ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2025 р. Справа №914/2908/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Панова І.Ю.,

Суддів Зварич О.В.,

Скрипчук О.С.

Секретар судового засідання: Фарина Х.І.

за участю представників сторін:

від скаржника: Магеррамов Шагріяр Малік Огли, адвокат - Сокальський Д.А.;

від відповідача: Малець Н.М.;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи підприємця Магеррамова Шагріяра Маліка Огли б/н від 30.07.2025 (вх. №01-05/2365/25 від 31.07.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2025 (повний текст рішення складено 10.07.2025)

у справі: №914/2908/24 (суддя Горецька З.В.)

за позовом Фізичної особи підприємця Магеррамова Шагріяра Маліка Огли

до відповідача Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівська обласна військова адміністрація

про визнання договору недійсним

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

Фізична особа підприємець Магеррамов Шагріяр Малік Огли звернувся з позовом до Господарського суду Львівської області до відповідача Приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод, за участю третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Львівської обласної військової адміністрації про визнання договору оренди недійсним та застосування наслідків недійсного правочину на підставі ст.ст. 16,203,215,216 ЦК України.

Позов обґрунтовано тим, що вказаний правочин суперечить нормам чинного законодавства, інтересам держави та суспільства, що підтверджується рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/3696/23 від 04.12.2023 (рішення набрало законної сили).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 01.07.2025 у справі №914/2908/24 відмовлено у задоволенні позову.

Рішення мотивовано тим, що фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності ( нікчемності) проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір є недійсним з моменту його вчинення а зобов`язання ( права та обов`язки) за цим недійсним ( нікчемним) правочином- припиняються на майбутнє, що узгоджується зі змістом вимог статті 236 ЦК України, позивач, не здійснивши правової кваліфікації відносин сторін в умовах фактичного використання орендованого майна на підставі частини першої статті 216 ЦК України, припустилися неправильного застосування вказаної норми, оскільки фактичне користування майном на підставі договору оренди не дозволяє в разі його недійсності (нікчемності) провести двосторонню реституцію. Зазначене за висновками позивача не забезпечує відновлення його прав, адже вони не є фактично порушеними в умовах здійснення ним користування майном відповідача. Мета для якої укладено договір оренди фактично досягнута,

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції виходив з того, що застосувати наслідки недійсності правочину за передане в оренду майно неможливо, тому що відновити первісне становище сторін за одержане в користування майно - є безповоротним явищем, а тому фактичне користування майном на підставі договору оренди не дозволяє в разі його недійсності (нікчемності) провести двосторонню реституцію.

Окрім цього, господарський суд зазначив, що вказане свідчить про відсутність підстав для висновку про порушення будь - яких прав орендаря, а відтак і про відсутність підстав для його захисту, адже фактичне користування майном відбулося, що сторонами не заперечується, і відновлення первісного становища сторін за одержане в користування майно є неможливим.

Також, місцевий господарський суд в оскаржуваному рішенні вказав, що позивач не конкретизує, які саме наслідки необхідно застосувати у разі визнання правочину недійсним. Крім того, позивач не зазначив, яким саме чином відновиться його порушене право та в який спосіб таке порушено. За наведених обставин, враховуючи відсутність можливості застосування двосторонньої реституції, відсутність порушеного позивача суд першої інстанції дійшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ФОП Магеррамов Шагріяр Малік Огли оскаржив таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 30.07.2025. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2025 у справі №914/2908/24 та прийняти нове рішення про задоволення позову Магеррамова Шагріяра Маліка Огли в повному обсязі.

Зазначає, що суд першої інстанції не дослідив належним чином подані відповідачем докази, безпідставно обмежився оцінкою фактичного користування майданчиком і помилково дійшов висновку про неможливість застосування двосторонньої реституції. Апелянт підкреслює, що суд проігнорував правову природу правочину, не з`ясував дійсні наміри сторін та реальний зміст укладеного договору, а також не врахував судову практику щодо визначення прихованих правочинів та кваліфікації фактичних орендних відносин.

