СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2025 року м. Харків Справа № 917/226/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В., суддя Тихий П.В.,

за участі секретаря судового засідання Борсук В.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційні скарги ОСОБА_1 (вх. №1509П), ОСОБА_2 (вх. №1618П) та ОСОБА_3 (вх. №2077П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 (рішення ухвалено суддею Тимощенко О.М. в приміщенні Господарського суду Полтавської області 04.06.2025 о 12:13 год, повне рішення складено 10.06.2025) у справі №917/226/25

за позовною заявою ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2

до відповідача Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області», пр. Свободи, 9, м. Кременчук, Полтавська область 39600

про визнання недійсним рішення Парафіяльних Загальних зборів та визнання недійсним статуту

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Полтавської області з позовною заявою, в якій, з урахуванням заяви про зміну предмету позову, просив визнати недійсними рішення Парафіяльних Загальних зборів Релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» (ідентифікаційний код юридичної особи 22544640), оформлені Протоколом № 1 від 14 липня 2024 року; визнати недійсним Статут Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції» (ідентифікаційний код юридичної особи 22544640), зареєстрований Розпорядженням Голови Полтавської обласної військової адміністрації від 05.09.2024 року № 547 «Про реєстрацію статуту Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції».

Рішенням Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25 відмовлено у задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 року у справі №917/226/25, просить скасувати його повністю; ухвалити нове рішення, яким: визнати недійсними рішення Парафіяльних Загальних зборів Релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» (ідентифікаційний код юридичної особи 22544640), оформлені Протоколом № 1 від 14 липня 2024 року)»; визнати недійсним статут Релігійної Організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції» (ідентифікаційний код юридичної особи 22544640), зареєстрованого Розпорядженням Голови Полтавської обласної військової адміністрації від 05.09.2024 року №547 «Про реєстрацію статуту Релігійної Організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції». Також заявник апеляційної скарги просить поновити процесуальний строк на долучення доказів та долучити до матеріалів справи копію адвокатського запиту ОСОБА_4 (вих. №2025/06/30-1 від 30.06.2025 року) та копію листа Управління Кременчуцької єпархії УПЦ № 28 від 30.06.2025 року. До апеляційної скарги заявником також додані такі клопотання:

про залучення ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; про залучення Полтавської обласної державної адміністрації третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача; про виклик позивача як свідка.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає таке:

- суд першої інстанції неправильно застосував ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» та дійшов помилкового висновку, що особи, які 14.07.2024 брали участь у Парафіяльних зборах, є членами парафії, мали право голосувати на Парафіяльних зборах та ухвалювати рішення щодо зміни канонічної підлеглості релігійної громади та внесення змін до статуту. Так, право членів релігійної громади (організації) на визначення її підлеглості у канонічних та організаційних питаннях, вільну зміну цієї підлеглості шляхом внесення відповідних змін до Статуту релігійної громади може бути реалізовано лише у спосіб, передбачений законом, а саме рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Відповідно, вирішення питання про повноважність зборів членів релігійної організації, які можуть прийняти рішення про зміну канонічної та організаційної належності такої організації, залежить від встановлення факту членства осіб у цій релігійної організації, які прийняли відповідне рішення. В свою чергу парафіяльними загальними зборами релігійної громади, оформленими протоколом №3 від 01.10.2023, прийнято та затверджено Положення про членство в релігійній громаді Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква», форми заяв, а також реєстру дійсних (повноправних) членів та асоційованих (часткових) членів релігійній громаді Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква». Станом на 01.10.2023 до складу загальних зборів Релігійної громади входили 198 осіб, які зазначені у Списку парафіян та були присутні на парафіяльних зборах «Троїцька Українська Православна Церква». Парафіяльними зборами Релігійної громади, оформленими протоколом №2 від 02.06.2024, затверджено фіксоване членство в Парафіяльних загальних зборах, затверджено журнал реєстру фіксованих членів релігійної організації Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква», виражено підтримку предстоятелю Української Православної Церкви митрополиту Онуфрію та про незмінне перебування у лоні Української Православної Церкви. При цьому дійсні (повноправні) члени релігійної громади не ухвалювали рішень щодо зміни канонічної підлеглості та прийняття нової редакції Статуту. Особи, які проводили збори 14.07.2024, в розумінні ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» не можуть вважатися членами парафії і не мають права голосувати на парафіяльних зборах та ухвалювати рішення щодо зміни канонічної підлеглості релігійної громади та внесення змін до Статуту;

- позивач, який був настоятелем релігійної громади, у позовній заяві зазначив, що особи, які брали участь у загальних зборах 14.07.2024 не були членами релігійної громади, раніше не брали участі у загальних зборах релігійної громади. При зверненні до суду позивачем заявлено письмове опитування відповідача в порядку ст. 90 ГПК України, в якому він просив відповідача надати відповідь на питання, які стосуються обставин, що мають значення для справи. Проте, від відповідача надійшла заява в порядку ст. 90 ГПК України, в якій зазначено про те, що поставлені запитання не стосуються обставин, що мають значення для справи. Крім того, відповідач відмовився надавати питання з огляду на положення ст. 3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації». Таким чином відповідачем не виконано вимоги ухвали Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025, оскільки не надано вичерпні відповіді на питання, поставлені позивачем в порядку ст. 90 ГПК України. В свою чергу судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про зобов`язання відповідача виконати вимоги ухвали суду. Проте, саме на відповідача покладено обов`язок довести належними та допустимими доказами, що особи, які брали участь у загальних зборах 14.07.2024, були членами релігійної громади;

- позивач, як настоятель храму та керівник релігійної громади, організовував діяльність цієї релігійної громади, забезпечуючи проведення обрядів та богослужінь. Звертаючись з заявою свідка він вказав перелік осіб, які регулярно брали участь у богослужіннях, сповідалися та причащалися, дотримувалися церковних канонів і приписів, творили діла віри та прагнули до релігійно-морального вдосконалення, зберігали живий зв`язок зі своєю парафією, визнавали канонічний послух до позивача як настоятеля. Крім того, у заяві свідка надано перелік осіб, які ніколи не були членами парафії Троїцької Української Православної Церкви та членами парафіяльних зборів; не брали участь у богослужіннях, які проводилися позивачем як настоятелем та іншими священнослужителями Української Православної Церкви у релігійній громаді Троїцької Української Православної Церкви, не сповідалися та не причащалися, не дотримувалися церковних канонів і приписів, не зберігали живий зв`язок зі своєю парафією. Проте, суд першої інстанції безпідставно оминув увагою вказані показання свідка як настоятеля, хоча мав оцінити доводи щодо регулярності відвідування богослужінь, що викладені у заяві свідка;

- загальні збори релігійної громади 14.07.2024 були проведені з порушенням процедури, визначеної чинною редакцією Статуту, за відсутності кворуму для їх проведення та прийняття рішень, адже в силу вимог Статуту та ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» загальні (парафіяльні) збори є правомочними за умови присутності на них не менше ніж двох третин від кількості членів релігійної громади. Станом на 02.06.2024 кількісний склад членів релігійної громади складав 366 осіб, тому рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до Статуту мало бути схвалено з урахуванням голосу зазначених 366 членів Парафії. Отже, протокол загальних зборів №1 від 14.07.2024 має бути визнаний судом недійсним, оскільки на зборах не було забезпечено належного кворуму;

