ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.12.2025м. СумиСправа № 920/214/23(920/1411/25)

Господарський суд Сумської області у складі судді Соп`яненко О.Ю., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи №920/214/23 (920/1411/25)

за позовом: ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Світ Агротехніки (41400, Сумська область, Шосткинський район, м. Глухів, вул. Терещенків, буд. 44, ) арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

до відповідачів: 1. ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 )

2. ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_3 )

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

1. ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ «АЛЬБІОН» (49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 31Д, )

2. ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БЛ ЛІЗИНГ» (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А, офіс 139, )

3. ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БЕСТ ЛІЗИНГ» (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера «Б», )

4. ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МТБ БАНК» 68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, просп. Миру, 28, )

5. АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «КРЕДОБАНК» (79026, м. Львів, вул. Сахарова,78, )

6. ПІДПРИЄМСТВА «ДОЙЧЕ АГРАРТЕХНІК» (41400, Сумська обл., Шосткинський р-н., м. Глухів, вул. Терещенків, буд. 44, )

7. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 )

про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, витребування майна та скасування державної реєстрації

Справа розглядається без повідомлення сторін

УСТАНОВИВ:

Ліквідатор Товариства з обмеженою відповідальністю Світ Агротехніки арбітражний керуючий Бандола О.О. подав до суду позовну заяву про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного від 07.10.2025 (вх. №5339 від 07.10.2025).

Відповідно до вимог позовної заяви, ліквідатор просить:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу 8046/2023/3591873 від 06.01.2023, що укладений між ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ (, вул. Терещенків, буд. 44, м. Глухів, Шосткинський р-н, Сумська обл., 41400) та ОСОБА_2 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ), відповідно до якого відчужено FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 , ціна продажу 5000,00 грн.;

- витребувати у ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) на користь ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ (, вул. Терещенків, буд. 44, м. Глухів, Шосткинський р-н, Сумська обл., 41400) транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_7 ;

- скасувати державну реєстрацію FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_7 за ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 );

- судовий збір покласти на відповідачів.

Відповідно до ухвали суду від 08.10.2025 задоволено заяву ліквідатора ТОВ Світ Агротехніки арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича від 07.10.2025 (вх. №5340 від 07.10.2025) про забезпечення позову у справі № 920/214/23 (920/1411/25); застосовано до ОСОБА_1 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_6 ) захід забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_7 .

Відповідно до ухвали Господарського суду Сумської області від 15.10.2025 відкрито провадження у справі № 920/214/23(920/1411/25) в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, вирішено розгляд справи № 920/1411/25 здійснювати в межах справи № 920/214/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Світ Агротехніки, в окремому позовному провадженні. Також залучено до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: 1. ТОВ КОМПАНІЯ АЛЬБІОН (49083, м. Дніпро, проспект Слобожанський, буд. 31Д, ), 2. ТОВ БЛ ЛІЗИНГ (04119, м. Київ, вул. Зоологічна, 4-А, офіс 139, ), 3. ТОВ БЕСТ ЛІЗИНГ (01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 13/2, літера Б, ), 4. ПАТ МТБ БАНК 68003, Одеська обл., м. Чорноморськ, просп. Миру, 28, ), 5. АТ КРЕДОБАНК (79026, м. Львів, вул. Сахарова,78, ), 6. ПІДПРИЄМСТВО ДОЙЧЕ АГРАРТЕХНІК (41400, Сумська обл., Шосткинський р-н., м. Глухів, вул. Терещенків, буд. 44, ), 7. ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 ). Сторонам надано строк для подання відзивів на позовну заяву, відповіді на відзиви та письмових пояснень.

Відповідачі, треті особи про розгляд справи судом повідомлені належним чином. Відзиви на позов та пояснення третіх осіб не надходили.

Згідно з пунктами 4, 5 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення, зокрема, є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Крім того, відповідно до частини другої ст. 2 Закону України Про доступ до судових рішень, усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами першою та другою ст. 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина перша ст. 4 цього Закону).

Відповідно до ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом, в межах наданих йому повноважень, сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Відповідно до ч. 6 ст. 233, ст. 252 ГПК України розгляд справи з постановленням рішення (вступної та резолютивної частини) закінчений 15.12.2025.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 18.07.2023 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Світ Агротехніки (41400, Сумська область, Шосткинський район, м. Глухів, вул. Терещенків, буд. 44, ); введено процедуру розпорядження майном; призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Бандолу Олександра Олексійовича.

