УХВАЛА

17 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/16326/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Баранця О.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Мандичева Д.В.

від 03.03.2025

та на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Тищенко А.І., Мальченко А.О., Михальської Ю.Б.

від 30.10.2025 (повний текст складено 30.10.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Страхова група "Оберіг"

до Моторного (транспортного) страхового бюро України

про стягнення 52 325,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення суми грошових коштів у розмірі 52 325,00 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст. 6, 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 512, 514, 516, 1212 Цивільного кодексу України, обґрунтовані тим, що у позивача наявне право щодо отримання раніше здійсненої виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, яку мав би здійснити відповідач, а тому він просить суд стягнути безпідставно набуті грошові кошти за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР-210251552.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 у справі № 910/16326/24, яке залишено без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025, позовні вимоги задоволено; стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" 52 325,00 грн безпідставно набутих коштів, а також 2 422,40 грн судового збору.

28.11.2025 Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі № 910/16326/24.

Склад колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду визначено відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.11.2025 (головуючий суддя - Баранець О.М., судді Кролевець О.А., Мамалуй О.О.).

Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 Господарського процесуального кодексу України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 12 ГПК України).

Частиною першою статті 163 ГПК України встановлено, що ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

Частиною сьомою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

За змістом статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розрахунку на місяць становив 3 028 грн.

Предметом позову в цій справі є стягнення 52 325,00 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2025 рік (100 х 3 028 грн = 302 800 грн).

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав (постанова від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20).

При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

За твердженням скаржника, справа має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики з огляду на кількісний показник справ, які розглядаються судами попередніх інстанцій (№910/15957/24, №910/15734/24, №910/15781/24, №910/13641/24, №910/15735/24), а також враховуючи падіння економіки України, внаслідок чого створюються підстави для подальшого визнання "недобросовісними" страховиками полісів недійсними та в подальшому стягнення коштів з винуватців через подання позовів до Моторного (транспортного) страхового бюро України.

Верховний Суд, дослідивши судові рішення у справах №910/15957/24, №910/15734/24, №910/15781/24, №910/13641/24, №910/15735/24 встановив, що у подібних правовідносинах суди першої інстанції дійшли висновку про задоволення позовних вимог Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" щодо стягнення безпідставно набутих коштів з Моторного (транспортного) страхового бюро України, проте суди апеляційної інстанції скасували вищезазначені рішення і відмовили у задоволенні позовних вимог (справи №910/13641/24, №910/15735/24). Водночас у справах №910/16326/24 та №910/16301/24 суд апеляційної інстанції залишив без змін рішення суду першої інстанції, що свідчить про відсутність єдиного підходу до застосування відповідних норм права та надає справі №910/16326/24 фундаментального значення для формування єдиної правозастосовчої практики.

У тексті касаційної скарги скаржник зазначає, що такі дії страховика суперечать меті інституту страхування, внаслідок чого страхувальник зобов`язаний повернути кошти, які сплачені страховиком для виконання обов`язку за договором обов`язкового страхування, посилаючись на постанову Великої Палати від 04.07.2018 у справі №755/18006/15-ц (пункт 73).

Скаржник вказує на те, що при ухваленні оскаржуваних рішень, судами попередніх інстанцій не було враховано недобросовісність страховика при укладенні договору страхування. Залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, апеляційний суд включить "зелене світло" недобросовісним страховикам отримувати страхові платежі в подальшому не виконувати свій обов`язок з відшкодування шкоди, і водночас перекладати його на Страхувальника через подання на нього регресного позову Моторного (транспортного) страхового бюро України.

З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про належне обґрунтування скаржником підстави, передбаченої пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України (касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики).

Водночас згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд у такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Перевіривши матеріали касаційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України судом встановлено, що вона подана без дотримання вимог статті 290 та з пропуском строку на касаційне оскарження згідно вимог статті 288 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України "Про судовий збір" № 3674-VI в редакції від 16.07.2025.

