ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2025 року Справа № 906/809/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Розізнана І.В., суддя Павлюк І.Ю. , суддя Тимошенко О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду Житомирської області від 15.09.25, повний текст судового рішення складено 22.09.25 у справі № 906/809/25 (суддя Кравець С.Г.)

за позовом Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Покрів Гранд-Буд"

про стягнення 13 197,37 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.09.2025 у справі №906/809/251 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Покрів Гранд-Буд" (11700, Житомирська область, місто Звягель, вулиця Житомирська, будинок 73; ) на користь Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (49619, місто Дніпро, пр. Дмитра Яворницького, будинок 21А; ): - 10 140,00грн - в рахунок повернення попередньої оплати, - 34,17грн - 3% річних, - 213,99грн - інфляційних втрат - 3 028,00грн - витрат по сплаті судового збору. В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі Південне міжрегіональне Управління Міністерства юстиції просить суд прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 15.09.2025 у справі № 906/809/25 в частині незадоволених позовних вимог. Ухвалити нове рішення у справі № 906/809/25, яким позовні вимоги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Покрів Гранд-Буд" задовольнити у повному обсязі. Справу розглянути за участю уповноваженого представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Покрів Гранд-Буд" на користь Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судові витрати понесені при подачі апеляційної скарги.

Листом № 906/809/25/5240/25 від 08.10.2025 матеріали справи витребувано у Господарського суду Житомирської області. 21.10.2025 до суду надійшли матеріали справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.25 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду Житомирської області від 15.09.2025 у справі № 906/809/25. Роз`яснено сторонам у справі, що розгляд апеляційної скарги відбудеться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження. Запропоновано відповідачу у строк до 12.11.2025 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України та докази надсилання копії відзиву та доданих до нього документів позивачу. Попереджено Товариство з обмеженою відповідальністю "Покрів Гранд-Буд" про обов`язок зареєструватись в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль).

Згідно з ст.ст. 269, 270 ГПК України апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час дослідження матеріалів справи колегією суддів апеляційної інстанції встановлено наступне.

13.05.2020 між Південно-Східним міжрегіональним управлінням Міністерства юстиції (м. Дніпро) (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Солвінг Сістемс" (постачальник) укладено договір №ДГ-0000084 згідно п.1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити товар за предметом закупівлі ДК 021:2015:09130000-9 "Нафта і дистиляти" (дизельне паливо, бензини - А-95) лот №3 - дизельне паливо, бензин А-95 для потреб Кіровоградської області (далі - товар) за відпускними обліковими смарт-картками або скретч-картками, а замовник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених в договорі, оплатити та прийняти вказаний товар (а.с.36-39).

Відповідно до п.1.2 договору кількість товару 10 000 літрів у тому числі: дизельне паливо 3 500 літрів, бензин А-95 6 500 літрів. Загальна кількість, асортимент, одиниця виміру та ціна товару визначаються сторонами у специфікації (додаток №1), яка є невід`ємною частиною договору.

Згідно п.2.2 договору відпуск товару здійснюється за картками-талонами постачальника, безпосередньо на автомобільних заправних станціях (далі - АЗС), що обслуговують картки-талони постачальника, окремими партіями згідно потреб замовника шляхом обміну талону на товар в кількості та асортименті зазначених в талоні.

Ціна договору становить 239 400,00 грн, у тому числі ПДВ 39 900,00грн (п.3.1 договору).

Пунктом 3.4 передбачено, що у ціну товару включені усі додаткові витрати, пов`язані з доставкою товару Замовнику, а саме: вартість самого товару, витрати на транспортування товару, до місця поставки, страхування, навантаження, розвантаження, сплата податків і зборів (обов`язкових платежів) та інші платежі, усі інші витрати.

Відповідно до п.4.1 договору оплата товару здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок постачальника протягом 30 (тридцяти) банківських днів з дати фактичного отримання замовником товару у повному обсязі на підставі видаткових накладних.

Строк поставки товару з моменту підписання договору по 31.08.2020 (п.5.1 договору).

Пунктом 5.2 договору передбачено, що товар постачається у формі карток-талонів, згідно з номіналом та у кількості відповідно до специфікації до договору, шляхом доставки замовнику карток-талонів на замовлену партію товару.

Згідно п.5.3 договору місце поставки: доставка карток-талонів замовнику відбувається за адресою: 25006, вулиця Дворцова, 6/7, місто Кропивницький. Місце виконання договору: місто Кропивницький (п.5.4 договору).