Постановою Господарського суду Сумської області від 20.05.2024 визнано юридичну особу Товариство з обмеженою відповідальністю Світ Агротехніки (41400, Сумська область, Шосткинський район, м. Глухів, вул. Терещенків, буд. 44, ) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру строком на дванадцять місяців, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Бандолу Олександра Олексійовича.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно з ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Склад учасників розгляду спору визначається відповідно до Господарського процесуального кодексу України.

Господарський суд розглядає спори, стороною в яких є боржник, за правилами, визначеними Господарським процесуальним кодексом України. За результатами розгляду спору суд ухвалює рішення.

В обгрунтування позовної заяви ліквідатор зазначає про те, що в ході ліквідаційної процедури у справі №920/214/23 ним встановлено, що 06.01.2023 між ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ в особі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 укладений договір купівлі-продажу №8046/2023/3592186 транспортного засобу FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 , по заниженій ціні, а саме: 5000,00 грн, яка не відповідає ринковій вартості транспортного засобу.

Відповідно до проведеної оцінки згідно договору №17-Д/25 від 24.02.2025 р. на надання послуг з професійної оціночної діяльності та звіту про оцінку № 17-Д/25/12, ринкова вартість рухомого майна FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 , становить 328 525,00 грн.

Відповідно до листа Головного сервісного центру МВС від 31.03.2025 за № 31/10497-7639-2025 та наданою реєстраційною картою ТЗ, транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_7 зареєстровано за ОСОБА_1 .

У свою чергу позивач вказує на те, що відповідно до матеріалів справи №920/214/23 загальний розмір кредиторської заборгованості ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ складає 608 965 954,65 грн.

Таким чином, у момент існування боргу перед кредиторами у справі №920/214/23 та в межах сумнівного періоду, встановленого ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства, за 3 роки до моменту відкриття провадження у справі про банкрутство, товариство-боржник здійснив відчуження наявних у його власності транспортних засобів за цінами, які є нижчі за ринкові.

Враховуючи викладене, позивач вказує на те, що відчуження майна боржника відбулось у період існування прострочених грошових зобов`язань та наявності відкритих судових проваджень про стягнення заборгованості з ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ, що в свою чергу призводить до висновку про протиправну поведінку останнього, що спрямована на ухилення від виконання зобов`язань перед кредиторами, шляхом його унеможливлення у зв`язку із відчуженням майна за заниженою ціною на користь третіх осіб.

У зв`язку із зазначеним, позивач просить визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу №8046/2023/3592186 від 06.01.2023, укладений між ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ та ОСОБА_2 , витребувати у ОСОБА_1 на користь ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_7 , скасувати державну реєстрацію вказаного транспортного засобу за ОСОБА_1 .

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Банкрутство за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано Кодексом України з процедур банкрутства, який визначає особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальним у застосуванні при розгляді цих справ.

У відповідності до наведених у ч. 2 ст. 10 КУзПБ арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 КУзПБ з дня ухвали господарським судом постанови про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури припиняються повноваження органів управління банкрута щодо управління банкрутом та розпорядження його майном, якщо цього не було зроблено раніше, члени виконавчого органу (керівник) банкрута звільняються з роботи у зв`язку з банкрутством підприємства, а також припиняються повноваження власника (органу, уповноваженого управляти майном) майна банкрута.

Частиною 2 ст. 59 КУзПБ передбачено, що протягом 15 днів з дня призначення ліквідатора відповідні посадові особи банкрута зобов`язані передати бухгалтерську та іншу документацію, печатки і штампи, матеріальні та інші цінності банкрута ліквідатору. У разі ухилення від виконання зазначених обов`язків відповідні посадові особи банкрута несуть зобов`язання щодо відшкодування збитків, завданих таким ухиленням.