- нову редакцію Статуту зареєстровано на підставі розпорядження Голови Полтавської обласної військової адміністрації від 05.09.2024 №547 «Про реєстрацію статуту Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції». Вказане розпорядження фактично видано на підставі листів Кременчуцької територіальної громади та Кременчуцької районної військової адміністрації , у яких зазначено щодо відсутності зауважень та заперечень щодо реєстрації статуту Релігійної громади в новій редакції. Однак ні Кременчуцька територіальна громада, ні Кременчуцька районна військова адміністрація не наділені повноваженнями встановлювати питання членства у релігійній громаді та з`ясовувати інформацію щодо кількість членів релігійної громади, які виявили бажання змінити конфесійну підлеглість з УПЦ до ПЦУ. Ні Полтавська обласна військова адміністрація, ні Департамент культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації, ні Кременчуцька територіальна громада, ні Кременчуцька районна військова адміністрація не зверталися до позивача, ОСОБА_1 , як до настоятеля та керівника релігійної громади з метою з`ясувати, чи проводилися членами релігійної громади загальні Парафіяльні збори з метою зміни канонічної підлеглості. Отже, в даному випадку мало місце втручання держави в законну діяльність релігійної організації під час видання Розпорядження Голови Полтавської обласної військової адміністрації 05.09.2024 року № 547. Крім того, на момент подачі документів на реєстрацію щодо внесення змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань керівником був зазначений позивач Капустін М.В., інших осіб, уповноважених на представництво інтересів юридичної особи, не вказано. Тобто, тільки керівник Капустін М.В. мав право діяти в порядку самопредставництва від імені релігійної громади. Отже, розпорядження Голови Полтавської обласної військової адміністрації від 05.09.2024 № 547 «Про реєстрацію статуту Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції» видано із порушенням встановленої законодавством процедури, оскільки документи були подані неуповноваженою особою;

- судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у залученні Полтавської обласної військової адміністрації в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача; необґрунтовано відмовлено у залученні ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача;

- судом першої інстанції необґрунтовано відмовлено у задоволенні заяви позивача про виклик його у якості свідка.

10.07.2025 від Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» надійшли заперечення на клопотання про залучення у справу третіх осіб.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 21.07.2025 (колегія суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В., суддя Тарасова І.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 (вх. №1509П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 12.08.2025.

ОСОБА_2 , який не брав участі у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить поновити процесуальний строк на звернення з апеляційною скаргою; рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 року у справі №917/226/25 скасувати повністю; ухвалити нове рішення, яким: визнати недійсними рішення Парафіяльних Загальних зборів Релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» (ідентифікаційний код юридичної особи 22544640), оформлені Протоколом № 1 від 14 липня 2024 року)»; визнати недійсним статут Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції» (ідентифікаційний код юридичної особи 22544640), зареєстрованого Розпорядженням Голови Полтавської обласної військової адміністрації від 05.09.2024 року №547 «Про реєстрацію статуту Релігійної Організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції».

Обґрунтовуючи порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням, ОСОБА_2 зазначає, що він на підставі Указу Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви від 23.12.2012 №70 є кліриком Кременчуцької єпархії та священнослужителем Свято-Троїцького храму м. Кременчука. У разі набрання законної сили судовим рішенням про задоволення позовних вимог у даній справі протоієрей ОСОБА_2 продовжуватиме нести послух клірика Свято-Троїцької церкви міста Кременчук Полтавської області, виконувати богослужбові та пастирські обов`язки, покладені на нього Указом Керуючого Полтавською єпархією Української Православної Церкви № 70 від 23.10.2012. У разі набрання законної сили судовим рішенням про відмову у задоволенні позовних вимог у даній справі ОСОБА_2 буде позбавлений можливості виконувати богослужбові та пастирські обов`язки. Крім того, загальні збори релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква», оформлені Протоколом № 3 від 16.06.2024 вирішили, зокрема, обрати на новий термін склад Парафіяльної ради; обрати протоієрея ОСОБА_2 помічником голови Парафіяльної ради. Оскаржуваним протоколом загальних зборів Троїцької Української Православної Церкви № 1 від 14.07.2024 обрано новий склад Парафіяльної ради та Ревізійної комісії. У разі набрання законної сили судовим рішенням про задоволення позовних вимог у даній справі протоієрей ОСОБА_2 продовжуватиме здійснювати свої обов`язки помічника голови Парафіяльної ради на підставі рішення загальних зборів релігійної громади «Троїцька Українська Православна Церква», оформленого протоколом № 3 від 16.06.2024. Отже, на думку ОСОБА_2 , він відповідає усім критеріям третьої особи у справі, а у розумінні ч. 1 ст. 254 ГПК України суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначає, що суд першої інстанції ухилився від дослідження обставин щодо дійсного членства у релігійній громаді, а також не з`ясував, чи відповідають особи, які брали у Парафіяльних зборах 14.07.2024, встановленим у Статуті критеріям. Суд першої інстанції оминув увагою такий критерій членства у релігійній громаді, як регулярне відвідування богослужінь. При цьому, суд першої інстанції встановив, що особи, які брали участь у Парафіяльних зборах 14.07.2024, були членами релігійної громади, а також те, що було досягнуто кворум. Водночас у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що вказані особи були членами релігійної громади. Місцевий господарський суд неправильно застосував ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», оскільки визнав, що будь-яка особа, яка ідентифікує себе членом громади, автоматично набуває такого статусу всупереч нормам статуту та Положення про членство. Порушення норм процесуального права полягає у тому, що суд першої інстанції поклав виключно на позивача тягар доказування негативної події, яку згідно із концепцією негативного доказу мав доводити відповідач. При цьому суд відмовив у клопотанні позивача зобов`язати відповідача виконати вимоги ухвали Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025 у справі № 917/226/25, оскільки відповідачем не надано вичерпні відповіді на питання, поставлені позивачем в порядку статті 90 ГПК України. Окрім цього, під час розгляду справи суд повинен був безпосередньо дослідити докази відповідно до вимог частини першої статті 210 ГПК України, однак цього зроблено не було.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи, витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.08.2025 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 01.08.2025 поновлено ОСОБА_2 пропущений строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25; об`єднано розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1 (вх. №1509П) та ОСОБА_2 (вх. №1618П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25 в одному апеляційному провадженні; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 12.08.2025.

01.08.2025 відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Також, відповідачем до суду подані заперечення на клопотання про поновлення строку та долучення і дослідження доказів; заперечення на клопотання про виклик позивача в якості свідка; заперечення на клопотання про залучення у справу третіх осіб.

05.08.2025 від Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в якому відповідач також заперечує проти задоволення цієї апеляційної скарги.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 12.08.2025 оголошено у судовому засіданні перерву до 02.09.2025.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 01.09.2025 у зв`язку з відпусткою судді Лакізи В.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Тарасова І.В.

02.09.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 02.09.2025 оголошено у судовому засіданні перерву до 30.09.2025.

18.09.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

29.09.2025 від позивача надійшли заперечення на додаткові пояснення від 01.09.2025.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 оголошено у судовому засіданні перерву до 16.10.2025; витребувано у ОСОБА_1 оригінали письмових доказів, копії яких надавались ним в обґрунтування позову; витребувано у Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» оригінали протоколу №1 Парафіяльних загальних зборів Троїцької Української православної церкви від 14.07.2024 з додатками та Статуту Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції» (ідентифікаційний код юридичної особи 22544640), зареєстрованого Розпорядженням Голови Полтавської обласної військової адміністрації від 05.09.2024 № 547 «Про реєстрацію статуту Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції»; витребувані судом оригінали доказів повинні бути надані сторонами до або безпосередньо в судовому засіданні.

ОСОБА_3 , який не брав участі у справі, проте вважає, що суд вирішив питання про його права, інтереси та (або) обов`язки, звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на не з`ясування судом першої інстанції усіх обставин, які мають істотне значення для справи, а також на те, що суд зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, просить поновити процесуальний строк на звернення з апеляційною скаргою; рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 року у справі №917/226/25 скасувати повністю; ухвалити нове рішення, яким: визнати недійсними рішення Парафіяльних Загальних зборів Релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» (ідентифікаційний код юридичної особи 22544640), оформлені Протоколом № 1 від 14 липня 2024 року)»; визнати недійсним статут Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції» (ідентифікаційний код юридичної особи 22544640), зареєстрованого Розпорядженням Голови Полтавської обласної військової адміністрації від 05.09.2024 року №547 «Про реєстрацію статуту Релігійної Організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції».

