкт господарювання не може визначати умови обороту товарів на ринку.

У відповідності до частини 2 статті 4 Закону України «Про захист економічної конкуренції» суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Закон України «Про захист від недобросовісної конкуренції» визначає правові засади захисту суб`єктів господарювання і споживачів від недобросовісної конкуренції. Закон спрямований на встановлення, розвиток і забезпечення торгових та інших чесних звичаїв ведення конкуренції при здійсненні господарської діяльності в умовах ринкових відносин.

У статті 1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» зазначено, що недобросовісною конкуренцією є будь-які дії у конкуренції, що суперечать торговим та іншим чесним звичаям у господарській діяльності.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» неправомірним є використання імені, комерційного (фірмового) найменування, торговельної марки (знака для товарів і послуг), рекламних матеріалів, оформлення упаковки товарів і періодичних видань, інших позначень без дозволу (згоди) суб`єкта господарювання, який раніше почав використовувати їх або схожі на них позначення у господарській діяльності, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю цього суб`єкта господарювання.

Верховний Суд у постанові від 03.04.2025 року у справі №914/1619/24 зазначив, що за умовами ст. 4 Закону № 236/96-ВР для кваліфікації порушень за цією статтею дослідженню та встановленню підлягають: (1) встановлення відсутності дозволу (згоди) суб`єкта господарювання; (2) питання про доведення давності (пріоритету) використання позначення; (3) визнання за цих умов факту використання позначення суб`єкта господарювання неправомірним; (4) можливість застосування названої статті Закону до правопорушень, у яких використовуються не тільки тотожні, а й схожі на них позначення, що призвело чи може призвести до змішування з діяльністю суб`єкта господарювання, який раніше почав використовувати такі позначення.

Згідно статті 20 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» вчинення дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Законом.

У відповідності до статті 21 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» вчинення суб`єктами господарювання дій, визначених цим Законом як недобросовісна конкуренція, тягне за собою накладення штрафу у розмірі до п`яти відсотків доходу (виручки) від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) суб`єкта господарювання за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Пунктом 3 частини 1 статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема сприяння розвитку добросовісної конкуренції.

Згідно із частиною 1, 2 статті 12 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» для реалізації завдань, покладених на Антимонопольний комітет України, в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві і Севастополі утворюються територіальні відділення Антимонопольного комітету України, повноваження яких визначаються Комітетом у межах його компетенції. У разі необхідності можуть утворюватись міжобласні територіальні відділення. Повноваження територіальних відділень Антимонопольного комітету України визначаються цим Законом, іншими актами законодавства. Повноваження територіального відділення Антимонопольного комітету України не можуть виходити за межі повноважень Антимонопольного комітету України, визначених законом.

За змістом статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження: розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

За приписами статті 30 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції» органи Антимонопольного комітету України у справах про недобросовісну конкуренцію приймають обов`язкові для виконання рішення про, зокрема визнання факту недобросовісної конкуренції та накладання штрафів.

Отже, законодавством встановлено повноваження Антимонопольного комітету України щодо розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проводити розслідування за заявами та справами, а також приймати рішення за наслідками розгляду заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зокрема у справах про недобросовісну конкуренцію.

Відповідно до статті 59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підставами для зміни, скасування чи визнання недійсними рішень органів Антимонопольного комітету України є: неповне з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведення обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи; заборона концентрації, узгоджених дій відповідно до Закону України "Про санкції"; порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Порушення або неправильне застосування норм процесуального права може бути підставою для зміни, скасування чи визнання недійсним рішення тільки за умови, якщо це порушення призвело до прийняття неправильного рішення.

Перевіряючи дії АМК на відповідність законодавству України, суд, не втручаючись у дискрецію АМК, з`ясовує і визначає наявність чи відсутність, а відтак доведеність чи недоведеність, обґрунтованість чи необґрунтованість, передбачених ст.59 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підстав для визнання недійсним рішення АМК через призму, зокрема в цьому випадку, неповноти з`ясування обставин, які мають значення для справи; недоведеності обставин, які мають значення для справи і які визнано встановленими; неправильності застосування норм матеріального і процесуального права тощо. Саме таким чином суд і здійснює перевірку на відповідність реалізації дискреції закону (праву), так і на узгодженість рішень/дій, прийнятих на підставі дискреції, з правами особи, загальними принципами публічної адміністрації, процедурними нормами, обставинами справи тощо.