Відповідно до ч. 1 ст. 61 КУзПБ, ліквідатор з дня свого призначення здійснює, крім іншого, такі повноваження:

- приймає у своє відання майно боржника, забезпечує його збереження;

- виконує функції з управління та розпорядження майном банкрута;

проводить інвентаризацію та визначає початкову вартість майна банкрута;

- аналізує фінансовий стан банкрута;

- виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута;

- формує ліквідаційну масу;

- заявляє до третіх осіб вимоги щодо повернення банкруту сум дебіторської заборгованості;

- подає до суду заяви про визнання недійсними правочинів (договорів) боржника;

- вживає заходів, спрямованих на пошук, виявлення та повернення майна банкрута, що знаходиться у третіх осіб;

- продає майно банкрута для задоволення вимог, внесених до реєстру вимог кредиторів, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 42 КУзПБ господарський суд у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора, поданою в порядку, визначеному статтею 7 цього Кодексу, може визнати недійсними правочини або спростувати майнові дії, вчинені боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство або протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, якщо вони порушили права боржника або кредиторів, з таких підстав:

боржник виконав майнові зобов`язання раніше встановленого строку;

боржник до відкриття провадження у справі про банкрутство взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю або частково стало неможливим;

боржник здійснив відчуження або придбав майно за цінами, відповідно нижчими або вищими від ринкових, за умови що в момент прийняття зобов`язання або внаслідок його виконання майна боржника було (стало) недостатньо для задоволення вимог кредиторів;

боржник оплатив іншій особі або прийняв майно в рахунок виконання грошових вимог у день, коли сума вимог кредиторів до боржника перевищувала вартість майна;

боржник узяв на себе заставні зобов`язання для забезпечення виконання грошових вимог.

Правочини, вчинені боржником протягом трьох років, що передували відкриттю провадження у справі про банкрутство, можуть бути визнані недійсними господарським судом у межах провадження у справі про банкрутство за заявою арбітражного керуючого або кредитора також з таких підстав:

боржник безоплатно здійснив відчуження майна, взяв на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, відмовився від власних майнових вимог;

боржник уклав договір із заінтересованою особою;

боржник уклав договір дарування.

У разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою цієї статті, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину.

Особливістю реалізації повноважень арбітражного керуючого у ліквідаційній процедурі є обов`язок ліквідатора здійснити повноту дій, спрямовану на виявлення та повернення активів боржника (частина 1 статті 65 КУзПБ).

Отже, арбітражний керуючий Бандола О.О. з моменту призначення його ліквідатором у справі № 920/214/23 про банкрутство ТОВ Світ Агротехніки виконує повноваження керівника товариства-банкрута з правом на відчуження майнових активів боржника.

Так, матеріалами справи (з урахуванням встановленого у справі № 920/214/23 про банкрутство ТОВ Світ Агротехніки) встановлено, що 06.01.2023 між ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу №8046/2023/3591873, за яким ОСОБА_2 отримав у власність транспортний засіб FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 . Ціна продажу транспортного засобу складає 5000,00 грн (п.3.1. договору).

Укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу (06.01.2023) відбулося у так званий "сумнівний період" за три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство (18.07.2023).

У справі № 920/214/23 про банкрутство ТОВ Світ Агротехніки судом були визнані вимоги кредиторів, а саме: ТОВ ВІДІ-КРАЙ МОТОРЗ, АТ КРЕДОБАНК, АТ КОМІНБАНК, ТОВ КСГ ДНІПРО, ПАТ МТБ БАНК, ТОВ Компанія Альбіон, ОСОБА_2 , Фермерського господарства Успенське 1, ТОВ ПЛАНТ АГРО, ТОВ НФМ АГРО, Фізичної особи-підприємця Мохначової Наталії Борисівни, ТОВ АГРОТЕК-ІНВЕСТ, Головного управління ДПС у Сумській області, ТОВ БЛ ЛІЗИНГ, ТОВ ОТП ЛІЗИНГ, ТОВ Полетехніка, ТОВ Агролендлізинг, ПП МАІЗ, ТОВ Аграрні Системні Технології, ТОВ Акріс Агро, ТОВ СЕРВІСАГРОТЕХ, ТОВ "ЮГ-РЕЗЕРВ", Київської Митниці та Інституту механіки та автоматики агропромислового виробництва Національної академії аграрних наук України, та включені до реєстру вимог кредиторів боржника згідно з ухвалою суду від 28.02.2024. Також ухвалою від 12.03.2025 суд визнав вимоги ТОВ БЕСТ ЛІЗИНГ.

Розпорядником майна боржника складено реєстр вимог кредиторів, відповідно до якого загальна заборгованість боржника перед кредиторами складає 596 645 216,02 грн.

