УХВАЛА

15 грудня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/3596/24

Верховний Суд у складі судді Касаційного господарського суду Кібенко О.Р.,

розглянувши матеріали касаційних скарг ОСОБА_1

на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2025,

додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2025,

постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025

та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025

у справі за позовом ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЦМ"

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача:

1) Державного реєстратора Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Бондар Тетяни Анатоліївни,

2) Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Заєць Олени Ярославівни

про визнання рішень загальних зборів недійсними, скасування реєстраційних записів, поновлення на посаді, та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 943 356,34 грн,

В С Т А Н О В И В:

1. ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ТЦМ" (далі - ТОВ "ТЦМ"), в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просила суд:

1) визнати недійсним рішення загальних зборів учасників відповідача, оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ "ТЦМ" від 25.09.2023 №25/09/2023-1, підписи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на якому засвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стиблиною О.В. (зареєстровано в реєстрі за №№1884, 1885);

2) скасувати реєстраційний запис від 29.09.2023 №008032179 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вчинений державним реєстратором Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації Бондар Т.А., згідно з яким відбулись зміни відомостей про кінцевого бенефіціарного власника, розмір статутного фонду, склад засновників, структуру власності, установчих документів та керівника ТОВ "ТЦМ" з ОСОБА_1 на ОСОБА_2 ;

3) визнати недійсним рішення загальних зборів учасників відповідача, оформлене рішенням ТОВ "ТЦМ" від 03.10.2023 №25/09/2023-1, підпис ОСОБА_3 на якому засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я. (зареєстровано в реєстрі за №720);

4) скасувати реєстраційний запис від 04.10.2023 №009032179 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я., згідно з яким відбулась зміна відомостей про керівника ТОВ "ТЦМ" з ОСОБА_2 на ОСОБА_3 ;

5) визнати недійсним рішення загальних зборів учасників відповідача, оформлене протоколом загальних зборів учасників ТОВ "ТЦМ" від 14.11.2023 №14/11/2023-1, підписи ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на якому засвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стеблиною О.В. (зареєстровано в реєстрі за №№2167, 2168);

6) скасувати реєстраційний запис від 20.11.2023 №010032179 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального в округу Заєць О.Я., згідно з яким відбулася зміна розміру статутного капіталу ТОВ "ТЦМ" з 10 000,00 грн на 100 000,00 грн, а також зміна відомостей про засновників (учасників) юридичної особи;

7) скасувати реєстраційний запис від 20.11.2023 №011032179 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заєць О.Я., згідно з яким відбулась зміна кінцевого бенефіціарного власника або зміна відомостей про кінцевого беніфіціарного власника ТОВ "ТЦМ" та структуру власності, зміна установчих документів тощо;

8) поновити ОСОБА_1 на посаді директора ТОВ "ТЦМ" з 26.09.2023;

9) стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 понесені витрати, пов`язані з отриманням інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розмірі 855,00 грн;

10) стягнути з ТОВ "ТЦМ" суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 26.09.2023 по дату ухвалення судового рішення, що підлягає стягненню з відповідача, де станом на 10.04.2025 така сума склала 943 356,34 грн.

2. Господарський суд міста Києва рішенням від 18.06.2025 у задоволенні позову відмовив.

3. Господарський суд міста Києва додатковим рішенням від 17.07.2025 задовольнив частково заяву ТОВ "ТЦМ" про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу; стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ТЦМ" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн.

4. Північний апеляційний господарський суд постановою від 27.10.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 залишив без змін.

5. Північний апеляційний господарський суд додатковою постановою від 24.11.2025 заяву ТОВ "ТЦМ" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнив частково; стягнув з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ТЦМ" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

6. 24.11.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2025, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, не передаючи справи на новий розгляд.

7. Також 10.12.2025 ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025, у якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви відповідача.

8. Перевіривши матеріали касаційних скарг, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення їх без руху з огляду на таке.

9. Частиною 2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) передбачено, що якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, передбачених ст.290 цього Кодексу, то така скарга залишається без руху.

Щодо підстав касаційного оскарження

10. Відповідно до п.5 ч.2 ст.290 ГПК у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) ст.287 цього Кодексу підстави (підстав).

11. Відповідно до ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу.

12. У разі подання касаційної скарги на підставі п.1 ч.2 ст.287 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні (абз.2 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу).