У цій справі суд встановив, що ФОП Грущенко І. О. подав до Західного МТВ АМКУ заяву від 23.11.2023 року про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції. У заяві зазначено, що ФОП Тітар Т. В., ФОП Сахаров О. Ю, Родзінський А. А. та ТОВ "Імекс Макс" здійснюють рекламу та продаж товару під брендом "Мамо" з позначенням "Сушар", який за призначенням є аналогічним засобу "Сушкар", що виготовляється ним.

За результатами розгляду справи Західне МТВ АМКУ прийняло Рішення від 18.03.2025 року №63/17-р/к у справі №63/4-4-34-2024, яким визнано вчинення ТзОВ "Імекс Макс" порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді неправомірного використання без дозволу (згоди) фізичної особи підприємця Грущенка І.О. позначення "Сушар" у власному комерційному (фірмовому) найменуванні, схожого на позначення "Сушкар" у комерційному (фірмовому) найменуванні фізичної особи підприємця Грущенка І. О., яке фізична особа підприємець Грущенко І.О. раніше почав використовувати в господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю фізичної особи- підприємця Грущенка І.О. За це порушення на ТзОВ "Імекс Макс" накладено штраф у розмірі 23000,00 гривень.

Орган АМК у рішенні від 18.03.2025 року зробив наступні висновки: (1) ФОП Грущенко І. О. має пріоритет у використанні позначення " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", яке застосовує для індивідуалізації своєї продукції з квітня 2022 року, тобто раніше за ТзОВ "Імекс Макс"; (2) позначення "Сушкар" і "Сушар" схожі за написанням та оформленням упаковок продукції; (3) ФОП Грущенко І. О. дозволу ТзОВ "Імекс Макс" на використання позначення "Сушар", схожого на позначення "Сушкар", не надавав; (4) опитування підтверджує, що споживачі сприймають позначення як схожі, ототожнюють виробника і можуть придбати " ІНФОРМАЦІЯ_3 " замість " ІНФОРМАЦІЯ_2 ", що створює ризик змішування господарської діяльності ФОП Грущенка І. О. та ТзОВ "Імекс Макс".

Західне МТВ АМКУ зазначило, що ТзОВ "Імекс Макс", використовуючи напрацьовану репутацію ФОП Грущенка І. О. з відповідними позначеннями, може отримати неправомірні переваги в конкуренції не завдяки власним досягненням, а шляхом використання схожих позначень ФОП Грущенка І. О.

Доводи апелянта, наведені в його апеляційній скарзі, зводяться до незгоди з рішенням відповідача.

З`ясувавши обставини справи №914/1644/25, наведені норми права, а також оцінивши доводи апелянта, колегія суддів висновує, що доводи скаржника не спростовують висновків відповідача, які ґрунтуються на досліджених в сукупності доказах.

Відповідач прийняв рішення від 18.03.2025 року №63/17-р/к у справі №63/4-4-34-2024 в межах своїх дискреційних повноважень, дослідивши обставини та докази на підставі поданої заяви ФОП Грущенко І. О. про порушення законодавства про захист від недобросовісної конкуренції.

Аналізуючи рішення відповідача та доводи апелянта, колегія суддів зазначає, що відповідач прийняв рішення та прийшов до висновку про вчинення ТзОВ "Імекс Макс" порушення, передбаченого статтею 4 Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції" у вигляді неправомірного використання без дозволу (згоди) фізичної особи підприємця Грущенка І.О. позначення "Сушар" у власному комерційному (фірмовому) найменуванні, схожого на позначення "Сушкар" у комерційному (фірмовому) найменуванні фізичної особи підприємця Грущенка І. О., яке фізична особа підприємець Грущенко І.О. раніше почав використовувати в господарській діяльності, що може призвести до змішування з діяльністю фізичної особи-підприємця Грущенка І.О., ґрунтуючись на дослідженні в сукупності доказів та обставин.