Відповідно до проведеної ліквідатором оцінки, ринкова вартість рухомого майна FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 становить 328 525,00 грн, яка є більшою за ціну (5 000,00 грн), вказану у договорі купівлі-продажу транспортного засобу.

Відповідно до листа №31/10497-7639-2025 від 31.03.2025 Головного сервісного центру МВС та реєстраційної карти ТЗ у транспортному засобі FORD FOCUS державний номер НОМЕР_6 змінено на KА9673КС.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Банкрутство (неплатоспроможність) за своєю природою є особливим правовим механізмом врегулювання відносин між неплатоспроможним боржником та його кредиторами, правове регулювання якого регламентовано Кодексом України з процедур банкрутства, який визначає особливості провадження у справах про банкрутство, тобто є спеціальними та мають пріоритет у застосуванні при розгляді цих справ порівняно з іншими нормами законодавства.

КУзПБ є частиною цивільного законодавства, тому до правовідносин, які регулює цей Кодекс як спеціальний нормативно-правовий акт, можуть застосовуватися також норми ЦК України, зокрема щодо загальних підстав для визнання недійсними правочинів за участі боржника.

Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України. Загальні вимоги щодо недійсності правочину встановлені статтею 215 цього Кодексу.

Провадження у справі про банкрутство, на відміну від позовного провадження, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, має на меті задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника, інших осіб; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів, інших осіб.

Це зумовлено специфікою провадження у справах про банкрутство, яка полягає у застосуванні спеціальних способів захисту її суб`єктів, особливостях процедури, учасників стадій та інших елементів, які відрізняють це провадження від позовного.

Визнання недійсними правочинів боржника у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) спрямоване на досягнення однієї з основних цілей процедури неплатоспроможності - максимально можливе справедливе задоволення вимог кредиторів.

Договори, що вчиняються з метою завдати шкоди кредитору в юридичній науці та в українській судовій практиці називають фраудаторними правочинами.

Велика Палата Верховного Суду кваліфікує правочини, що вчинені боржником на шкоду кредиторам, як фраудаторні правочини, зробивши такий правовий висновок:

"Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Цивільно-правовий договір не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі вироку) про стягнення коштів, що набрало законної сили. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом.

Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)" (постанова ВП ВС від 03.07.2019 року у справі № 369/11268/16-ц).

Отже, договір, який укладений з метою уникнути виконання договору та зобов`язання зі сплати боргу, є зловживанням правом на укладання договору та розпорядження власністю, оскільки унеможливлює виконання зобов`язання і завдає шкоди кредитору. Такий договір може вважатися фраудаторним та може бути визнаний судом недійсним за позовом особи, право якої порушено.

Фраудаторні угоди - це угоди, що завдали шкоди боржнику (як приклад, угода з метою виведення майна). Мета такого правочину в момент його укладання є прихованою, але проявляється через дії або бездіяльність, що вчиняються боржником як до, так і після настання строку виконання зобов`язання цілеспрямовано на ухилення від виконання обов`язку. Слід звернути увагу, що фраудаторним правочином може бути як оплатний (договір купівлі-продажу), так і безоплатний договір (договір дарування), а також може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин.

Формулювання критеріїв фраудаторності правочину залежить від того, який правочин на шкоду кредитору використовує боржник для уникнення задоволення їх вимог.

Зокрема, але не виключно, такими критеріями можуть бути:

- момент вчинення оплатного відчуження майна або дарування (вчинення правочину в підозрілий період, упродовж 3-х років до порушення провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження судової справи, відмови в забезпеченні позову і до першого судового засіданні у справі);

- контрагент, з яким боржник вчинив оспорювані договори (родичі боржника, пов`язані або афілійовані юридичні особи);

- щодо оплатних цивільно-правових договорів важливе значення має ціна (ринкова, неринкова ціна), і цей критерій має враховуватися.

У період протягом трьох років, що передував відкриттю процедури банкрутства або після порушення справи про банкрутство, дії щодо будь-якого вилучення (відчуження) боржником своїх майнових активів є підозрілими і можуть становити втручання у право власності кредиторів, відтак відчуження майна боржником повинно здійснюватися з огляду на права кредиторів щодо забезпечення їх вимог активами боржника, а неврахування інтересів кредиторів у такому випадку є зловживанням з боку боржника своїми правами щодо розпорядження майном як власника, за умови, що відчуження майна призводить завідомо до зменшення обсягу платоспроможності боржника і наносить шкоду кредиторам.