Відповідно до п.5.5 договору передача карток-талонів замовнику підтверджується підписанням сторонами видаткової накладної на товар, яка обов`язково повинна містити номенклатуру (асортимент), кількість та ціну товару відповідно до переданих карток-талонів, а також загальну суму до сплати.

Відвантаження товару, відповідно до п.5.6 договору, здійснюється на АЗС, що обслуговують картки-талони постачальника, перелік яких наведено в додатку №2, який є невід`ємною частиною договору.

У відповідності до п.5.9 договору термін дії карток-талонів становить не менше 6 місяців з моменту укладення договору. У разі, якщо у встановлений в картці-талоні термін її дії замовник не отримав товар, постачальник на вимогу замовника протягом двох днів зобов`язаний обміняти такий картку-талон, термін дії якого закінчився на нові картки-талони терміном на 6 місяців, з відповідним асортиментом та кількістю товару.

Пунктом 5.11 договору передбачено, що право власності на пальне вважається переданим замовнику у момент його фактичного відпуску на АЗС.

Згідно п. 5.12 договору зобов`язання постачальника по поставці товару вважаються виконаними після відвантаження замовнику всієї партії товару на АЗС.

Відповідно до п. 5.13 договору за безпідставну відмову від відвантаження товару по талонах на АЗС частково або повністю постачальник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі 10% від ціни договору.

Відповідно до п. 7.3 договору за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотків від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020 (п.10.1 договору).

Договір підписано представниками сторін, а їх підписи скріплено печатками юридичних осіб.

Згідно з специфікацією від 13.05.2020, яка є додатком №1 до договору, загальна вартість товару складає 239 400,00грн, у тому числі ПДВ 39 900,00грн (а.с.41).

Додатком №2 до договору є перелік 14 (чотирнадцяти) автозаправних станцій, на яких здійснюється відвантаження товару, а саме: 8 (вісім) АЗС "Авіас", 1 (одна) АЗС "БРСМ", 1 (одна) АЗС "БРСМ-Нафта", 2 (дві) АЗС "Сан Ойл", 1 (одна) АЗС "Глуско", 1 (одна) АЗС "УПГ" (а.с.42).

Додатковою угодою №1 від 14.05.2020 до договору, сторони погодили зменшити ціну договору та викласти пункт 3.1 договору у наступній редакції: "Ціна цього договору становить 202 800,00грн, у тому числі ПДВ 33 800грн." (а.с.43).

Специфікацією від 14.05.2020, яка є додатком №1 до договору, погоджено що загальна вартість товару складає 202 800,00грн, у тому числі ПДВ 33 800грн (а.с.44).

На виконання умов договору про закупівлю №ДГ-0000084 від 13.05.2020, відповідачем передано на користь позивача картки-талони на 6 500 л. бензину А-95 та на 3 500 л. дизельного палива на загальну суму 202 800,00грн, а саме:

- за видатковою накладною №1348 від 14.05.2020 - картки-талони на 2 500 л. дизельного палива на загальну суму 50 700,00грн (а.с.45);

- за видатковою накладною №1349 від 14.05.2020 - картки-талони на 4 500 л. бензину А-95 на загальну суму 91 260,00грн (а.с.46);

- за видатковою накладною №1350 від 14.05.2020 - картки-талони на 1 000 л. бензину А-95 та 500 л. дизельного пального на загальну суму 30 420,00грн (а.с.47);

- за видатковою накладною №1351 від 14.05.2020 - картки-талони на 1 000 л. бензину А-95 та 500 л. дизельного пального на загальну суму 30 420,00грн (а.с.48).

Вартість вказаного товару у розмірі 202 800,00 грн сплачена Управлінням на користь ТОВ "Солвінг Сістемс", що підтверджується банківською випискою (а.с.49-50; 133-135).

Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань вбачається, що ТОВ "Солвінг Сістемс" змінило найменування юридичної особи на Товариство з обмеженою відповідальністю "Покрів Гранд-Буд" (далі - ТОВ "Покрів Гранд-Буд").

Постановою КМУ від 16.08.2022 №912 "Про реорганізацію міжрегіональних територіальних органів Міністерства юстиції" реорганізовано Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) шляхом його приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Наказом Міністерства юстиції України від 22.09.2022 №4011/5 "Про реорганізацію міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції" Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) реорганізовано шляхом його приєднання до Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). У п.5 наказу зазначено, що правонаступниками міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції, які реорганізовуються, є відповідні міжрегіональні управління Міністерства юстиції, до яких вони приєднуються.