У своєму рішенні відповідач докладно дослідив питання неправомірного використання позначення, та дійшов до відповідних висновків.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків відповідача, які обґрунтовані детальним дослідженням питання неправомірного використання позначення " ІНФОРМАЦІЯ_2 ".

Суд першої інстанції констатував, що:

- хоча продукція учасників справи відрізняється за технічними характеристиками та класифікацією, обидва товари на спрямовані на задоволення тієї самої споживчої потреби та реалізуються через подібні канали збуту, зокрема у роздрібній торгівлі та онлайн. З огляду на це з позиції споживача така продукція може сприйматися як взаємозамінна. Саме функціональне призначення товарів і наявність альтернативного вибору для покупця є ключовими ознаками конкуренції, незалежно від відмінностей у класифікації за ДКПП, ТУ або УТКЗЕД. Отже, між сторонами існують відносини, які охоплюються сферою дії Закону України "Про захист від недобросовісної конкуренції". Це створює передумови для оцінки правомірності використання позначення " ІНФОРМАЦІЯ_3 " з огляду на його потенційне змішування з позначенням " ІНФОРМАЦІЯ_2 ";

- що саме ФОП Грущенко І. О. вжив заходів, спрямованих на формування та використання свого комерційного позначення раніше ніж ТзОВ "Імекс Макс";

- сукупність встановлених у Рішенні від 18.03.2025 обставин дає підстави для висновку про подібність позначень "Сушкар" і "Сушар", а також про наявність реальної можливості їх змішування у сприйнятті споживачів. Дозволу на використання позначення "Сушар" Третя особа Позивачу не надавала.

Суд першої інстанції виснував про обґрунтованість висновків відповідача щодо наявності в діях позивача ознак недобросовісної конкуренції, спрямованої на використання репутації іншого учасника ринку та штучне формування у споживача уявлення про походження продукції

Враховуючи встановлені у цій справі обставини та наведені норми, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову, оскільки рішення відповідача прийняте з дослідженням обставин та доказів у межах своїх дискреційних повноважень, а доводи апелянта не спростовують висновків відповідача.

З приводу наданих позивачем в ході розгляду даної судової справи видаткових накладних за 2021-2022 роки, суд аргументовано зазначив у рішенні, що ці докази не можуть бути прийняті як такі, що підтверджують пріоритет використання позивачем позначення «Сушкар», оскільки видаткові накладні за 2021-2022 роки, на які посилається позивач, не були ним подані під час розгляду антимонопольної справи. Водночас саме у межах того провадження вирішувалося питання про можливе порушення конкурентного законодавства через використання схожих комерційних позначень, тож позивач мав усі підстави і можливості для подання відповідних доказів, якби дійсно вважав себе користувачем спірного позначення. Суд вірно вказав, що позивач був належним чином повідомлений про позицію відповідача щодо пріоритету ФОП Грущенка І. О., оскільки отримав подання про попередні висновки ще 25.02.2025 (ідентифікатор відправлення 873), а також подавав власні заперечення до них. Крім того, в межах розгляду антимонопольної справи він надавав відповіді на вимогу відповідача від 09.01.2024, що свідчить про його активну участь у процесі. Однак, жодних заяв чи доказів щодо використання позначення «Сушкар» до 2023 року позивач не надавав.

Також господарський суд звернув увагу на те, що в позовній заяві позивач не вказував жодних обставин щодо використання ним позначення «Сушкар» у попередні періоди чи наявності у нього пріоритету у використанні цього позначення. Посилання на накладні та доводи щодо правомірного використання "Сушкар" з`явилися лише після відкриття провадження у справі, що свідчить про непослідовність поведінки Позивача та зміну початкової правової позиції.

Таким чином, твердження позивача на те, що відповідач був обізнаний з фактом використання ним позначення "Сушкар" ще на етапі антимонопольного розслідування суд першої інстанції обґрунтовано визнав безпідставними.

За наслідками апеляційного перегляду суд апеляційної інстанції констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 року у справі №914/1644/25.

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищенаведене, апеляційний господарський суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне, обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Імекс Макс" за вих. № 021025/02 від 03.10.2025 року (вх. № 01-05/2875/25 від 03.10.2025 року) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Львівської області від 03.09.2025 року у справі №914/1644/25 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в Господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя І.Ю. Панова

Суддя О.С. Скрипчук