Обґрунтовуючи порушення його прав та інтересів оскаржуваним рішенням, ОСОБА_3 зазначає, що він є кліриком Кременчуцької єпархії та священнослужителем Свято-Троїцького храму м. Кременчука, що підтверджується указом №28 Митрополита Полтавського і Кременчуцького від 16.06.1998. У разі набрання законної сили судовим рішенням про задоволення позовних вимог у даній справі протоієрей ОСОБА_3 продовжуватиме нести послух при Свято-Троїцькій церкві міста Кременчук Полтавської області, звершувати богослужіння, вести свою паству до Царства Божого та здійснювати різні релігійні треби та таїнства. У разі набрання законної сили судовим рішенням про відмову у задоволенні позовних вимог у даній справі ОСОБА_3 буде позбавлений можливості звершувати богослужіння, вести свою паству до Царства Божого та здійснювати різні релігійні треби та таїнства. Крім того, загальні збори релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква», оформлені протоколом № 3 від 16.06.2024 вирішили, зокрема, обрати на новий термін склад Парафіяльної ради; обрати протоієрея ОСОБА_3 скарбником. Оскаржуваним протоколом загальних зборів Троїцької Української Православної Церкви № 1 від 14.07.2024 обрано новий склад Парафіяльної ради та Ревізійної комісії. У разі набрання законної сили судовим рішенням про задоволення позовних вимог у даній справі протоієрей ОСОБА_3 продовжуватиме здійснювати свої обов`язки скарбника та члена Парафіяльної ради на підставі рішення загальних зборів релігійної громади «Троїцька Українська Православна Церква», оформлене протоколом № 3 від 16.06.2024. Отже, на думку ОСОБА_3 , він відповідає усім критеріям третьої особи у справі, а у розумінні ч. 1 ст. 254 ГПК України суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги ОСОБА_3 зазначає, що суд першої інстанції не дослідив питання щодо дійсного членства осіб у релігійній громаді та не встановив, чи відповідали учасники парафіяльних зборів 14.07.2024 критеріям членства, визначеним Статутом громади. Також, місцевим господарським судом не було враховано один із ключових критеріїв членства у громаді регулярне відвідування богослужінь. Попри це, суд першої інстанції дійшов висновку, що особи, які брали участь у парафіяльних зборах 14.07.2024, є членами релігійної громади, а також встановив, що на зборах був наявний кворум. Проте жодних доказів, які б підтверджували членство цих осіб у релігійній громаді, у матеріалах справи немає. Збори відбулися з порушенням вимог Статуту громади та Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», а прийняті на них незаконні рішення, що стосуються статутної діяльності громади, стали підставою для реєстрації нової редакції Статуту. У зв`язку з цим протокол № 1 від 14.07.2024 та нову редакцію Статуту слід визнати недійсними. Крім того, судом першої інстанції було порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права. Зокрема, суд неправильно витлумачив положення статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», оскільки помилково визнав, що будь-яка особа, яка само ідентифікує себе членом громади, автоматично набуває цього статусу, що суперечить положенням Статуту громади та Положенню про членство. Порушення процесуальних норм також полягає в тому, що суд переклав виключно на позивача обов`язок доведення негативного факту, який відповідно до принципу негативного доказу повинен був доводити відповідач. Крім того, суд відмовив у задоволенні клопотання позивача про зобов`язання відповідача виконати вимоги ухвали Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025, попри те, що відповідач не надав вичерпних відповідей на питання, поставлені позивачем у порядку статті 90 ГПК України. Окрім цього, під час розгляду справи суд повинен був безпосередньо дослідити докази відповідно до вимог частини першої статті 210 ГПК України, однак цього зроблено не було.

06.10.2025 на виконання вимог ухвали Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 від відповідача надійшла заява про надання оригіналів документів від 03.10.2025, до якої додано оригінали таких доказів:

- протоколу №1 Парафіяльних Загальних зборів Троїцької Української Православної Церкви від 14.07.2024;

- Статуту Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» (нова редакція);

- виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» від 13.09.2024;

- заяви Голови Парафіяльної ради Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» Овчарука Р.А., адресованої Митрополиту Миколаю УПЦ Московського патріархату у складі Руської Православної церкви (у миру Капустін М.В.) від 18.09.2024;

- квитанції «Укрпошта» від 18.09.2024;

- довідки Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» від 14.04.2025.

Окрім того, до заяви відповідача від 03.10.2025 додано трекінг відстеження поштового відправлення, копії списку членів Релігійної громади, які взяли участь у загальних зборах Релігійної громади Релігійної організації Троїцька Українська Православна Церква (додаток №1 до протоколу №1 від 14.07.2024) та протокол №1 Парафіяльних загальних зборів Троїцької Українська Православної Церкви від 14.07.2024.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 15.10.2025 у зв`язку з відпусткою судді Тарасової І.В. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Білоусова Я.О., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 15.10.2025 поновлено ОСОБА_3 строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25; об`єднано розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1 (вх. №1509П), ОСОБА_2 (вх. №1618П) та ОСОБА_3 (вх. №2077П) на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25 в одному апеляційному провадженні; запропоновано учасникам справи подати відзив на апеляційну скаргу, заяви, клопотання та письмові пояснення з доказами їх надсилання іншим учасникам провадження; повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 16.10.2025.

15.10.2025 від позивача надійшла заява, в якій повідомляється, що 14.10.2025 на адресу Східного апеляційного господарського суду засобами поштового зв`язку направлено оригінали таких документів: Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Троїцької Української Православної Церкви (серія А00 № 128559), Статут релігійної громади Троїцької Української Православної Церкви у новій редакції, зареєстрований Розпорядженням Голови Полтавської обласної державної адміністрації за № 334 від 09.12.2005 року, Свідоцтво про реєстрацію статуту релігійної організації Троїцької Української Православної Церкви № 334 від 09.12.2005 року, Статут релігійної громади Троїцької Української Православної Церкви у новій редакції, зареєстрований Розпорядженням Голови Полтавської обласної державної адміністрації за № 115 від 13.04.2009 року, Указ Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви від 10.12.2012 року № 81, Протокол Засідання загальних зборів Свято-Троїцької релігійної громади (парафії) Кременчуцько-Лубенської єпархії Української Православної Церкви м. Кременчук Полтавської області № 1 від 01 лютого 2015 року, Протокол Загальних зборів релігійної громади - Парафіяльних зборів релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» № 2 від 02 червня 2024 року з додатками, Протокол Загальних зборів релігійної громади - Парафіяльних зборів релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» № 3 від 16 червня 2024 року, Лист Управління Кременчуцької єпархії УПЦ № 28 від 30.06.2025 року. На підтвердження обставин направлення вказаних документів суду позивачем надано копію листа, опису вкладення у цінний лист, квитанції та накладної Укрпошта від 14.10.2025.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.10.2025 оголошено у судовому засіданні перерву до 28.10.2025.

17.10.2025 на виконання вимог ухвали Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 від позивача надійшла заява від 14.10.2025, до якої додано оригінали таких доказів:

- свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи Троїцької Української Православної Церкви (серія А00 № 128559),

- статут Свято-троїцької релігійної громади (парафії) Української Православної Церкви м. Кременчук у новій редакції, зареєстрований розпорядженням голови обласної державної адміністрації за № 334 від 09.12.2005;

- свідоцтво № 334 про реєстрацію статуту релігійної організації Свято-Троїцької релігійної громади (парафії) Української Православної Церкви м. Кременчук у новій редакції від 09.12.2005;

- статут Свято-троїцької релігійної громади Української Православної Церкви м. Кременчук Полтавської обл. у новій редакції, ухвалений загальними зборами віруючих 30.10.2008 та зареєстрований розпорядженням голови Полтавської обласної Держадміністрації за №115 від 13.04.2009;

- Указ Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви від 10.12.2012 № 81;

- протокол № 1 від 01 лютого 2015 року засідання загальних зборів Свято-Троїцької релігійної громади (парафії) Кременчуцько-Лубенської єпархії Української Православної Церкви м. Кременчук Полтавської області;

- протокол № 2 Парафіяльних зборів віруючих релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» від 02.06.2024;

- список членів релігійної громади «Троїцька Українська Православна Церква» (додаток до протоколу), затверджений 03.06.2024 Митрополитом Кременчуцьким і Лубенським;

- заяви про прийняття у дійсні (повноправні) члени релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» у кількості 168 шт;

- пам`ятки дійсного (повноправного) членства релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» у кількості 366 шт;

- журнал реєстру фіксованих членів релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» у м. Кременчуці Полтавської області, затверджений Митрополитом Кременчуцьким і Лубенським 02.06.2024;

- протокол №3 Загальних зборів релігійної громади - Парафіяльних зборів релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» від 16.06.2024;

-лист Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви №28 від 30.06.2025.