Крім того, апелянт наголошує, що оспорюваний договір оренди укладений з порушенням спеціального законодавства у сфері управління державним майном та оренди державного та комунального майна, зокрема без дотримання процедур, визначених Законом України «Про оренду державного та комунального майна» та Порядком передачі державного майна в оренду. Апелянт вказує на відсутність у відповідача правового титулу на спірний майданчик, відсутність належної державної реєстрації об`єкта оренди, відсутність погоджень уповноважених органів управління, а також на те, що договір суперечить цільовому призначенню земельної ділянки, яка перебуває у державній власності. З огляду на викладене, апелянт стверджує, що договір є нікчемним або підлягає визнанню недійсним, а висновки суду першої інстанції вважає необґрунтованими, в зв`язку з чим оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, про розгляд справи був належним чином повідомлений.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Скрипчук О.С. та Матущак О.І.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 15.08.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи підприємця Магеррамова Шагріяра Маліка Огли б/н від 30.07.2025 (вх. №01-05/2365/25 від 31.07.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2025 у справі: №914/2908/24.

Ухвалою суду від 15.09.2025 призначено розгляд справи на 07.10.2025.

Ухвалою суду від 13.10.2025 призначено розгляд справи на 11.11.2025.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.11.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Скрипчук О.С.

Ухвалою суду від 11.11.2025 відкладено розгляд справи на 09.12.2025.

У судовому засіданні 09.12.2025 скаржник та його представник підтримали доводи апеляційної скарги з підстав викладених у ній. Представник відповідача заперечив доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

Між Приватним акціонерним товариством Львівський локомотиворемонтний завод ПрАТ ЛЛРЗ та Магеррамовим Шагріяром Маліком Огли ФОП 01.09.2022 був укладений договір оренди № ВГМ -018/22.

Предметом договору оренди визначено, що Орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування окреме індивідуально визначене майно майданчик з бетонним покриттям зі сторони площі Двірцевої площею 68 кв. м., інвентарний номер 20149 ПрАТ ЛЛРЗ. Пунктом 1.2. Договору визначено, що майданчик передається в оренду з метою використання в комерційній діяльності.

Позов серед іншого побудовано на обставинах, які встановленні в рішенні у справі №380/3696/23 від 01.11.2023, яке не оскаржувалось та набрало законної сили.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2023 року у справі № 380/3696/23, за позовом фізичної особи підприємця Магеррамова Шагріяра Маліка Огли до виконавчого комітету Львівської міської ради, за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - приватного акціонерного товариства Львівський локомотиворемонтний завод, на стороні відповідача - комунального підприємства Адміністративно- технічне управління, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення встановлено, що ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод володіє на праві постійного користування земельною ділянкою державної форми власності площею 13,4672 га (кадастровий номер :01:004:0081) для обслуговування споруд на вул. Залізничній, 1а у м. Львові, що відноситься до категорії земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення; цільове призначення для розміщення та експлуатації будівель і споруд залізничного транспорту (12.01), що підтверджується такими доказами:

- ухвала Львівської міської ради №603 від 27.04.2000 Про користування земельною ділянкою Львівським державним локомотиворемонтним заводом на вул. Залізничній, 1а у м. Львові;

- державний акт на право постійного користування землею із планом зовнішніх меж;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права;

- технічне завдання на встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод;

- інформація Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Суб`єктом права державної власності на цю земельну ділянку є Львівська обласна державна адміністрація.

Долучені сторонами схеми та державний акт на право постійного користування землею із планом зовнішніх меж свідчать про те, що північно-східна частина площі Двірцевої межує з територією ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод (в районі триповерхової будівлі), що огороджена парканом.

ПрАТ Львівський Локомотиворемонтний завод листами від 07.10.2022 № 3066 та від 04.01.2023 № 19 повідомило ФОП Магеррамова про погодження проектів тимчасових споруд та ескізних проектів на розміщення тимчасових споруд № 1, 2 за умови, що тимчасові споруди не будуть пов`язані фундаментом з майданчиком та встановлення тимчасових споруд буде виконано із дотриманням чинного законодавства.