13. У цьому випадку необхідно чітко вказати:

- норму права (з посиланням на статтю, частину, абзац тощо), яку суд неправильно застосував в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо застосування цієї норми права в оскаржуваному судовому рішенні;

- навести висновок щодо її застосування у постанові Верховного Суду, зазначити дату її прийняття та номер справи;

- обґрунтувати подібність правовідносин у справі, що розглядається, та у справі, в якій Верховний Суд виклав свій висновок.

14. У разі подання касаційної скарги на підставі п.2 ч.2 ст.287 ГПК в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду (абз.3 п.5 ч.2 ст.290 цього Кодексу). Скаржник повинен чітко вказати норму права, висновок про застосування якої був сформований Верховним Судом, дату прийняття відповідного судового рішення та номер справи, навести сам висновок і змістовно обґрунтувати необхідність відступлення від нього.

15. Якщо підставою для відкриття касаційного провадження скаржник вважає наявність випадку, передбаченого п.3 ч.2 ст.287 ГПК, він повинен зазначити норму права, єдину практику застосування якої необхідно сформувати, обставини справи, до яких ця норма повинна застосовуватись, який висновок зробили суди попередніх інстанцій з цього питання та обґрунтувати, в чому полягає непогодження із ним.

16. Оскаржуючи в касаційному порядку судові рішення на підставі п.4 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно зазначити, яке саме процесуальне порушення з передбачених частинами 1, 3 ст.310 цього Кодексу призвело до прийняття незаконного судового рішення.

17. При цьому необхідно враховувати, що за змістом п.1 ч.3 ст.310 ГПК відкриття касаційного провадження через недослідження зібраних у справі доказів можливе лише за умови наявності у касаційній скарзі інших обґрунтованих підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч.2 ст.287 цього Кодексу.

18. Системний аналіз наведених положень ГПК дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 ст.287 ГПК, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

19. Отже, процесуальний закон покладає на скаржника обов`язок зазначати у касаційній скарзі про неправильне застосування конкретних норм матеріального та/або допущене судом порушення норм процесуального права та чітко визначити конкретну підставу (підстави) касаційного оскарження судового рішення, передбачену (передбачені) ст.287 ГПК, з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку.

20. Обґрунтовуючи подібність правовідносин, як обов`язкової умови для виникнення підстав касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1- 3 ч.2 ст.287 ГПК, необхідно враховувати, що подібність правовідносин визначається за відповідними критеріями.

21. Велика Палата Верховного Суду виходить з того, що подібність правовідносин потрібно оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими. У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів (пункти 25, 26, 31 постанови від 12.10.2021 у справі №233/2021/19).

22. У касаційній скарзі на рішення від 18.06.2025 та постанову від 27.10.2025 скаржниця посилається на підставу, передбачену п.1 ч.2 ст.287 ГПК та зазначає, що в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №683/351/16-ц, від 27.11.2024 у справі №910/1786/24.

23. Разом з тим, скаржниця також зазначає, що суди не дослідили докази, а саме статут відповідача, який передбачав процедуру скликання і проведення зборів від 25.09.2023, які були оформлені протоколом загальних зборів №25/09/2023-1 від 25.09.2023, що вплинуло на судове рішення.

24. Зазначене може бути розцінено як підстава касаційного оскарження, передбачена п.4 ч.2 ст.287 у взаємозв`язку із п.1 ч.3 ст.310 ГПК, однак скаржниця на такі випадки (підстави) не посилається.

25. Також, в частині оскарження як додаткового рішення від 17.07.2025, так і додаткової постанови від 24.11.2025, скаржниця не посилається на жодну з підстав касаційного оскарження, передбачених ч.2 ст.287 ГПК та не наводить відповідних обґрунтувань такої (таких).

26. У зв`язку із вищезазначеним, скаржниці необхідно вказати усі випадки, передбачені ч.2 ст.287 ГПК, які вона вважає підставами для касаційного оскарження як основних рішень у цій справі, так і додаткових, при цьому врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування, які описані у цій ухвалі.

Щодо сплати судового збору

27. Відповідно до п.2 ч.4 ст.290 ГПК до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

28. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом "Про судовий збір".