За доводами Управління, з січня 2025 року у позивача виникла проблема у заправці паливом службових транспортних засобів, через відсутність пального на автозаправних станціях, на підтвердження чого надано акти фіксації відсутності палива на АЗС/неможливості отримання палива за талонами АЗС "Авіас" від: 06.01.2025, 16.01.2025, 12.02.2025, 14.02.2025, 17.02.2025 (а.с.67-73).

Згідно доповідних (службових) записок начальників відділів ДВС, які адресовані Управлінню забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Мін`юсту (м. Одеса), починаючи з січня 2025 року на АЗС "Авіас" відсутнє пальне, що унеможливлює використання службових транспортних засобів (а.с.74-82).

У матеріалах даної справи наявні копії карток-талонів на дизельне пальне у загальній кількості 500 л. з яких: номіналом по 20 л. - 20 шт. та по 10 л. - 10 шт. (а.с.51-54). Оригінали талонів оглянуті судом у судовому засіданні 18.07.2025, про що зазначено місцевим господарським судом в оскаржуваному судовому рішенні.

Управління звернулося до Товариства з листом №16315/15.4-11 від 11.04.2025 у якому повідомило про те, що у зв`язку з неможливістю отримання палива за талонами на АЗС "Авіас", просить повернути грошові кошти за 500 л. дизельного палива у семиденний строк з дня отримання даного листа (а.с.55-57; докази направлення а.с.58-60; 127-129). Даний лист надіслано на адресу відповідача, яка зазначена у договорі.

У подальшому Управління звернулося до Товариства з листом №18064/15.4-11 від 23.04.2025, у якому також повідомило про неможливість отримання палива та просило повернути 10 140,00грн за 500 л. дизельного палива (а.с.61-63; докази направлення а.с.64-66; 130-132). Даний лист надіслано на актуальну юридичну адресу відповідача.

Вказані листи залишилися відповідачем без відповіді та задоволення.

У зв`язку з невідвантаженням відповідачем дизельного пального на суму 10 140,00грн, позивач звернувся до господарського суду з позовом до ТОВ "Покрів Гранд-Буд" про стягнення 10 140,00грн у рахунок повернення попередньої оплати, а також 1 642,68 пені та 709,80грн штрафу (за непоставку товару) та 569,87грн інфляційних втрат та 135,02грн 3% річних (за порушення виконання грошового зобов`язання з повернення суми попередньої оплати).

Рішенням Господарського суду Житомирської області від 15.09.2025 у справі №906/809/251 позов задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Покрів Гранд-Буд" на користь Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса): - 10 140,00грн - в рахунок повернення попередньої оплати, - 34,17грн - 3% річних, - 213,99грн - інфляційних втрат - 3 028,00грн - витрат по сплаті судового збору. У решті позовних вимог відмовлено.

Мотиви оскаржуваного судового рішення наступні:

- надавши оцінку доводам позивача, а також доказам, які наявні в матеріалах справи, місцевий господарський суд виснував про порушення відповідачем зобов`язання з передачі позивачу дизельного пального у кількості 500 л. на загальну суму 10 140,00грн. Відтак, вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 10 140,00грн (500 л. дизельного палива * 20,28грн) в рахунок повернення попередньої оплати за договором про закупівлю №ДГ-0000084 від 13.05.2020 є обґрунтованими та підлягають задоволенню судом у повному обсязі;

- пунктом 10.2 договору передбачено, що згідно ч. 5 ст. 36 ЗУ "Про публічні закупівлі", дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку. Місцевим господарським судом не встановлено обставин продовження строку дії договору в порядку ст. 10.2 договору, тому враховуючи погоджені сторонами умови п. 10.1, дія договору припинилась 31.12.2020. Отже, оскільки в зазначений строк дія укладеного між сторонами договору припинилась, то відповідно 31.12.2020 і припинилось забезпечення виконання зобов`язання у вигляді сплати пені та штрафу за порушення строків поставки товару. Оскільки позивач пеню та штраф (п.7.3 договору) нарахував за непоставлений товару у період з 06.01.2025 до 16.06.2025, тобто тоді, коли припинилось забезпечення виконання зобов`язання у вигляді сплати пені та штрафу, то вимоги позивача про стягнення 1 642,68 пені та 709,80 грн штрафу є безпідставними. У задоволенні позову в цій частині місцевий господарський суд відмовив;