Залізнична районна адміністрація 04.10.2022 зафіксувала факт проведення замірів по торцевій стіні триповерхової будівлі ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод та бетонної основи, яка межує з нею зі сторони пл. Двірцевої та знаходиться за огорожею заводу; в якості реакції на ці роботи скерувала підприємству лист № 32-вих-81696 від 05.10.2022, яким:

- повідомила підприємство як користувача земельної ділянки площею 134672 кв.м. про необхідність дотримання Правил благоустрою Львівської міської територіальної громади, а також необхідність попереднього одержання необхідних дозвільних документів для проведення будівельних робіт;

- попередила, що у випадку проведення самовільних будівельних робіт районна адміністрація буде вживати відповідні заходи.

У зв`язку із виявленим та зафіксованим на фото будівництвом споруди на площі Двірцевій біля триповерхової будівлі ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод Залізнична районна адміністрація скерувала цьому підприємству лист № 32-вих-93716 від 02.11.2022 такого змісту: працівниками адміністрації зафіксовано будівництво споруди на площі Двірцева, біля трьохповерхової будівлі ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод (фотосвітлини додаються). Оскільки у районну адміністрацію не надано дозвільних документів на будівництво, ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод необхідно зупинити будівельні роботи за вказаною адресою. У випадку наявності відповідних документів просимо у термін до 10.11.2022 надати їх в Залізничну районну адміністрацію.

У відповідь на описані листи ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод скерувало голові Залізничної районної адміністрації лист №3405 від 14.11.2022 Про дотримання правил благоустрою, відповідно до змісту якого:

- підприємство передало в оренду ФОП Магеррамову для використання в комерційній діяльності майданчик з бетонним покриттям, який розташований на земельній ділянці заводу за адресою м. Львів, вул. Залізнична 1 площею 68 кв.м. зі сторони площі Двірцевої;

- листом від 07.10.2022 №3066 ФОП Магеррамова повідомлено про погодження проекту тимчасової споруди на вул. Залізничній, 1А зі сторони пл. Двірцевої у м. Львові за умови, що встановлення цієї споруди буде виконано з дотриманням чинного законодавства та нормативних документів.

18.11.2022 комісія в складі фахівців відділу державного контролю за використанням та охороною земель м. Львова управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради, відділу укладання договорів оренди землі управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради, відділу соціально-економічного розвитку Залізничної районної адміністрації, в присутності начальника юридичного відділу, головного інженера, інженера з кошторисної роботи бюро нагляду за будівлями та спорудами відділу головного механіка ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод та ФОП Магеррамова Шагріяра Малік Огли, відповідно до ст.2, 61 Закону України Про державний контроль за використанням та охороною земель, ст. 12, 75, 96, 98, 99, 100, 110, 111, 112, 120, 183, 198, 206, 211 Земельного кодексу України, ст.52, 53, 53-1, 54, 56, 188-56 Кодексу України про адміністративні правопорушення провели обстеження земельної ділянки на площі Двірцевій у м. Львові біля триповерхової будівлі ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод, за наслідками якого:

- провели фотофіксацію;

- склали схему земельної ділянки на площі Двірцевій у м. Львові біля триповерхової будівлі ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод;

- склали акт обстеження земельної ділянки на пл. Двірцевій у м. Львові (біля триповерхової будівлі ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод) від 18.11.2022 №40, в якому зафіксовали таке: […] встановлено, що на частині земельної ділянки № 1 площею 13,4672га (кадастровий номер :01:004:0081), яка перебуває в постійному користуванні ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод відповідно до державного акту про право на постійного користування землею від 29.09.2000 № 117 Кн.1-3 Магеррамов Шагріяр Малік Огли встановив тимчасову споруду площею 68 кв.м. зі склопакетним заскленням фасадної частини приміщення та сендвіч панелями (МАФ), яка фактично орієнтовною площею 1 кв.м. розміщена на землях комунальної власності, та ще й додатково обгородив металевим парканом земельну ділянку комунальної власності, обмеживши доступ її власнику. Таким чином, Магеррамов Шагріяр Малік Огли самовільно зайняв та фактично використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,0009 га для обслуговування МАФу на пл. Двірцевій у м. Львові.