20.10.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі та відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення - без змін.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та проколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.10.2025 у зв`язку з відпустками судді Білоусової Я.О. та судді Мартюхіної Н.О. для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Гребенюк Н.В., суддя Тарасова І.В.

27.10.2025 на виконання вимог ухвали Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 від позивача надійшла заява від 24.10.2025, до якої додано оригінали таких доказів:

- протоколу № 3 Загальних зборів релігійної громади - Парафіяльних зборів релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» від (2 - закреслено) 01 жовтня 2023 року зі зразками заяви про прийняття у дійсні (повноправні) члени та пам`ятки дійсного (повноправного) членства релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква»;

- Положення про членство в релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква», прийнятого на Загальних зборах релігійної громади - Парафіяльних зборів релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» протокол №3 від 01 жовтня 2023 року;

- список кліру віруючих громадян, православного віросповідання, які об`єднані навколо храму та релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» м. Кременчук Полтавської обл., що були присутні на загальних зборах 1 жовтня 2023 року.

28.10.2025 на початку судового засідання представник відповідача звернувся з усною заявою про відвід судді Гребенюк Н.В., в задоволенні якої було відмовлено судом.

Проте, у зв`язку із задоволенням судом заяви судді Гребенюк Н.В. про самовідвід від розгляду справи №917/226/25, ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 28.10.2025 було оголошено перерву в судовому засіданні для проведення заміни відведеного судді в порядку, встановленому ст. 32 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до розпорядження Східного апеляційного господарського суду щодо повторного автоматизованого розподілу справи, протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та проколів передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 29.10.2025 для розгляду справи сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя Крестьянінов О.О., суддя Тарасова І.В., суддя Тихий П.В.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.10.2025 повідомлено учасників справи, що розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25 відбудеться 09.12.2025.

09.12.2025 до Східного апеляційного господарського суду надійшла заява про залучення Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви до участі у справі №917/226/25 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_8 , а також заявлені клопотання про: поновлення процесуального строку на долучення доказів та долучення до матеріалів справи копії адвокатського запиту ОСОБА_4 та листа Управління Кременчуцької єпархії УПЦ № 28 від 30.06.2025; залучення ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача; залучення Полтавської обласної державної адміністрації третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача; виклик позивача як свідка; залучення Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Після закінчення судом стадії з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами, під час судових дебатів представник позивача просив відкласти розгляд справи та надати час для підготовки пояснень стосовно питань, які виникли під час дослідження доказів, а також, заявив відвід складу суду (в якому було відмовлено ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 09.12.2025).

Представник відповідача проти вимог апеляційної скарги та заявлених клопотань заперечував.

Розглянувши клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи, колегія суддів зазначає, що підставою для відкладення розгляду справи у відповідності до вимог ст. 270 ГПК України є неявка у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.

При цьому відкладення розгляду справи є правом суду, основною передумовою для якого є не вступ у справу нового представника позивача та неможливість надання ним пояснень, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ст. 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Колегія суддів звертає увагу на те, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою позивача відкрито у липні 2025 року. Ухвалою від 21.07.2025, зокрема, встановлено учасникам справи строк по 06.08.2025 для подання письмових пояснень. При цьому у судових засіданнях неодноразово оголошувались перерви. Протягом розгляду справи представники сторін надавали пояснення у судових засіданнях, їх доводи викладені у заявах по суті справи. Отже сторонам була забезпечена можливість реалізувати свої права.

Суд враховує принцип ефективності судового процесу, який діє у господарському судочинстві і направлений на недопущення затягування процесу, та також враховує положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яким передбачено, що справа має бути розглянута судом у розумний строк.

Необхідно зауважити, що, як зазначено вище, клопотання про відкладення розгляду справи було заявлене після закінчення судом стадії з`ясування обставин справи і перевірки їх доказами, під час судових дебатів, тобто коли розгляд апеляційної скарги по суті вже був завершений судом.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про відкладення розгляду справи.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення процесуального строку на долучення доказів та долучення до матеріалів справи копії адвокатського запиту Чекмана М.П. (вих. №2025/06/30-1 від 30.06.2025 року), а також копії листа Управління Кременчуцької єпархії УПЦ № 28 від 30.06.2025, колегія суддів зазначає, що відповідно до положень ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, як свідчать надані позивачем до апеляційної скарги документи, вони були створені вже після прийняття оскаржуваного рішення, а тому не були та не могли бути предметом дослідження суду першої інстанції.

Крім того, такі докази надані позивачем на підтвердження обставин перебування оригіналів документів, копії яких додані до позову, на зберіганні в Управлінні Кременчуцької єпархії УПЦ.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідно до п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Отже, про обставини перебування оригіналів письмових доказів у іншої особи позивач мав повідомити суд у позовній заяві.

Також, відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Згідно з положенням ст. 80 ГПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Верховний Суд сформулював усталений правовий висновок про те, що єдиний винятковий випадок, коли можливе прийняття судом, у тому числі апеляційної інстанції, доказів з порушеннями встановленого процесуальним законом порядку, - це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії з причин, що не залежали від нього, тягар доведення яких покладений на учасника справи (подібні за змістом висновки щодо застосування статті 269 ГПК України викладено Верховним Судом, зокрема, у постановах від 18.06.2020 у справі № 909/965/16, від 26.02.2019 у справі № 913/632/17, від 13.01.2021 у справі № 10/Б-921/1442/2013).

Прийняття апеляційним судом доказів без встановлення й оцінки обов`язкових за частиною третьою статті 269 ГПК України передумов, крім порушення відповідних процесуальних приписів, матиме наслідком недотримання принципів рівності учасників процесу і змагальності сторін, принципу правової визначеності в аспекті однозначності та передбачуваності. Відповідну правову позицію викладено Верховним Судом, зокрема, у постанові від 17.04.2024 у справі № 903/877/20.

Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен письмово обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.

При цьому, за імперативним приписом ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних, зокрема, з невчиненням нею процесуальних дій.

Проте, позивач, який мав подати докази разом із позовною заявою, не скористався таким правом і не повідомляв суд про неможливість їх подання у встановлений строк з об`єктивних причин.

Згідно зі статтею 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

Водночас, згідно зі статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

З наведеної норми вбачається, що законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично поновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було порушено скаржником, та чи підлягає він поновленню. Відтак, суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим, і таким, що суперечить нормам процесуального законодавства.

У розумінні статті 86 ГПК України питання про поважність причин пропуску процесуального строку вирішується судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Вирішення питання про поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк, крім випадків, передбачених Господарським процесуальним кодексом України.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини поновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з врахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Позивачем не наведено жодної обставини, яка перешкоджала йому звернутися з запитом до Управління Кременчуцької єпархії УПЦ для отримання відповідної інформації під час розгляду справи у суді першої інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання позивача про поновлення процесуального строку на долучення доказів та долучення до матеріалів справи копії адвокатського запиту ОСОБА_4 (вих. №2025/06/30-1 від 30.06.2025 року), а також копії листа Управління Кременчуцької єпархії УПЦ № 28 від 30.06.2025.

