ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" грудня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/1172/25

Господарський суд Рівненської області у складі головуючого судді Н.Церковної, розглянувши заяву Комунального підприємства "Автобаза" Рівненської обласної ради про забезпечення позову у справі за позовом Комунального підприємства "Автобаза" Рівненської обласної ради до відповідача Приватного підприємства "Аква Ранок" про стягнення боргу в розмірі 82 015,16 грн.

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Автобаза" Рівненської обласної ради звернулось до Господарського суду Рівненської області з позовною заявою до відповідача Приватного підприємства "Аква Ранок" про стягнення боргу в розмірі 82 015,16 грн за договором оренди №2/21 від 27.01.20221 року.

Ухвалою суду від 18.12.2025 року позовну заяву Комунального підприємства "Автобаза" Рівненської обласної ради залишено судом без руху.

Одночасно з позовною заявою, позивачем подано суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та на грошові кошти Приватного підприємства "Аква Ранок".

Обґрунтовуючи необхідність вжиття вищезазначених заходів забезпечення позову, заявник зазначає, що у відповідача станом на 01.11.2025 року наявна заборгованість зі сплати оренди в розмірі 82 015,16 грн, на вимоги позивача щодо сплати заборгованості не відповідає, що за переконанням позивача, свідчить про намір відповідача ухилитись від виконання грошових зобов`язань.

Наведені вище обставини, за переконанням позивача, дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову в даній справі може істотно ускладнити виконання рішення суду, а тому найбільш доцільним є застосування заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача.

Розглянувши заяву Комунального підприємства "Автобаза" Рівненської обласної ради про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову може мати місце за наявності хоча б однієї з таких умов: невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Відповідно до вимог ст.139 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності застосування конкретного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ускладнення виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заявник звертаючись з вказаною заявою до суду, просить суд накласти арешт на все майно та грошові кошти відповідача.

Як вже зазначалось, предметом позову, з яким одночасно надійшла заява про забезпечення позову, є стягнення заборгованості.

Отже, у даному випадку відсутній зв`язок між заходом до забезпечення позову, який заявник просить вжити, та предметом позову, оскільки накладення арешту на майно має стосуватись майна, що належить до предмету позову, тоді як позивачем заявлено вимогу про стягнення коштів. Відтак, заявлений захід до забезпечення позову, який позивач просить суд вжити, не є адекватним заявленим вимогам.

Зазначаючи про те, що невжиття заходів щодо накладення арешту на майно відповідача може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення господарського, заявник будь-яких доказів на підтвердження своїх міркувань не надає, вказані твердження ґрунтуються на його припущеннях.

У заяві про забезпечення позову заявником не вказано яким саме чином невжиття заходу забезпечення позову може ускладнити виконання рішення суду, а заява про забезпечення позову не містить належного обґрунтування можливого ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття заходів забезпечення позову.

При цьому, доводи заявника стосовно того, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань та на наявність заборгованості за договором оренди , не свідчать ні про ухилення в майбутньому від виконання рішення суду, ні про імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову.

Зі змісту заяви реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача, якими мотивовано заяву про забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях.

Оскільки заява про забезпечення позову не містить обґрунтованих мотивів та посилань на докази, на підставі яких, суд міг би дійти висновку щодо доцільності та необхідності забезпечення позову, заявником не доведено те, що невжиття, визначених ним заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні поданої заяви про забезпечення позову.

Відповідно до вимог ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

На підставі статей 136-140, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Комунального підприємства "Автобаза" Рівненської обласної ради від 17.12.2025 року про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 18.12.2025 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Північно - західного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня її підписання.

Суддя Н.Церковна