29. Згідно з ч.1 ст.4 цього Закону судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

30. Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру становила 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

31. Ставка судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви немайнового характеру, становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

32. За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (пп.5 п.2 ч.2 ст.4 Закону "Про судовий збір").

33. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

34. У зв`язку із зазначеним скаржниця звільнена від сплати судового збору в межах заявлених нею вимог про поновлення її на роботі та стягнення суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

35. Разом з тим, враховуючи вимоги касаційної скарги на основні рішення (як було зазначено, скаржниця просить переглянути рішення судів попередніх інстанцій повністю), скаржниця при її подачі повинна була сплатити судовий збір у розмірі 42 392 грн, розрахований таким чином: 3 208 грн (1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2024) х 7 вимог немайнового характеру (про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства та скасування реєстраційних дій) х 200%.

36. Скаржниця зазначає, що вона "не сплачує судовий збір у даному спорі у відповідності до підстав, викладених в постанові Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 у даній справі".

37. Верховний Суд відхиляє це твердження скаржниці з таких підстав.

38. З постанови Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2024 позивачку звільнено від сплати судового збору в межах заявленої нею вимоги про поновлення її на посаді директора ТОВ "ТЦМ". У той же час, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору у розмірі 21 196,00 грн за заявлені вимоги про визнання недійсними рішень загальних зборів учасників товариства та скасування реєстраційних дій, у зв`язку з чим залишив позовну заяву без руху та надав їй строк на усунення недоліків протягом п`яти днів з дня вручення цієї ухвали.

39. Ухвалою від 29.04.2024 суд першої інстанції розглянув по суті заяву позивачки про звільнення від сплати судового збору, відмовив у задоволенні цієї заяви за недостатністю доказів та повернув позовну заяву, у зв`язку з неподанням доказів сплати судового збору.

40. Північний апеляційний господарський суд постановою від 22.10.2024 ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.04.2024 скасував; справу передав на розгляд до Господарського суду міста Києва для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

41. При цьому Північний апеляційний господарський суд у постанові від 22.10.2024 вказав, що "з наданої позивачкою копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору (за 2023 рік) від 06.03.2024 №2659-24-01657 вбачається, що загальна сума доходу позивачки за 2023 рік складає 317 642,02 грн, у той час як 5% від цієї суми складає 15 882,10 грн, що є меншим від суми судового збору у розмірі 21 196,00 грн, визначеної ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.03.2024".

42. Тобто Північний апеляційний господарський суд у постанові від 22.10.2024 надавши оцінку доходу скаржниці за 2023 рік дійшов до висновку, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік (тобто 2023 рік).

43. Разом з тим, відповідно до п.1 ч.1 ст.8 Закону "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за умов, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу.

44. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у ч.1 цієї статті (ч.2 ст.8 Закону "Про судовий збір").

45. Касаційна скарга у цій справі подана у 2025 році, відповідно, для вирішення питання щодо відстрочення/розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати на підставі п.1 ч.1 ст.8 Закону "Про судовий збір", оцінці підлягає майновий стан скаржниці за попередній календарний рік, тобто за 2024 рік.

46. У той же час у постанові Північного апеляційного господарського суду від 22.10.2024 не досліджувався майновий стан скаржниці за 2024 рік і не встановлювалися підстави для звільнення її від сплати судового збору у зв`язку з тим, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу саме за 2024 рік.

47. За таких обставин скаржниця не довела, що розмір судового збору, який підлягає сплаті за подання касаційної скарги, перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік, та відповідно не довела підстав для звільнення від сплати судового на підставі п.1 ч.1 ст.8 Закону "Про судовий збір".

48. Згідно з ч.3 ст.8 Закону "Про судовий збір" при визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

49. Відповідно до статей 13, 74 ГПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

50. Оскільки ОСОБА_1 не надала документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, то касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених п.2 ч.4 ст.290 ГПК.

51. Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до приписів ГПК учасники справи, маючи намір добросовісної реалізації належного їм права на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно форми та змісту подання касаційної скарги.

52. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, ст.4 Закону "Про судовий збір", Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду міста Києва від 18.06.2025, додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 17.07.2025, постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.10.2025 та додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.11.2025 у справі №910/3596/24 залишити без руху.

2. Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня вручення ухвали.

3. Роз`яснити ОСОБА_1 , що у разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною та буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя О. Кібенко