Боржник, який відчужує майно (вчиняє інші дії, пов`язані, із зменшенням його платоспроможності) після виникнення у нього зобов`язання діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора.

Дії боржника, зокрема але не виключно, щодо безоплатного відчуження майна, відчуження майна за ціною значно нижче ринкової, для цілей не спрямованих на досягнення розумної ділової мети або про прийняття на себе зобов`язання без відповідних майнових дій іншої сторони, або відмова від власних майнових вимог, якщо вони вчинені у підозрілий період, можуть свідчити про намір ухилення від розрахунків із контрагентами та спрямовані на завдання шкоди кредиторам.

Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом, спрямованим на недопущення (уникнення) задоволення вимог такого кредитора.

Отже, будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання з погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності і набуває ознак фраудаторного правочину, що вчинений боржником на шкоду кредиторам (див. висновки, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 03.03.2020 у справі № 910/7976/17, від 03.03.2020 у справі № 904/7905/16, від 03.03.2020 у справі № 916/3600/15, від 26.05.2020 у справі №922/3796/16, від 04.08.2020 у справі № 04/14-10/5026/2337/2011, від 17.09.2020 у справі № 904/4262/17, від 22.04.2021 у справі № 908/794/19 (905/1646/17)).

При цьому, встановлення фраудаторності договору є достатньою та самостійною підставою визнання його недійсним та застосування наслідків його недійсності (постанова Верховного Суду від 05 квітня 2023 року в справі № 523/17429/20). Належним способом захисту права / інтересу кредитора за вимогою про повернення сторін у первісний стан, тобто відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частини другої статті 16 ЦК України), є повернення відповідного майна боржнику, і для такого повернення оспорювання наступних правочинів (реєстраційних дій) щодо цього майна не вимагається (постанова КЦС ВС від 18 травня 2022 року у справі № 643/15604/17, постанова Верховного Суду від 12 квітня 2023 року в справі № 161/12564/21).

Отже, суд приходить до висновку про те, що боржник (ТОВ "Світ Агротехніки"), укладаючи спірний договір, діяв поза межами принципу добросовісності, що підтверджується, зокрема, тим, що спірний договір було укладено протягом підозрілого (три роки до відкриття провадження у справі про банкрутство) періоду, відповідно до якого боржник (юридична особа) відчужує майно (транспортний засіб) за ціною, нижчою за ринкову. Боржник відчужив належний йому на праві приватної власності транспортний засіб на користь відповідача за ціною, яка нижче ринкової, задля уникнення виконання зобов`язань перед кредиторами. В даному випадку боржник та відповідач-1 діяли очевидно недобросовісно та зловживали правами, оскільки вчинили оспорювані договори, які порушують майнові інтереси кредиторів і спрямовані на зменшення ліквідаційної маси боржника.

Виходячи з наведеного, позовна вимога про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2023/3591873 від 06.01.2023, що укладений між ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ та ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а вказаний договір - визнанню недійсним.

Оцінюючи обґрунтованість позовної вимоги про витребування майна від ОСОБА_1 , яка придбала автомобіль FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 на підставі договору купівлі-продажу від 30.04.2024, на користь ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ суд виходить з такого.

Відповідно до положень статті 388 Цивільного кодексу України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (частина 1). Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина 3).

Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Так, шляхом подання віндикаційного позову майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину.

Водночас наявність у власника права на витребування майна залежить передусім від того, на якій підставі чи за її відсутності набувач заволодів спірним майном і, відповідно, чи є такий набувач добросовісним, а також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник передав це майно у володіння, адже коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є обмеженим.

Чинне законодавство України не пов`язує можливість або неможливість витребування майна у добросовісного набувача з обставинами щодо наявності або відсутності волі у відчужувача за останнім у ланцюгу угод договором. Витребування майна від добросовісного набувача у такому випадку залежить від наявності або відсутності волі на передачу цього майна у власника майна - відчужувача за першим договором у ланцюгу угод, за якими здійснювалося відчуження майна.

Так, у постанові від 03.10.2018 у справі № 906/1765/15 Верховний Суд у контексті застосування норм права до правовідносин з витребування майна банкрута, яке було відчужено за оспорюваним правочином, дійшов висновку, що з урахуванням приписів статей 216, 388 Цивільного кодексу України за умови, якщо відповідний договір купівлі-продажу було судовим рішенням визнано недійсним, зазначена обставина є свідченням того, що майно за такими договорами вибуло всупереч волі власника.