Також під час обстеження виявлено, що металевий паркан ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод встановлений по межах, що відрізняються із зовнішніми межами, які відображені в державному акті на право постійного користування землею від 29.09.2000 № 117 Кн.1-3..

Управління державного контролю за використанням та охороною земель Департаменту містобудування Львівської міської ради звернулося до Магеррамов Шагріяр Малік Огли із листом № 2412-вих-106994 від 02.12.2022 про необхідність звільнити до 05.12.2022 самовільно зайняту земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,009 га, усунувши перешкоди для використання земельної ділянки її власником шляхом демонтажу зазначеної тимчасової споруди, у зв`язку із відсутністю необхідних дозвільних документів, разом з металевою огорожею.

Залізнична районна адміністрація скерувала директору Департаменту містобудування ЛМР лист № 4-32-37888 від 14.12.2022 та повідомила, що за результатами обстеження земельної ділянки встановлено, що ФОП Магеррамов Шагріяр Малік Огли встановив тимчасову споруду площею 68 кв.м. зі склопакетним заскленням фасадної частини приміщення та сендвіч панелями, яка фактично площею 1 кв.м. розміщена на землях комунальної власності, обмеживши доступ її власнику. Таким чином, ФОП Магеррамов Шагріяр Малік Огли самовільно зайняв та фактично використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,0009 га для обслуговування ТС на площі Двірцевій.

10.01.2023 ФОП Магеррамов Шагріяр Малік Огли звернувся до Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування ЛМР із заявою, просив погодити можливість встановлення двох спарених тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності на вул. Залізничній, 1-А зі сторони пл. Двірцевої на території ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод в межах об`єкту благоустрою та надати відповідні паспорти прив`язки ТС.

До заяви про видачу паспортів прив`язки від 10.01.2023 ФОП Магеррамов долучив:

- графічні матеріали із зазначенням бажаного місця розташування ТС;

- ескізні проекти Схема розміщення ТС № 1,2 для ведення підприємницької діяльності;

- копію договору оренди майданчика з бетонним покриттям № ВНМ-018/22 від 01.09.2022;

- лист ПрАТ ЛЛРЗ від 04.01.2023 № 19;

- копію свідоцтва про державну реєстрацію ФОП Магеррамов Шагріяр Малік Огли;

- витяг з ЄДРЮ та ФОП.

Виготовлені в грудні 2022 року на замовлення ФОП Магеррамова ескізні проекти Схема розміщення тимчасової споруди №1 для ведення підприємницької діяльності на вул. Залізнична, 1А зі сторони пл. Двірцева у м. Львові, Схема розміщення тимчасової споруди №2 для ведення підприємницької діяльності на вул. Залізнична, 1А зі сторони пл. Двірцева у м. Львові серед іншого містять:

- матеріали фотофіксації, на яких зафіксовано вже існуючі тимчасові споруди, розташовані коло стіни триповерхової будівлі та встановлені впритул до огорожі підприємства, повернуті фасадом з вітринами, а також входом на площу Двірцеву у м. Львові;

- схеми благоустрою, відповідно до яких тимчасові споруди для ведення підприємницької діяльності розміщені впритул до будівлі ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод, фасадом та входом до площі Двірцевої в напрямку автовокзалу Двірцевий та трамвайних колій , а їх бокові стіни стиковані з огорожею цього підприємства;

- вхід в споруди передбачений безпосередньо з хідників, прилегла територія, - тротуар і проїжджа частина вулиці загальноміського користування (пл. Двірцева).