Розглянувши клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає таке.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначає, що загальними зборами релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква», оформлені протоколом № 3 від 16.06.2024, вирішено обрати на новий термін склад Парафіяльної ради РО «Троїцька Українська Православна Церква». Головою Парафіяльної ради релігійної громади обрано митрополита ОСОБА_9 ( ОСОБА_1 ), протоієрея ОСОБА_10 - помічником голови Парафіяльної ради, протоієрея ОСОБА_11 скарбником, ОСОБА_6 - головою ревізійної комісії, ОСОБА_7 та ОСОБА_5 - членами ревізійної комісії РО «Троїцька Українська Православна Церква». В свою чергу оскаржуваним протоколом загальних зборів Троїцької Української Православної Церкви №1 від 14.07.2024, у зв`язку із прийняттям Статуту релігійної громади обрано новий склад Парафіяльної ради та Ревізійної комісії. Отже, на думку позивача, у зв`язку із прийняттям нової редакції Статуту у вказаних осіб наявне право на звернення до суду щодо визнання недійсної нової редакції Статуту; наявне право на позов, оскільки оскаржуваним протоколом загальних зборів №1 від 14.07.2024, у зв`язку із прийняттям Статуту релігійної громади обрано новий склад Парафіяльної ради та Ревізійної комісії; у разі визнання недійсним протоколу загальних зборів №1 від 14.07.2024 та нової редакції Статуту вказані особи продовжуватимуть здійснювати свої обов`язки помічника голови парафіяльної ради, скарбника, голови ревізійної комісії, члена ревізійної комісії.

Відповідно до ст. 50 ГПК України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи. Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Згідно зі ст. 267 ГПК України суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду, зокрема, з`ясовує питання про склад учасників судового процесу. У разі встановлення, що рішення господарського суду першої інстанції може вплинути на права та обов`язки особи, яка не брала участі у справі, залучає таку особу до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Верховний Суд у постанові від 28.06.2023 у справі №617/1845/19 дійшов висновку, що правове становище третіх осіб у процесі посідають особи, які мають юридичний інтерес до справи, але інтерес, який не є рівноцінним інтересам сторін (позивача чи відповідача). Інститут третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, зумовлений перш за все необхідністю забезпечити можливість здійснення відповідними суб`єктами права регресу.

Суть інституту третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, полягає в тому, що його застосування слугує процесуальним забезпеченням права регресу, а умова, що за законом третя особа залучається чи вступає у справу на стороні позивача чи відповідача, передбачає, що участь у процесі третьої особи випливає з тих відносин, які пов`язують її з однією із сторін у процесі.

Отже, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача у разі, коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї зі сторін. Тобто такі особи не є суб`єктами спірних правовідносин, тому суд не вирішує питання про їх права та обов`язки. Судове рішення лише в майбутньому може вплинути на їх права та обов`язки щодо якоїсь із сторін у спорі, зокрема в разі пред`явлення до них регресного позову.

Отже, у розумінні статті 50 ГПК України підставою участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є їх заінтересованість у результатах вирішення спору, а саме: ймовірність виникнення в них у майбутньому права на позов або можливості пред`явлення до них позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17 вказала, що підставою для вступу (залучення) в судовий процес такої третьої особи є її заінтересованість у результатах вирішення спору - ймовірність виникнення у майбутньому у неї права на позов або пред`явлення до неї позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача. Водночас, предмет спору повинен перебувати за межами цих правовідносин, інакше така особа може мати самостійні вимоги на предмет спору. Для таких третіх осіб неможливий спір про право з протилежною стороною у такому процесі. Якщо такий спір допускається, то ця особа повинна мати становище співвідповідача у справі, а не третьої особи.

В свою чергу, позивачем не обґрунтовано ймовірність виникнення у майбутньому у осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 права на позов або пред`явлення до них позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача в результаті вирішення даного спору. При цьому, колегія суддів враховує, що право на позов у вказаних осіб є і на даний час, якщо вони вважають свої права порушеними і прагнуть їх захистити, позивач не може звертатися за захистом інших, крім своїх, прав.

Також колегія суддів враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.04.2021 у справі №910/10011/19 про те, що спори, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності юридичної особи, є корпоративними в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України незалежно від того, чи є позивач та інші учасники справи акціонерами (учасниками) юридичної особи, і мають розглядатися за правилами ГПК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що метою залучення до участі у справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, є захист ними своїх прав, свобод чи інтересів, відмінних від прав, свобод чи інтересів сторін. Водночас, позовні вимоги позивача спрямовані на захист індивідуальних прав та інтересів, хоча і в колективному вимірі, тому результат вирішення спору залежить лише від встановлення судом наявності та ступеня порушення прав позивача (як члена релігійної громади), тому залучення інших осіб, не вимагається.

Також, колегія суддів зазначає, що за умови застосування підходу, на якому наполягає заявник апеляційної скарги, задля дотримання балансу інтересів всіх членів Парафіяльних рад та ревізійних комісій , а не лише того складу, який обраний 16.06.2024, та забезпечення рівності цих осіб перед законом і судом, доцільно було б залучати до участі у справі також всіх членів Парафіяльної ради та ревізійної комісії, яких обрали 14.07.2024, що, у свою чергу, не сприятиме дотриманню завдань господарського судочинства, до яких відноситься своєчасне вирішення спору.

Отже, оскільки залучення до участі у справі третіх осіб без достатніх правових підстав буде суперечити вказаним принципам пропорційності та процесуальної економії, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Стосовно клопотання про залучення Полтавської обласної державної адміністрації третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, колегія суддів зазначає таке.

В обґрунтування вказаного клопотання позивач зазначає, що рішення у даній справі вплине на права, інтереси та обов`язки Полтавської обласної військової адміністрації, оскільки в межах її розгляду може бути визнаний недійсним Статут, зареєстрований розпорядженням Голови Полтавської обласної військової адміністрації від 05.09.2024 № 547 «Про реєстрацію статуту Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції».

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі: 1) документів, що подаються заявником для державної реєстрації; 2) судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо: визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; припинення юридичної особи, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов`язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію; 3) рішень, прийнятих Міністерством юстиції України, його територіальними органами відповідно до статті 34 цього Закону.

Тобто, судове рішення про задоволення позовної вимоги щодо визнання недійсними рішення загальних зборів Релігійної організації та статуту Релігійної організації в новій редакції є підставою для внесення суб`єктом державної реєстрації відомостей про Релігійну організацію, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, у відповідність до відомостей статуту Релігійної організації в попередній редакції.

Такий обов`язок з вчинення реєстраційних дій, скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі тощо на підставі рішення суду випливає безпосередньо з приписів Закону та не залежить від залучення суб`єкта державної реєстрації до участі у справі в якості третьої особи.

При цьому колегія суддів враховує, що предметом спору не є вимоги про скасування відповідного розпорядження Голови Полтавської обласної військової адміністрації № 547 від 05.09.2024.

Враховуючу викладене, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотання про залучення до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Полтавської обласної державної адміністрації.

Стосовно клопотання позивача про виклик його як свідка, колегія суддів зазначає таке.

В обґрунтування такого клопотання позивач зазначає, що він є священнослужителем УПЦ та подав заяву свідка, у зв`язку з чим просить суд допитати його у якості свідка щодо відомих йому відомостей про регулярне відвідування богослужінь із урахуванням дотримання мирянами норм канонічного права.

Відповідно до ст. 87 ГПК України показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини, або які ґрунтуються на повідомленнях інших осіб. На підставі показань свідків не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах. Законом можуть бути визначені інші обставини, які не можуть встановлюватися на підставі показань свідків. Сторони, треті особи та їх представники за їхньою згодою, в тому числі за власною ініціативою, якщо інше не встановлено цим Кодексом, можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи. Показання свідка, що ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, не беруться судом до уваги.

Згідно з ч. 1 ст. 89 ГПК України свідок викликається судом для допиту за ініціативою суду або за клопотанням учасника справи у разі, якщо обставини, викладені свідком у заяві, суперечать іншим доказам або викликають у суду сумнів щодо їх змісту, достовірності чи повноти.