- місцевим господарським судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з листом №16315/15.4-11 від 11.04.2025 в якому повідомляв про неможливість отримання дизельного палива у зв`язку з чим вимагав повернення суми попередньої оплати. Цей лист містить відмітку АТ "Укрпошти" про його невручення відповідачу - 28.04.2025. Направлення повідомлення позивачем є дією щодо доведення до відома відповідача про неможливість отримання палива та реалізація вимоги щодо повернення коштів. Отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відповідно, відповідач був зобов`язаний повернути позивачу грошові кошти у семиденний строк - до 05.05.2025 (включно). Відтак, прострочення виконання відповідачем зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у розмірі 10 140,00 грн, на переконання суду першої інстанції, почалося з 06.05.2025. Здійснивши власний перерахунок інфляційних втрат та 3% річних (в межах заявлених позовних вимог), суд встановив, що стягненню з відповідача підлягає 34,17грн 3% річних та 213,99 грн інфляційних втрат. У частині стягнення 100,85 грн 3% річних та 355,88 грн інфляційних втрат місцевим господарським судом відмовлено.

Не погоджуючись із оскаржуваним судовим рішенням через підсистему "Електронний Суд" від Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до суду апеляційної інстанції надійшла апеляційна скарга. Із підстав висвітлених у апеляційній скарзі Південне міжрегіональне Управління Міністерства юстиції просить суд прийняти апеляційну скаргу до розгляду. Скасувати рішення Господарського суду Житомирської області від 15.09.2025 у справі № 906/809/25 в частині незадоволених позовних вимог. Ухвалити нове рішення у справі № 906/809/25 яким позовні вимоги Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Покрів Гранд-Буд" задовольнити у повному обсязі. Справу розглянути за участю уповноваженого представника Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Покрів Гранд-Буд" на користь Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) судові витрати понесені при подачі апеляційної скарги.

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 22.10.25 була надана відповідь апелянту щодо правових підстав розгляду даної апеляційної скарги в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст.ст. 269, 270 ГПК України, апеляційна інстанція переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи приписи ст.ст. 269, 270 ГПК України, а також вимоги апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах частини відмовлених позовних вимог із якими апелянт не погоджується.

Надаючи в процесі апеляційного перегляду оцінку оскаржуваному судовому рішенню в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.

Предметом господарського процесу як форми діяльності суду є господарські спори або інші справи, віднесені до компетенції господарських судів Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно частин 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 ст.526 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що правовідносини між сторонами виникли на підставі договору про закупівлю №ДГ-0000084 від 13.05.2020 (далі - договір), який за своєю правовою природою є договором поставки. Цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020 (п.10.1 договору).

Частиною 1 ст. 712 ЦК України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст.712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Відповідно до частини 1 ст.664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Згідно п.1.1 договору відповідач зобов`язався поставити товар за предметом закупівлі ДК 021:2015:09130000-9 "Нафта і дистиляти" (дизельне паливо, бензин А-95) за відпускними обліковими смарт-картками або скретч-картками, а позивач зобов`язався в порядку та на умовах, визначених в договорі, оплатити та прийняти вказаний товар. Згідно п.2.2 договору відпуск товару здійснюється за картками-талонами постачальника, безпосередньо на АЗС, що обслуговують картки-талони постачальника, окремими партіями, згідно потреб замовника шляхом обміну талону на товар в кількості та асортименті зазначених в талоні.

Відповідно до пункту 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Пунктом 2 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Мінпаливенерго України, Мінтрансзв`язку України, Мінекономіки України, Держспоживстандарту України від 20.05.2008 №281/171/578/155 визначено, що талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Згідно п.5.2 договору товар постачається у формі карток-талонів, згідно з номіналом та у кількості відповідно до специфікації до договору, шляхом доставки замовнику карток-талонів на замовлену партію товару.

Відповідно до п.5.5 договору передача карток-талонів замовнику підтверджується підписанням сторонами видаткової накладної на товар, яка обов`язково повинна містити номенклатуру (асортимент), кількість та ціну товару відповідно до переданих карток-талонів, а також загальну суму до сплати.

Водночас відвантаження товару, відповідно до п.5.6 договору, здійснюється на АЗС, що обслуговують картки-талони постачальника, перелік яких наведено в додатку №2, який є невід`ємною частиною договору.