Управління архітектури та Урбаністики Департаменту містобудування ЛМР скерувало ФОП Магеррамову відповідь № 2401-вих-23480 від 27.02.2023 та повідомило таке: відповідно до пункту 1 ухвали Львівської міської ради від 26.12.2019 №6107 Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова затверджено перелік тимчасових споруд, що входять до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, а відповідно до пункту 8 даної ухвали встановлено мораторій терміном до 31.12.2024 на доповнення зазначеного переліку новими тимчасовими спорудами. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що Ваші дві спарені тимчасові споруди за адресою: м. Львів, вул. Залізнична, 1-а (зі сторони площі Двірцевої не включені в перелік тимчасових споруд, що входять до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові, затверджений ухвалою міської ради від 26.12.2019 № 6107, управління архітектури та урбаністики позбавлене можливості позитивно вирішити питання порушене у Вашому зверненні від 13.01.2023 № З-М-2651-2401. Відповідно до матеріалів, доданих до звернення від 13.01.2023 № З-М-2651-2401, Вами самовільно встановлено дві зблоковані тимчасові споруди на вул. Залізничній, 1-а (зі сторони площі Двірцевої), чим порушено вимоги наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності. Рекомендуємо Вам дотриматись вимог законодавства України та добровільно демонтувати самовільно встановлені тимчасові споруди за адресою: м. Львів, вуя. Залізнична, 1-а (зі сторони площі Двірцевої).

26.01.2023 виконавчий комітет Львівської міської ради прийняв рішення №66 Про демонтаж тимчасової споруди на пл. Двірцевій такого змісту:

Розглянувши листа Залізничної районної адміністрації, зареєстрованого у Львівській міській раді 14.12.2022 за № 4-32-37888, керуючись Законами України Про регулювання містобудівної діяльності, Про благоустрій населених пунктів, Про місцеве самоврядування в Україні, наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 № 244 Про затвердження Порядку розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, ухвалами міської ради від 21.04.2011 № 376 Про Правила благоустрою Львівської міської територіальної громади, від 26.12.2019 № 6107 Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова і від 08.07.2021 № 1081 Про розмежування повноважень між виконавчими органами Львівської міської ради, з метою усунення наслідків порушень вимог законодавства при розміщенні тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Львівській міській територіальній громаді виконавчий комітет вирішив:

1. Демонтувати самовільно встановлену тимчасову споруду для здійснення підприємницької діяльності на пл. Двірцевій.

2. Рекомендувати фізичній особі-підприємцю Магеррамову Шагріяру Маліку Огли здійснити демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди у добровільному порядку.

Термін: протягом 30 календарних днів

3. У разі нездійснення демонтажу у добровільному порядку визначити уповноваженою особою на виконання демонтажу самовільно встановленої тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на пл. Двірцевій комунальне підприємство Адміністративно-технічне управління спільно із Залізничною районною адміністрацією.

4. Комунальному підприємству Адміністративно-технічне управління

4.1. Здійснити демонтаж за участю представника Залізничної районної адміністрації.

Термін: протягом 60 календарних днів

4.2. У разі, якщо розмір чи конфігурація тимчасової споруди не дозволяє провести демонтаж та перевезення тимчасової споруди у цілісному стані, здійснити її розділення на конструктивні елементи.

4.3. У разі, якщо у тимчасовій споруді перебуває майно, здійснити опис майна та забезпечити перевезення вказаного майна до місця його відповідального зберігання.

4.4. У разі, якщо у тимчасовій споруді перебуває товар, здійснити опис товару та забезпечити перевезення вказаного товару до місця відповідального зберігання на вул. Зеленій, 9.

4.5. Укласти відповідні договори з суб`єктами господарювання на виконання робіт з демонтажу тимчасової споруди та супутніх послуг та оплатити їх вартість.

4.6. Організувати відповідальне зберігання демонтованої тимчасової споруди та майна (за наявності) на вул. Пластовій, 125.