Верховний Суд під час розгляду цієї справи не заперечує проти загального висновку, що визнання недійсним у судовому порядку договору (першого у ланцюгу договорів) у відповідних випадках може бути підставою для висновку про вибуття відповідного майна з володіння власника поза його волею.

Встановлення у справі передбачених частинами 1 - 3, 5 та 6 статті 203 ЦК України обставин є підставою для недійсності відповідного фраудаторного правочину, зокрема, за позовом арбітражного керуючого або кредитора у межах справи про банкрутство. Водночас відчужене у такий спосіб майно не можна за загальним правилом вважати таким, що вибуло з володіння боржника без його волі. Хоча воля боржника при укладенні фраудаторного правочину обумовлена наявністю у нього неправомірної та недобросовісної мети, проте вона усвідомлено спрямована на виведення майна з володіння боржника, перехід прав на таке майно до інших осіб задля приховання його від кредиторів, убезпечення від включення до ліквідаційної маси боржника тощо. У зазначеному випадку власник свідомо порушує засади (принципи) цивільного законодавства та зловживає своїм правом шляхом відчуження майна на шкоду кредиторам, і його воля спрямована саме на це.

Укладаючи фраудаторний правочин, боржник свідомо бажає настання правових наслідків у вигляді вибуття відповідного майна з його володіння. Набувач такого майна (у даній справі - відповідач ОСОБА_5 ), який не міг не знати про фраудаторний характер правочину (вартість автомобіля 2021 року випуску на момент придбання у січні 2023 року становила 5000,00 грн), є недобросовісним набувачем.

У разі подальшого відчуження набувачем отриманого на виконання фраудаторного правочину майна на користь іншої особи, яка не є пов`язаною з боржником та водночас не обізнана про придбання майна в особи, що не мала права його відчужувати, такий добросовісний набувач не повинен приймати на себе тягар неправомірних і недобросовісних дій боржника та його недобросовісного контрагента, пов`язаних із вчиненням правочину на шкоду кредиторам та виведенням майна тощо.

Отже, визнання фраудаторного правочину недійсним не є безумовною підставою для витребування відчуженого за ним майна з володіння останнього набувача. Необхідною передумовою для цього є встановлення обставин щодо недобросовісності саме цього набувача.

Водночас недобросовісність наміру (мотиву) дій власника - боржника при укладенні визнаного судом недійсним правочину щодо відчуження майна (якщо воно відбулось за його бажанням) не може бути достатньою підставою для витребування майна у добросовісного набувача за останнім правочином в порядку статті 388 Цивільного кодексу України (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 924/408/21 (924/287/23).

У протилежному випадку, добросовісний набувач перебуватиме в невигідному становищі порівняно з недобросовісним власником (який не дотримався вимог закону при укладенні правочину, спрямованого на відчуження майна). Отже, на такого набувача, попри його добросовісність, буде покладено індивідуальний і надмірний тягар, пов`язаний з втратою майна та необхідністю шукати способи компенсації своїх втрат (зокрема витрат на придбання майна, на його утримання, збереження, а також поліпшення відповідно до положень статті 390 Цивільного кодексу України). Водночас можливість застосування положень статті 330 Цивільного кодексу України буде значною мірою необґрунтовано обмежена.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19 виснувала про важливе значення належної перевірки обставин, які свідчать про добросовісність або недобросовісність набувача як для застосування положень статей 387, 388 Цивільного кодексу України, так і для визначення критерію пропорційності втручання у право набувача майна як такого, що може вважатися відповідним нормам справедливого судового розгляду згідно зі статтею 6 Конвенції.

Враховуючи наведене, матеріали даної справи не містять доказів недобросовісності відповідача-1 ( ОСОБА_1 ) як набувача транспортного засобу, зокрема, не встановлені обставини, які б свідчили про об`єктивну обізнаність відповідача-1 про можливу незаконність вибуття майна з володіння боржника; про недобросовісну поведінку боржника та відповідача-2 ( ОСОБА_2 ) при укладенні договору купівлі-продажу транспортного засобу, що має ознаки фраудаторності.