За приписами підпункту 7 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент звернення з касаційною скаргою, за подання до господарського суду касаційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановлено з 1 січня - 3 028,00 грн.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Правова позиція щодо необхідності застосування ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті в електронній формі, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22.

Предметом позову у справі № 910/16326/24 є стягнення в розмірі 52 325,00 грн.

Таким чином, за подання касаційної скарги скаржник мав сплатити судовий збір в розмірі 4 844,80 грн (3 028,00 (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб) х 200% х 0,8).

Проте, матеріали касаційної скарги Моторного (транспортного) страхового бюро України не містять документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, в тому числі й органів державної влади, то самі лише обставини, пов`язані з фінансуванням та відсутністю коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися підставою для звільнення від такої сплати.

Як визначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі від 19.06.2001 №28249/95 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, суд касаційної інстанції зазначає, що Моторному (транспортному) страховому бюро України необхідно усунути недоліки касаційної скарги та надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у розмірі 4 844,80 грн на реквізити рахунку для зарахування до державного бюджету судового збору за розгляд справ Верховним Судом:

- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102,

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783;

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

- Рахунок отримувача: UA0026007;

- Код банку отримувача (МФО): 899998;

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"

- Символ звітності банку: 207

- Призначення платежу *;101; _________ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом __________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний господарський суд) (назва суду, де розглядається справа).

Частиною 2 статті 292 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Частиною другою статті 174 вказаного Кодексу передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З огляду на вищезазначене, касаційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі № 910/16326/24 підлягає залишенню без руху на підставі ч. 2 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України.

Крім того, Суд зазначає, що згідно вимог статті 288 Господарського процесуального кодексу України, касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 цього Кодексу.

Повний текст оскаржуваної постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі № 910/16326/24 складено та підписано 30.10.2025. Враховуючи зазначене, останній день строку встановленого для оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі № 910/16326/24 в касаційному порядку припадав на 19.11.2025.

Скаржник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі № 910/16326/24 - 28.11.2025, сформована в системі «Електронний суд» 28.11.2025, тобто поза межами процесуального строку на касаційне оскарження.

Частиною третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 288 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними.

При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

Проте, з тексту касаційної скарги, а також доданих до касаційної скарги документів, вбачається, що скаржник - Моторне (транспортне) страхове бюро України не порушує питання про поновлення пропущеного процесуального строку на касаційне оскарження постанови Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі № 910/16326/24.

З огляду на викладене, касаційна скарга Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі № 910/16326/24 підлягає залишенню без руху також на підставі ч. 3 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України.

Враховуючи зазначене, скаржнику слід виконати вимоги пункту 2 частини четвертої статті 290 Господарського процесуального кодексу України та усунути недоліки касаційної скарги у спосіб, визначений судом, а саме: протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали подати до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду: оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, а саме - у розмірі 4 844,80 грн.

Також, виходячи із вимог ч. 3 ст. 292 Господарського процесуального кодексу України, скаржник протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали має право звернутися до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із заявою про поновлення строку.

Усунувши недоліки касаційної скарги, скаржнику необхідно подати суду докази про дату вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, для визначення дотримання заявником касаційної скарги строку на усунення недоліків касаційної скарги, встановленого частиною другою статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Наслідком неусунення названих недоліків касаційної скарги протягом установленого строку є повернення касаційної скарги відповідно до частини четвертої статті 174 Господарського процесуального кодексу України.

Наслідком неподання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження є відмова у відкритті касаційного провадження відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 288, 290, частиною другою та третьою статті 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду, -

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 та на постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 у справі № 910/16326/24 залишити без руху.

2. Надати Моторному (транспортному) страховому бюро України строк для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків, який становить 10 днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху.

3. Моторному (транспортному) страховому бюро України усунути недоліки касаційної скарги, встановлені в даній ухвалі у такий спосіб:

- надати суду оригінал документу, що підтверджує сплату судового збору у розмірі 4 844,80 грн із зарахуванням сплаченої суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

4. Моторне (транспортне) страхове бюро України має право звернутись до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху, навівши підстави для поновлення строку.

5. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О. Баранець