Правовий аналіз наведених положень статей 87, 89 ГПК України свідчить, що виклик свідка не є обов`язковим для здійснення оцінки показань свідків судом, а також те, що передумовою виклику свідка для допиту є суперечливість обставин, викладених свідком у заяві, іншим доказам, або у разі наявності у суду сумнівів щодо їх змісту, достовірності чи повноти (подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі № 901/2027/13, від 26.05.2022 року у справі № 908/2828/19 та від 27.04.2023 року у справі №927/738/19).

Позивач у своїй заяві свідка зазначив, що парафіяльними зборами Релігійної громади, оформленими протоколом № 2 від 02.06.2024, затвердженим керуючим Кременчуцькою єпархією Української Православної Церкви, затверджено фіксоване членство в Парафіяльних загальних зборах, затверджено журнал реєстру фіксованих членів релігійної організації Свято-релігійної громади Троїцької Української Православної Церкви, виражено підтримку релігійною організацією Троїцькою Української Православної Церкви предстоятелю Української Православної Церкви митрополиту Онуфрію та про незмінне перебування у лоні Української Православної Церкви. Таким чином регулярно брали участь у богослужіннях, сповідалися та причащалися, дотримувалися церковних канонів і приписів, творили діла віри та прагнули до релігійно-морального вдосконалення, зберігали живий зв`язок зі своєю парафією, визнавали канонічний послух до позивача як настоятеля 366 особи.

Тобто обставини, викладені у заяві свідка не суперечать обставинам, які позивачем покладено в обґрунтування позову, апеляційної скарги, та на підтвердження яких ним надані докази. Крім того, враховуючи предмет доказування, показаннями свідка не можуть встановлюватися обставини (факти), які відповідно до законодавства або звичаїв ділового обороту відображаються (обліковуються) у відповідних документах.

Окрім того, позивач жодним чином необмежений був у можливості самостійно без виклику суду з`являтися у судові засідання та надавати пояснення по суті справи. Для цього йому не потрібний виклик суду. Проте, таким правом позивач жодного разу не скористався.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про виклик у судове засідання для допиту у якості свідка позивача ОСОБА_1 .

Стосовно клопотання про залучення Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви до участі у справі №917/226/25 у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача, колегія суддів зазначає таке.

В обґрунтування клопотання позивач зазначає, що в Управлінні Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви наявний майновий інтерес щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки у такому разі будівля, розташована за адресою: АДРЕСА_3 , буде й надалі використовуватися для звершення богослужінь релігійною громадою, яка є структурним підрозділом Української Православної Церкви та безпосередньо входить до складу Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви. У разі відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 . Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви буде вимушено віднайти нове приміщення, пристосоване для звершення богослужінь Свято-Троїцькою релігійною громадою Української Православної Церкви, а також забезпечити парафію усім необхідним для церковних відправ.

На підтвердження вказаних доводів до клопотання надані копії, зокрема, Статуту Управління Кременчуцької єпархії Української православної церкви, зареєстрованого Державним комітетом України у справах національностей та релігій, наказ №9 від 05.02.2008; Статуту про Управління Української Православної церкви (з доповненнями і змінами), ухваленого Собором Української Православної Церкви 27.05.2022; дублікату свідоцтва №105 про право власності на будівлю Свято-Троїцької православної церкви, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області №782 від 19.07.2002 про затвердження акту прийняття в експлуатацію та оформлення права власності.

Колегія суддів звертає увагу на те, що позивачем до позову надавалися копії вищезазначених Статутів. Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 витребувано у ОСОБА_1 оригінали письмових доказів, копії яких надавались ним в обґрунтування позову. Проте, оригінали цих Статутів на вимогу суду позивачем не надано, у зв`язку з чим колегія суддів, у відповідності до ст. 91 ГПК України, не бере такі докази до уваги та, відповідно, посилання на них.

Крім того, колегія суддів враховує, що предметом позову є визнання недійсними рішення Парафіяльних Загальних зборів та Статут Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції». Тобто предметом спору не є майнові права, зокрема, захист права власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання про залучення Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Стосовно апеляційних скарг ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25, колегія суддів зазначає таке.

Частиною першою статті 17 ГПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 254 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції.

Отже, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення і які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків.

При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності таких критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок, причому такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

Судове рішення, оскаржуване незалученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто, судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення господарським судом першої інстанції є скаржник, або якщо суд вирішив питання про обов`язки цієї особи чи про її інтереси у відповідних правовідносинах.

Так, при розгляді апеляційної скарги, поданої особою, яка не брала участі в розгляді справи судом першої інстанції і яка вважає, що місцевим господарським судом вирішено питання про її права та обов`язки, суд апеляційної інстанції, перевіривши матеріали апеляційної скарги на предмет їх відповідності статтям 258, 259 Господарського процесуального кодексу України, та за відсутності підстав для залишення апеляційної скарги без руху, повернення апеляційної скарги чи для відмови у відкритті апеляційного провадження з інших підстав, відкриває апеляційне провадження за апеляційною скаргою такої особи та має належним чином дослідити і встановити, чи вирішив суд в оскаржуваному рішенні питання про права, інтереси та (або) обов`язки заявника апеляційної скарги.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 264 ГПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Отже, після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

Встановивши такі обставини, суд вирішує питання про залучення скаржника до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору.

Якщо ж судом апеляційної інстанції буде встановлено, що права, інтереси та (або) обов`язки такої особи оскаржуваним судовим рішенням не порушені та що питання про її права, інтереси та (або) обов`язки у справі судом першої інстанції не вирішувалися, то апеляційний господарський суд вправі закрити апеляційне провадження на підставі п. 3 ч.1 ст. 264 ГПК України, оскільки у такому випадку не існує правового зв`язку між скаржником і сторонами у справі, у зв`язку з чим відсутній суб`єкт апеляційного оскарження.

Отже, суд апеляційної інстанції має першочергово з`ясувати, чи зачіпає оскаржуване судове рішення безпосередньо права, інтереси та (або) обов`язки скаржника, та лише після встановлення таких обставин, вирішити питання про залучення такої особи як третю особу та про скасування судового рішення, а у випадку встановлення, що права заявника оскаржуваним судовим рішенням не порушені та питання про її права і обов`язки стосовно сторін у справі судом першої інстанції не вирішувалися - закрити апеляційне провадження, оскільки в останньому випадку така особа не має права на апеляційне оскарження рішення суду.

Слід враховувати, що рішення є таким, що прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, лише тоді, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи, або в резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Крім того, за змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 щодо «порушеного права», за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж рішенні Конституційний Суд України зазначив, що «поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним».

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, інтересів та (або) обов`язків, але вимагає, щоб порушення, про яке стверджує скаржник, було реальним, стосувалося індивідуально виражених прав або інтересів.

Вирішення судом питання про права, інтереси та (або) обов`язки, особи, не залученої до участі у справі, буде мати місце, якщо такі права, інтереси та (або) обов`язки, особи виникають саме із оскарженого судового рішення, а не із інших юридичних фактів, з яких виходив суд, приймаючи своє рішення.

Як вже було встановлено судом апеляційної інстанції при розгляді клопотань позивача про залучення до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, зокрема, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , оскаржуване судове рішення не зачіпає безпосередньо права, інтереси та (або) обов`язки скаржників.

Крім того, ухвалою Господарського суду Полтавської області від 31.03.2025 відмовлено, зокрема, у задоволенні клопотань позивача про залучення третіх осіб. Ухвалою Господарського суду від 30.04.2025, зокрема, відмовлено у задоволенні заяв про вступ та залучення до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Полтавської обласної державної адміністрації, ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 .

При цьому в мотивувальній або резолютивній частинах оскаржуваного рішення відсутні висновки про права та обов`язки скаржників, а отже відсутні підстави для висновку про те, що судом у справі №917/226/25 було вирішено безпосередньо питання про права, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Отже, враховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку про закриття апеляційного провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.

25.12.1992 виконавчим комітетом Кременчуцької міської ради Полтавської області зареєстровано юридичну особу Троїцьку Українську Православну церкву ().