Пунктом 5.11 договору передбачено, що право власності на пальне вважається переданим замовнику у момент його фактичного відпуску на АЗС.

Із урахуванням вищезазначеного колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками місцевого господарського суду, що за видатковими накладними №1348, №1349, №1350, №1351 від 14.05.2020 відповідачем було передано позивачу лише паливні талони, які є документами, що засвідчують право їх власника отримати паливно-мастильні матеріали на АЗС, а саме: 6 500 л. бензину А-95 та 3 500 л. дизельного палива, а не безпосередньо паливо, оскільки відвантаження та перехід права власності на товар відбувається саме у момент фактичного відпуску паливно-мастильних матеріалів на АЗС.

Щодо незгоди Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із ухваленим судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача про стягнення 1 642,68 пені, яка нарахована за непоставку товару (у період з 06.01.2025 по 16.06.2025 на суму боргу у розмірі 10 140,00грн), та 709,80 грн штрафу (7% від суми боргу у розмірі 10 140,00грн) на підставі п. 7.3 договору, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися у тому числі неустойкою.

Частинами 1-3 ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до п. 7.3. договору, за порушення строків виконання зобов`язання постачальник сплачує замовнику пеню у розмірі 0,1 відсотків від вартості товарів, з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору (ч. 1 ст. 627 ЦКУ).

Укладаючи господарські договори, сторони можуть визначати зміст договору на основі: вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на власний розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Положеннями ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Статтею 631 ЦК України передбачено, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

За умовами пункту 10.1 укладеного між сторонами договору про закупівлю №ДГ-0000084 від 13.05.2020, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2020.

Пунктом 10.2 договору передбачено, що згідно частини 5 статті 36 ЗУ "Про публічні закупівлі", дія договору про закупівлю може продовжуватися на строк, достатній для проведення процедури закупівлі на початку наступного року, в обсязі, що не перевищує 20 відсотків суми, визначеної в договорі, укладеному в попередньому році, якщо видатки на цю мету затверджено в установленому порядку.

Як місцевим, так і апеляційним господарськими судами не встановлено обставин продовження строку дії договору в порядку ст. 10.2 договору, тому враховуючи погоджені сторонами умови п. 10.1, дія договору припинилась 31.12.2020 у зв`язку з закінченням строку його дії.

Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу апелянта, що здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що згідно п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки.

Як убачається з приписів ст.ст. 611, 631 ЦК України договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до моменту закінчення строку, встановленого договором. Сплата неустойки як правовий наслідок порушення зобов`язання настає згідно договору або закону. При цьому у договорі як універсальному регуляторі договірних зобов`язань сторони визначають особливості відповідальності сторін у разі порушення умов договору. Отже, саме в межах строку дії договору сторони набувають взаємних прав та обов`язків, а також погоджують умови відповідальності за їх порушення. Положення договору щодо пені та штрафу є похідними від основного зобов`язання та існують виключно як елемент договірного регулювання з урахуванням застосування принципу свободи договору. Колегія суддів апеляційної виснує, що після припинення дії договору такі положення щодо додаткової відповідальності згідно умов договору втрачають силу, якщо сторони прямо не передбачили інше. Якщо договір не містить застереження, що положення про додаткову відповідальність (у тому числі щодо пені та штрафу) зберігають чинність після закінчення строку дії договору, то такі положення вважаються припиненими.

Додатково колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними доводи апелянта щодо неврахування місцевим господарським судом правових висновків, які висвітлені у постанові Верховного Суду від 14.02.2024 у справі № 911/94/23 (зокрема п. 61 постанови), адже дана справа не є релевантною до правовідносин, які виникли у справі №906/809/25 (інший предмет спору та інші встановлені фактичні обставини справи).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2024 у справі № 910/9072/17 апелянт процитував правовий висновок суду про те, що закон не передбачає такої підстави, як закінчення строку дії договору, для припинення зобов`язання, яке лишилося невиконаним. У той же час суд апеляційної інстанції звертає увагу, що місцевий господарський суд задовольнив позовні вимоги позивача на суму зобов`язання, яке не було відповідачем виконане, а відтак доводи апелянта в зазначеній частині є безпідставними.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що доводи апелянта в зазначеній частині апеляційної скарги є безпідставними та такими, що не відповідають нормам матеріального права.