4.7. Повернути демонтовану тимчасову споруду та майно (за наявності) власнику після відшкодування ним витрат на демонтаж, транспортування та зберігання демонтованої тимчасової споруди.

Відповідальний: директор КП Адміністративно-технічне управління.

5. Залізничній районній адміністрації:

5.1. Довести це рішення до відома власника (користувача) тимчасової споруди, а також відповідних експлуатуючих організацій та забезпечити відключення тимчасової споруди від інженерних мереж.

Термін: протягом 14 календарних днів

5.2. Забезпечити супровід та сприяння у проведенні демонтажу, у тому числі через залучення за необхідності представників державних органів, міських служб та організацій, Львівського комунального підприємства Муніципальна варта тощо.

Відповідальний: голова Залізничної районної адміністрації.

6. Львівському комунальному підприємству Муніципальна варта забезпечити громадський порядок під час проведення робіт з демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на пл. Двірцевій.

Відповідальний: директор ЛКП Муніципальна варта.

7. Рекомендувати Управлінню патрульної поліції у Львівській області Департаменту патрульної поліції вжити заходів щодо забезпечення громадського порядку під час проведення робіт з демонтажу тимчасової споруди для здійснення підприємницької діяльності на пл. Двірцевій.

8. Контроль за виконанням рішення покласти на заступника міського голови з містобудування..

05.04.2023 за ініціативи та участі ФОП Магеррамова комісія в складі фахівців КП Адміністративно-технічне управління, Залізничної районної адміністрації та управління землеустрою Львівської міської ради провели обстеження території на площі Двірцевій (біля триповерхової будівлі ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод), за наслідками якого склали акт, в якому зафіксували, що виявлене попереднім обстеженням 18.11.2022 самовільне захоплення земельної ділянки комунальної власності усунуто.

Під час розгляду справи №380/3696/23 суд виявив порушення закону - ПрАТ Львівський локомотиворемонтний завод передало в оренду ФОП Магеррамову частину території підприємства під виглядом елемента об`єкта благоустрою з порушенням цільового призначення земельної ділянки державної форми власності (згідно відомостей Державного земельного кадастру суб`єктом права власності на земельну ділянку є Львівська обласна державна адміністрація). Суд постановив з цього питання окрему ухвалу і направив голові Львівської обласної військової адміністрації для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересу є визнання правочину недійсним (пункт 2 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до ст. 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорювання правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду.

Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки, від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав (такий висновок міститься у пункті 53 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20, у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі № 6-605цс16).

Свобода договору, яка передбачає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, і свобода підприємницької діяльності, яка полягає у самостійному здійсненні без обмежень будь-якої підприємницької діяльність, не забороненої законом, є ключовими засадами цивільного права та господарського права, закріпленими у ст.3, 627 ЦК України, статтях 6, 43 ГК України (чинного на час виникнення спірних правовідносин). Визнання договору недійсним за позовом третьої особи, не сторони договору, є суттєвим втручанням держави у зазначені принципи і порушений інтерес особи має бути таким, що вимагає такого втручання і таке втручання має бути єдиним можливим способом виправлення правової ситуації

Такий висновок міститься у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.02.2021 у справі № 904/2979/20.

Отже, крім учасників правочину (сторін договору), позивачем у справі про визнання недійсним правочину може бути будь-яка заінтересована особа, чиї права та охоронювані законом інтереси порушує цей правочин. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 387/515/18.

Водночас у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17 міститься висновок про те, що недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність правочину, договору, акта органу юридичної особи чи документу не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим.

Таким чином, у господарському провадженні особами здійснюється реалізація права на захист їх цивільних прав за допомогою способів захисту.

Виходячи з наведених норм, при розгляді позову про визнання недійсним оспорюваного правочину судом повинно вирішуватися питання про спростування презумпції правомірності правочину та має бути встановлено не лише наявність підстав, з якими закон пов`язує визнання правочину недійсним, але й чи було порушене цивільне право або інтерес особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право (інтерес) порушене та в чому полягає порушення.