Розпорядженням Голови обласної державної адміністрації № 334 від 09.12.2005 зареєстровано Статут Свято-Троїцької релігійної громади (парафії) Української Православної Церкви м. Кременчук у новій редакції.

Розпорядженням Голови Полтавської обласної державної адміністрації за № 115 від 13.04.2009 зареєстровано Статут Свято-Троїцької релігійної громади Української Православної Церкви м. Кременчук Полтавської області у новій редакції, ухвалений загальними зборами віруючих 30.10.2008 (далі Статут 2009 року)

Відповідно до п. 1.1 Статуту 2009 року релігійна громада Української Православної Церкви (далі Парафія) релігійна організація, первинний структурний підрозділ Української Православної Церкви (далі УПЦ), який безпосередньо входить до складу Кременчуцької єпархії. Парафія створюється за бажанням віруючих з благословення єпархіального архієрея (п. 1.2).

Згідно з п. 1.4 Статуту 2009 року Парафія діє, дотримуючись чинного законодавства, Статуту Руської Православної Церкви (далі РПЦ), Статуту УПЦ, Статуту Кременчуцької єпархії, а також цього Статуту. У своїй діяльності Парафія керується цим Статутом, постановами Соборів РПЦ і УПЦ, Священних Синодів РПЦ і УПЦ, Указами єпархіального архієрея, визначеннями Помісних та Архієрейських Соборів РПЦ і УПЦ (п. 1.5).

Згідно з п. 2.7 Статуту 2009 року голова Парафіяльної ради представляє Парафіяльну раду у ділових відносинах з фінансово-господарських та адміністративних питань, а також у суді, в разі необхідності дає доручення для виконання відповідних завдань.

Відповідно до п. 2.8 Статуту 2009 року канонічним керівником Парафії є настоятель, якого призначає єпархіальний архієрей. Настоятель, зокрема, керує причтом, представляє парафію при вирішенні канонічних, богослужбових та інших питань, разом з Парафіяльною радою скликає Парафіяльні збори, може брати участь у роботі Парафіяльної ради, має право накладати «вето» на рішення Парафіяльних зборів і Парафіяльної ради з передачею цього питання на розгляд керуючого Кременчуцької єпархією.

Згідно з п. 5.1 Статуту 2009 зміни та доповнення до цього Статуту вносяться на розгляд Парафіяльних зборів уповноваженими представниками Парафії виключно зі згоди єпархіального архієрея і реєструються в тому ж порядку, що і Статут.

Указом Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви єпископа Кременчуцького і Лубенського Миколая №81 від 10.12.2012 покладено обов`язки настоятеля Троїцької Української православної церкви м. Кременчука на себе.

Як зазначає позивач, 01.10.2023 відбулися загальні збори релігійної громади Парафіяльних зборів Релігійної громади Української православної церкви «Троїцька Українська Православна Церква», на яких ухвалено рішення прийняти та затвердити Положення про членство в Релігійній громаді Української православної церкви «Троїцька Українська Православна Церква».

02.06.2024 відбулися Парафіяльні загальні збори віруючих релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква», оформлені протоколом №2 від 02.06.2024, на яких затверджено фіксоване членство в Парафіяльних загальних зборах, затверджений журнал реєстру фіксованих членів релігійної організації, а також виражено підтримку релігійною організацією «Троїцька Українська Православна Церква» предстоятелю Української Православної Церкви митрополиту Онуфрію та про незмінне перебування у лоні Української Православної Церкви.

16.06.2024 на загальних зборах релігійної громади - Парафіяльних зборах Релігійної громади Української православної церкви «Троїцька Українська Православна Церква», оформлених протоколом №3 від 16.06.2024 обрано склад Парафіяльної ради та ревізійної комісії Релігійної громади Української православної церкви «Троїцька Українська Православна Церква».

14.07.2024 відбулися загальні збори Парафіяльні загальні збори Троїцької- Української Православної Церкви, оформлені протоколом № 1 від 14.07.2024 з таким порядком денним:

1. Про обрання голови і секретаря Парафіяльних загальних зборів.

2. Про встановлення і затвердження списку членів Релігійної громади.

3. Про зміну підлеглості Релігійної громади у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання - Української Православної Церкви - (Православної Церкви України).

4. Про зміну найменування Релігійної громади.

5. Про внесення змін та прийняття Статуту Релігійної громади шляхом викладення його в новій редакції.

6. Про зміни у поминаннях під час здійснення богослужінь.

7. Про обрання складу Парафіяльної ради Релігійної громади.

8. Про обрання складу Ревізійної комісії Релігійної громади.

9. Про уповноваження на підписання протоколу Парафіяльних загальних зборів, додатків до протоколу та Статуту Релігійної громади в новій редакції.

10. Про проведення реєстрації Статуту Релігійної громади в новій редакції та державної реєстрації змін до відомостей про Релігійну громаду, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, згідно з протоколом №1 від 14.07.2024 до складу Парафіяльних загальних зборів входять 243 особи, на Парафіяльних загальних зборах присутні 238 особи. На вказаних загальних зборах були прийняті, зокрема, такі рішення.

По першому питанню порядку денного вирішено обрати головою загальних зборів обрано ОСОБА_12 , секретарем ОСОБА_13 ; по другому питанню денного вирішено встановити і затвердити список членів релігійної громади, які беруть участь у цих загальних зборах; по третьому питанню порядку денного вирішено змінити підлеглість релігійної громади у канонічних та організаційних питаннях шляхом входу до складу релігійного об`єднання - Українська Православна Церква (Православна Церква України), визначити, що релігійна громада канонічно та організаційно підпорядковується Управлінню Київської Митрополії Української Православної Церкви (Православної Церкви України), є підзвітною єпархіальним зборам та Предстоятелю Української Православної Церкви (Православної Церкви України); по четвертому питанню порядку денного вирішено змінити найменування релігійної громади та визначено нове найменування релігійної громади - Релігійна організації «Ставропігійна релігійна громада Свято - Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області»; по п`ятому питанню порядку денного вирішено викласти та прийняти Статут релігійної громади у новій редакції, а також подати прийнятий Статут в новій редакції на затвердження Єпархіальному архієрею «Управління Київської Митрополії Української Православної Церкви (Православної Церкви України); по сьомому питанню порядку денного вирішили обрати головою Парафіяльної ради ОСОБА_14 , помічником голови Парафіяльної ради - ОСОБА_12 та скарбником Парафіяльної ради - ОСОБА_15 строком на три роки; по восьмому питанню порядку денного вирішено обрати ОСОБА_13 головою ревізійної комісії, ОСОБА_16 та ОСОБА_17 - членами ревізійної комісії строком на три роки; по дев`ятому питанню порядку денного вирішено уповноважити голову та секретаря загальних зборів на підписання прийнятого Статуту у новій редакції; по десятому питанню порядку денного вирішено провести реєстрацію Статуту релігійної громади у новій редакції, а також державну реєстрації змін до відомостей про релігійну громаду, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань; уповноважити ОСОБА_14 на представництво інтересів релігійної громади перед органами державної влади, зокрема, з метою реєстрації Статуту в новій редакції, а також проведення державної реєстрації змін до відомостей про релігійну громаду, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

По всім питанням порядку денного рішення прийняті одноголосно: «за» 238, «проти» 0, «утримались» 0.

Додатком №1 до протоколу №1 від 14.07.2024 є список членів релігійної громади, які взяли участь у вказаних загальних зборах.

У серпні 2024 ОСОБА_14 звернувся до Полтавської обласної військової адміністрації з заявою про реєстрацію статуту релігійної громади у новій редакції.

