ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2025 Справа № 917/1817/25

Суддя Мацко О.С., розглянувши матеріали справи

за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ПВК Арсенал», 03151, м. Київ, вул. Сім`ї Ідзиковських, 39, ,

до Товариства з обмеженою відповідальнісью «Технобудмаш», 36000, м. Полтава, вул. Європейська, 146-а, оф. 24, ,

про стягнення 750 000,00 грн

Без виклику представників сторін

Ухвалою від 25.09.2025р. відкрито провадження у справі, визнано справу малозначною, вирішено розглядати її у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, встановлено процесуальні строки на подання заяв по суті спору. Ухвала скерована відповідачу поштою (у зв`язку з відсутністю зареєстрованого електронного кабінету), та повернута до суду без вручення адресату з відміткою поштової установи про неправильне зазначення адреси адресата. Супровідним листом від 14.10.2025р., з метою належного інформування відповідача про судовий розгляд його справи, суд повторно направив на адресу, вказану в Державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, копію ухвали про відкриття провадження у справі. Вказане відправлення також повернулося до суду без вручення адресату з відміткою поштової установи про відсутність адресату за вказаною адресою.

Згідно ст..242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, суд вжив усіх залежних від нього заходів, спрямованих на повідомлення відповідача про судовий розгляд його справи, і відповідач вважається повідомлений про наявне судове провадження.

Відзив на позов відповідач не надав. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Порушення права на розгляд справи упродовж розумного строку було неодноразово предметом розгляду Європейським судом з прав людини у справах проти України. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 згаданої Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнова проти України», рішення Європейського суду з прав людини від 27.04.2000 року у справі «Фрідлендер проти Франції»). Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення Європейського суду з прав людини від 30.11.2006 року у справі «Красношапка проти України»).

Суд враховує, що згідно з ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічні прписи містить ст.165 ГПК України.

Враховуючи те, що наявні у цій справі докази дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі.

Під час розгляду справи по суті суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи та встановив, що їх достатньо для вирішення спору, у зв`язку з чим вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи суд, встановив:

22.04.2025 року між сторонами по справі було укладено Договір поставки №22/04-1 (арк..справи 11-12). Відповідно до п. 1.1. Договору, Постачальник приймає на себе зобов`язання поставити Піраміди- загороджувальні П3-1 (далі по тексту разом - «Товар), а Покупець зобов`язується прийняти поставлений Товару і оплатити його в терміни і на умовах, передбачених цим Договором.

Згідно п. 1.2. Договору, найменування, кількість, ціна Товару що поставляється за цим Договором вказуються Сторонами у Рахунках - фактурах Постачальника (надалі - Рахунки-фактури). Пунктом 2.1. Договору визначено, що Загальна ціна цього Договору складає загальну вартість переданого Товару, яка зазначена в усіх видаткових накладних. Діюча ціна на момент відвантаження Товару вказується у Рахунках-фактурах Постачальника та видаткових накладних (п. 2.2. Договору).

Розділом 3. Договору визначено порядок розрахунків:

- п. 3.1. Розрахунки за цим Договором здійснюються Покупцем шляхом перерахування грошових коштів у національній валюті України - гривні на поточний

рахунок Постачальника, вказаний у реквізитах цього Договору. Для проведення

розрахунків під «партією» слід розуміти кількість Товару, вказану в одній видатковій накладній.

- п. 3.2. Під датою оплати слід розуміти дату надходження грошових коштів на розрахунковий рахунок Постачальника.

- п. 3.3. Покупець здійснює оплату, в розмірі 100% вартості Товару протягом 5

календарних днів, з дати фактичної поставки Товару Постачальником та підписання видаткової накладної.

Відповідно до п. 4.2. Договору, право власності на кожну партію Товару переходить від Постачальника до Покупця в момент передачі Товару, що підтверджується датою, зазначеною у видатковій накладній та/або товарно-транспортній накладній. З моменту такої передачі Товару всі ризики втрати або пошкодження Товару несе Покупець. Датою поставки і переходу ризиків вважається дата фактичної передачі Товару, зазначена у відповідних супровідних документах.

Як свідчать матеріали справи, Позивач надав Відповідачу Рахунок-фактуру № СФ-0000042 від 23.06.2025 року (арк.справи 14), де міститься найменування, кількість, ціна Товару, який поставлено Відповідачу, а саме: Піраміди-загороджувальні П3-1 на загальну суму 750 000 гривень 00 коп.

Рахунок-фактура № СФ-0000042 від 23.06.2025 року скріплений Електронним

цифровим підписом обох сторін і Позивача і Відповідача.

Позивач поставив Відповідачу Товар передбачений Договором, що

підтверджується Видатковою накладною № РН-0000183 від 27.06.2025 року

(яка скріплена Електронним цифровим підписом обох сторін і Позивача і

Відповідача, арк.справи 13), а саме поставлено: Піраміди-загороджувальні П3-1 на загальну суму 750 000 гривень 00 коп., а Відповідач прийняв Піраміди-загороджувальні П3-1 на загальну суму 750 000 гривень 00 коп.

Пунктом 3.3. Договору передбачено, що Покупець здійснює оплату, в розмірі 100%

вартості Товару протягом 5 календарних днів з дати фактичної поставки Товару Постачальником та підписання видаткової накладної. Однак, як вказує позивач, заборгованість за поставлений позивачем Товар а саме: Піраміди-загороджувальні П3-1 на загальну суму 750 000 гривень 00 коп. залишається не сплаченою

Відповідачем, направлена претензія залишена без задовлення. Вказане стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

При прийнятті рішення суд виходить з наступного:

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правочин за приписами ст. 204 ЦК України є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Положеннями статей 627, 628 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 629 Цивільного кодексу України, встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. У відповідності до вимог ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином та в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу.

За приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.

Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 3, 4 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

В силу приписів частин 1, 2 статті 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Згідно із частиною 2 статті 19 Господарського процесуального кодексу України особи, які порушили права і законні інтереси інших осіб, зобов`язані поновити їх, не чекаючи пред`явлення претензії чи позову.

Враховуючи викладене та виходячи з доказів, доданих до матеріалів справи, суд дійшов до висновкупро правомірність та обгрунтованість позовних вимог.

Згідно з частинами 2-3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України, визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати зі сплати судового збору покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 238-240 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «Технобудмаш» (Код ЄДРПОУ: 45554982, 36000, м. Полтава, вул. Європейська, буд. 146А, офіс 24) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПВК АРСЕНАЛ» (код ЄДРПОУ: 41146530; Адреса місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Сімї Ідзиковських, буд. 39) - заборгованість в загальному розмірі 750 000 гривень 00 коп, 9 000,00 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 17.12.2025р.

Суддя О.С.Мацко