Отже, суд виходить з того, що майно, яке було відчужене за фраудаторним правочином за відсутності дефекту волі, не може бути витребувано саме у добросовісного набувача згідно з приписами статті 388 Цивільного кодексу України.

Виходячи з наведеного, підстави для витребування майна у відповідача-1, як добросовісного набувача, відсутні, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

З огляду на сферу регулювання законодавства про банкрутство норми ст. 42 КУзПБ є спеціальними щодо загальних, установлених Цивільним кодексом України, підстав для визнання правочинів недійсними та передбачають додаткові, специфічні підстави для визнання правочинів недійсними, які характерні виключно для правовідносин, що виникають між боржником і кредитором у процедурі відновлення платоспроможності боржника чи визнання його банкрутом. Вказаною статтею передбачені спеціальні підстави заявлення вимог про визнання правочинів недійсними і спростування майнових дій та особливі наслідки задоволення вимог, заявлених в порядку норм законодавства про банкрутство.

Так, у разі визнання недійсними правочинів боржника з підстав, передбачених частиною першою або другою статті 42, сторона за таким правочином зобов`язана повернути боржнику майно, яке вона отримала від боржника, а в разі неможливості повернути майно в натурі - відшкодувати його вартість грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину (ч. 3 ст. 42 КУзПБ).

Вказана процедура спрямована на повернення до складу конкурсної маси відчужених за такими правочинами активів.

Визнання недійсним фраудаторного правочину є необхідною передумовою для покладення на відповідних осіб негативних майнових наслідків його укладення, адже це спростовує презумпцію правомірності такого правочину внаслідок встановлення факту правопорушення незалежно від того, що витребування майна від останнього у ланцюгу договорів добросовісного власника буде неможливим за приписми статті 388 Цивільного кодексу України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Відповідно до Висновку про вартість об`єкта оцінки (оцінка проведена згідно договору №17-Д/25 від 24.02.2025 р. на надання послуг з професійної оціночної діяльності та звіту про оцінку № 17-Д/25/12) ринкова вартість рухомого майна - FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 ) станом на 06.01.2023 року становить 328 525,00 грн.

Отже, негативним наслідком визнання фраудаторного правочину у процедурі банкрутства недійсним є відшкодування стороною такого правочину (у даній справі - відповідачем ОСОБА_2 ) на користь боржника вартості майна (транспортного засобу) грошовими коштами за ринковими цінами, що існували на момент вчинення правочину. Проте, така позовна вимога позивачем не заявлена, що унеможливлює вирішення зазначеного питання в силу ч. 2 ст. 237 ГПК України, відповідно до якої при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 34 Закону України Про дорожній рух державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Позивачем до матеріалів справи надано реєстраційну картку ТЗ щодо зміни у транспортному засобі FORD FOCUS державного номеру з НОМЕР_6 на KА9673КС, а також перереєстрації на нового власника, ОСОБА_1 .

Враховуючи відмову суду у витребуванні транспортного засобу від добросовісного набувача ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про необгрунтованість вимоги позивача про скасування державної реєстрації транспортного засобу.

Згідно з частиною першою статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частин першої, третьої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 86 ГПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі Серявін та інші проти України зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі Трофимчук проти України Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у контексті конкретних обставин справи.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка. Стосовно інших доводів сторін, які детально не зазначені в рішенні, то вони не підлягають врахуванню, оскільки суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не стосуються предмета доказування по даній справі.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно Закону України Про судовий збір та відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача підлягають стягненню пропорційно витрати зі сплати судового збору в розмірі 4239,20 грн. В іншій частині судовий збір покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу № 8046/2023/3591873 від 06.01.2023, що укладений між ТОВ СВІТ АГРОТЕХНІКИ (, вул. Терещенків, буд. 44, м. Глухів, Шосткинський р-н, Сумська обл., 41400) та ОСОБА_2 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ), відповідно до якого відчужено FORD FOCUS, загальний легковий універсал, 2018 року випуску, колір білий, VIN НОМЕР_5 , номерний знак НОМЕР_6 , ціна продажу 5000,00 грн.

3. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

4. Стягнути з ОСОБА_2 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_5 ) на користь ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю Світ Агротехніки арбітражного керуючого Бандоли Олександра Олексійовича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) 4239,20 грн витрат по сплаті судового збору.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, встановленому статтями 256-258 ГПК України.

Повне рішення підписано 16.12.2025.

Суддя О.Ю. Соп`яненко