Крім того, особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

При цьому відсутність порушення прав та законних інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові (така правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 03.03.2020 у справі № 910/6091/19).

Поряд з цим у названих постановах Верховного Суду також відзначено, що у разі з`ясування обставин відсутності порушеного права позивача (що є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові), судам не потрібно вдаватись до оцінки спірного правочину на предмет його відповідності положенням законодавства.

В даному випадку суд апеляційної інстанції вважає правомірною оцінку суду першої інстанції про відсутність порушеного права позивача у цьому спорі

Статтею 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно із частинами першою - четвертою ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Метою будь-якого правочину є досягнення певних юридичних наслідків, що мають істотне значення для сторін правочину.

Отже, правочин - це вольові, правомірні дії, безпосередньо спрямовані на досягнення правового результату, а саме на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Аналогічні висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 25.02.2020 у справі №915/1299/18, на яку посилається скаржник.

За змістом частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Як правильно звернув увагу в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції, позивач не врахував, що фактичне користування майном на підставі договору оренди в разі визнання його недійсним (нікчемним) унеможливлює застосування наслідків недійсності правочину відповідно до статті 216 ЦК України, оскільки використання майна - річ безповоротна, і відновити первісне положення сторін практично неможливо. Адже позивач, як встановили суди, де-факто отримав у користування орендоване майно і таке користування вже ним реалізоване, водночас відповідач отримав часткову плату (яка у зазначений спосіб є насправді компенсацією вартості того, що одержав позивач за користування об'єктом оренди) за погодженою сторонами ціною, яка є дійсною на момент звернення орендаря з позовом про таке відшкодування, а законодавець не передбачив можливості здійснення односторонньої реституції.

Отже, специфіка правовідносин за договором оренди полягає в тому, що здійснити подвійну реституцію в разі недійсності (нікчемності) такого правочину, зважаючи на закладений у частині першій статті 216 ЦК України зміст, у спірних правовідносинах із дотриманням принципів рівноправності, пропорційності, справедливості неможливо.

Таким чином, фактичне користування майном на підставі договору оренди унеможливлює у разі його недійсності (нікчемності) проведення між сторонами двосторонньої реституції, тому такий договір є недійсним з моменту його вчинення, а зобов'язання (права та обов'язки) за цим недійсним (нікчемним) правочином - припиняються на майбутнє (що узгоджується зі змістом вимог статті 236 ЦК України).

Отже, правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що фактичне користування майном на підставі договору оренди не дозволяє в разі його недійсності (нікчемності) провести двосторонню реституцію. Зазначене не забезпечить відновлення прав позивача, адже вони не є фактично порушеними в умовах здійснення ним користування майном відповідача, оскільки мета, для якої укладено договір оренди фактично досягнута.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що застосувати наслідки недійсності правочину за передане в оренду майно неможливо, тому що відновити первісне становище сторін за одержане в користування майно - є безповоротним явищем, а тому фактичне користування майном на підставі договору оренди не дозволяє в разі його недійсності (нікчемності) провести двосторонню реституцію та зазначене свідчить про відсутність підстав для висновку про порушення будь - яких прав орендаря, а відтак і про відсутність підстав для його захисту, адже фактичне користування майном відбулося, що сторонами не заперечується, і відновлення первісного становища сторін за одержане в користування майно є неможливим.

Позивач не конкретизував, які саме наслідки необхідно застосувати у разі визнання правочину недійсним та не зазначив, яким саме чином відновиться його порушене право та в який спосіб таке порушено, таким чином, господарський суд дійшов до правомірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2025 у справі №914/2908/24 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для його скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи підприємця Магеррамова Шагріяра Маліка Огли б/н від 30.07.2025 (вх. №01-05/2365/25 від 31.07.2025) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 01.07.2025 у справі №914/2908/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повний текст постанови складено та підписано 15.12.2025.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Скрипчук О.С.