Щодо незгоди Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із ухваленим судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позовних вимог позивача до відповідача про стягнення 100,85грн 3% річних та 355,88грн інфляційних втрат, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування трьох процентів річних та інфляційних на суму боргу є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 663 ЦК України передбачено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.670 ЦК України встановлено, що якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту частини 2 ст.693 ЦК України вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець може діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. А тому волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07.02.2018 у справі №910/5444/17, від 27.11.2019 у справі №924/277/19, від 09.03.2023 у справі №910/5041/22, від 15.02.2024 у справі №910/3611/23, від 09.04.2024 у справі №909/335/23, від 14.05.2024 у справі №916/1164/23, від 16.07.2024 у справі №910/3574/23).

Як убачається з матеріалів справи, з січня 2025 року у позивача виникла проблема у заправці паливом службових транспортних засобів, у зв`язку з відсутністю пального на автозаправних станціях, на підтвердження чого останнім надано акти фіксації відсутності палива на АЗС/неможливості отримання палива за талонами АЗС "Авіас" від: 06.01.2025, 16.01.2025, 12.02.2025, 14.02.2025, 17.02.2025 (а.с.67-73). Нарахування інфляційних втрат та 3 % річних позивач починає з 06.01.2025, а саме з дати складання першого акту.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що:

- акти фіксації відсутності палива на АЗС/неможливості отримання палива за талонами на АЗС "Авіас" складені позивачем в односторонньому порядку;

- у матеріалах справи відсутні докази направлення зазначених актів на адресу відповідача;

- позивач звернувся до відповідача (за належною адресою) з листом від 23.04.2025 в якому повідомив про неможливість отримання дизельного палива. У даному листі позивач вимагав у відповідача повернення суми попередньої оплати. Цей лист містить відмітку АТ "Укрпошти" про його невручення відповідачу - 28.04.2025.

На переконання суду апеляційної інстанції направлення вищезазначеного повідомлення позивачем для відповідача є вчиненням активної та однозначної дії щодо доведення до відома відповідача про неможливість позивача отримати паливо та як наслідок висунуто вимогу про повернення коштів. При цьому суд апеляційної інстанції погоджується з позицію місцевого господарського суду, що отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

В свою чергу суд апеляційної інстанції наголошує, що акти фіксації відсутності палива; доповідні записки начальника Голованівського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області від 21.03.2025 № 101-09/30.-25 та начальника Гайворонського відділу державної виконавчої служби у Голованівському районі Кіровоградської області від 20.03.2025 № 33832/30.1-29 зі змісту яких вбачається, що з січня місяця 2025 року не використовуються транспортні засоби в службових цілях через відсутність пального на АЗС "Авіас" не є дією щодо доведення до відома відповідача про неможливість позивача отримати паливо та вимогою щодо повернення коштів у розумінні ст. 670 ЦК України.

Із урахуванням приписів ст. 530, 663 ЦК України та обставин, які встановлені судом, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що прострочення виконання відповідачем зобов`язання з повернення суми попередньої оплати у розмірі 10 140,00 грн почалося з 06.05.2025.

Відтак суд апеляційної інстанції виснує, що місцевий господарський суд правомірно дійшов висновку, що в частині стягнення 100,85 грн 3% річних та 355,88 грн інфляційних втрат слід відмовити. Доводи апелянта не спростовують встановленого, а відтак відхиляються колегію суддів апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ураховуючи вищезазначене, суд апеляційної інстанції вважає, що місцевий господарський суд виконав усі вимоги, які передбачені матеріальним та процесуальним законодавством України під час розгляду справи. При цьому місцевий господарський суд повно та всебічно надав оцінку кожному з доводів позивача та доказам, які наявні в матеріалах справи. Суд апеляційної інстанції виснує, що місцевий господарський суд ухвалив правомірне та законне судове рішення.

Із огляду на зазначене, суд апеляційної інстанції відмовляє Південному міжрегіональному Управлінню Міністерства юстиції у задоволенні апеляційної скарги на рішення Господарського суду Житомирської області від 15.09.25.

Судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за апелянтом.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 271, 272, 273, 275, 276, 277, 278, 279, 280, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на рішення Господарського суду Житомирської області від 15.09.25 у справі №906/809/25 залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і відповідно до частини 3 статті 287 ГПК України не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків, визначених у підпунктах а, б, в, г пункту 2 частини 3 статті 287 ГПК України.

3. Справу повернути до Господарського суду Житомирської області.

Головуючий суддя Розізнана І.В.

Суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Тимошенко О.М.