05.09.2024 розпорядженням Полтавської обласної військової адміністрації за №547 зареєстрований Статут відповідача в новій редакції.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 зазначає, що загальні збори релігійної організації, які оформлені протоколом №1 від 14.07.2024 є нелегітимними, оскільки особи, що були присутні на загальних зборах ніколи не набували статусу дійсних (повноправних) чи навіть асоційованих членів релігійної громади відповідно до Статуту, зареєстрованого розпорядженням голови Полтавської облдержадміністрації №115 від 13.04.2009, та Положення про членство в релігійній громаді, прийнятого Парафіяльними зборами релігійної громади, оформленими протоколом №3 від 01.10.2023; на зборах не було забезпечено належного кворуму членів релігійної громади. При цьому, ні настоятелем (позивачем), ні дійсними (повноправними) членами загальних зборів не скликалися та не проводилися загальні збори щодо зміни канонічної підлеглості релігійної громади. Протокол №1 від 14.07.2024 не затверджений єпархіальним архієреєм керуючим Кременчуцькою єпархією, Митрополитом Кременчуцьким і Лубенським. Уповноважені представники Парафії не вносили на розгляд Парафіяльних зборів зміни та доповнення до цього Статуту, згода єпархіального архієрея відповідно не надавалася. Протокол підписаний архієреєм ПЦУ, проте на той момент спірний Статут ПЦУ у новій редакції не був зареєстрований; члени релігійної громади, у тому числі позивач, не були належним чином повідомлені про ці збори; ОСОБА_18 , під головуванням якого проходили загальні збори 14.07.2024, не має жодного відношення до релігійної громади ні як керівник, ні як член релігійної громади. За таких умов відсутні підстави для визнання загальних зборів, оформлених протоколом №1 від 14.07.2024, повноважними. Вказаний протокол свідчить про те, що рішення про внесення змін і доповнень до Статуту релігійної громади, ухвалені з порушенням порядку, визначеного у чинному на момент внесення змін Статуті. Протокол не був підписаний настоятелем та затверджений єпархіальним архієреєм; дійсні члени релігійної громади не наділяли ОСОБА_14 повноваженнями на проведення реєстрації Статуту в новій редакції та державної реєстрації змін до відомостей про релігійну громаду. На момент подачі документів на реєстрацію щодо внесення змін в Єдиному державному реєстрі керівником був зазначений позивач Капустін М.В., інших осіб, уповноважених на представництво інтересів юридичної особи, не вказано. Отже, тільки Капустін М.В. мав право діяти в порядку самопредставництва від імені релігійної громади. На переконання позивача, розпорядження №574 від 05.09.2024 про реєстрацію Статуту у новій редакції видано із порушенням встановленої законодавством процедури, оскільки документи були подані неуповноваженою особою та не у повному обсязі.

На підставі викладеного позивач просить: визнати недійсним протокол Парафіяльних загальних зборів Троїцької Української Православної Церкви №1 від 14.07.2024; визнати недійсним Статут Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції» (ідентифікаційний код юридичної особи 22544640), зареєстрований Розпорядженням Голови Полтавської обласної військової адміністрації від 05.09.2024 року № 547 «Про реєстрацію статуту Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції». Також, позивач просив залучити ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

До позовної заяви позивачем надані, зокрема, клопотання при витребування доказів, письмове опитування відповідача в порядку ст.90 ГПК України, заява свідка ОСОБА_1 , а також копії: свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи Троїцької Української Православної Церкви (серія А00 № 128559); Статуту Свято-Троїцької релігійної громади Троїцької Української Православної Церкви у новій редакції, зареєстрованого розпорядженням голови обласної державної адміністрації за № 334 від 09.12.2005; Свідоцтва про реєстрацію статуту релігійної організації № 334 від 09.12.2005; Статуту Свято-Троїцької релігійної громади Української Православної Церкви у новій редакції, зареєстрованого розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації за № 115 від 13.04.2009; Статуту Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви, зареєстрованого Державним комітетом України у справах національностей та релігій Наказ № 9 від 05.02.2008; Статуту про управління Української Православної Церкви (з доповненнями і змінами), ухвалений Собором Української Православної Церкви 27.05.2022; Указу Управління Кременчуцької єпархії Української Православної Церкви від 10.12.2012 № 81; протоколу №1 засідання загальних зборів Свято-Троїцької релігійної громади (парафії) Кременчуцько-Лубенської єпархії Української Православної Церкви м. Кременчук Полтавської області від 01.02.2015; протоколу загальних зборів релігійної громади - Парафіяльних зборів релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» № 3 від 01.10.2023 з додатками, затвердженого Митрополитом Кременчуцьким і Лубенським 02.10.2023; протоколу Парафіяльних загальних зборів віруючих релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» № 2 від 02.06.2024 з додатками, затвердженого Митрополитом Кременчуцьким і Лубенським 03.06.2024; протоколу загальних зборів релігійної громади - Парафіяльних зборів релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» № 3 від 16.06.2024; адвокатського запиту до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації (вих. № 2024/10/25-3 від 25.10.2024); листа Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації № 01-20/1993 від 31.10.2024 з додатками у відповідь на адвокатський запит; адвокатського запиту до Полтавської обласної військової адміністрації (вих. № 2024/10/25-4 від 25.10.2024); листа Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації № 01-20/1981 від 30.10.2024 у відповідь на адвокатський запит; адвокатського запиту до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації (вux. № 2024/10/31-4 від 31.10.2024); листа Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації від 04.11.2024 № 01-20/2025 у відповідь на адвокатський запит; адвокатського запиту до Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації (вих. № 2024/11/01-2 від 01.11.2024); листа Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністраціївід 08.11.2024 № 01-20/2052; адвокатського запиту до Полтавської обласної військової адміністрації (вих. № 2024/11/25-1 від 25.11.2024); листа Департаменту культури і туризму Полтавської обласної військової адміністрації № 01-20/2170 від 29.11.2024; заяви від 09.09.2024 щодо державної реєстрації юридичної особи; протоколу Парафіяльних загальних зборів Троїцької Української Православної Церкви № 1 від 14.07.2024 з додатком № 1 до протоколу; Статуту Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області», зареєстрованого 05.09.2024 за №547.

Заперечуючи проти позову відповідач зазначає, що:

- позивач не є членом релігійної організації відповідача, як і треті особи, а тому не має права звернення з позовом до суду;

- у висновку релігієзнавчої експертизи Статуту про управління Української Православної Церкви на наявність церковно-канонічного зв`язку з Московським патріархатом (Російською Православною Церквою) Експертна група дійшла таких висновків: 1) Прийняття нової редакції Статуту про управління УПЦ (від 27.05.2022) та Постанови Собору УПЦ не призвели до розриву церковно-канонічного зв`язку Української Православної Церкви із Російською Православною Церквою. Статус УПЦ як структурного підрозділу РПЦ, що користується певними правами самостійності, але не утворює автокефальну Церкву, залишається незмінним. 2) УПЦ відносно РПЦ має церковно-канонічний зв`язок частини із цілим. Відносини УПЦ з РПЦ не є відносинами однієї самостійної (автокефальної) церкви з іншою самостійною автокефальною церквою. УПЦ також не має статусу автономної Церкви, який би визнавався іншими церквами, а, отже, з точки зору еклезіології та канонічного права є структурним підрозділом РПЦ, що має окремі права самостійного утворення без власної канонічної суб`єктності; 3) Нинішня діяльність чи бездіяльність найвищих органів церковної влади та управління УПЦ свідчить про те, що УПЦ продовжує перебувати відносно РПЦ у відносинах підпорядкування. Вона не діє як самостійна (автокефальна) Церква і не проголошує власної самостійності (автокефалії). Жодних документів чи дій, які би свідчили про трансформацію УПЦ в самостійну відносно РПЦ релігійну організацію, членами Експертної групи не виявлено;

- 18.09.2024 відповідачем на адресу позивача направлена заява, яка отримана останнім 27.09.2024, про передачу невідкладно згідно акту приймання-передачі документів, майна релігійної організації, ключів від храму і церковних споруд та не чинити перешкод. Позивачем відповіді на заяву не надано, документів, майно релігійної організації, ключів від храму та церковних споруд не передано. У позовній заяві позивачем всупереч вимогам ст. 91 ГПК України не зазначено джерело походження протоколу загальних зборів №1 від 01.02.2015, протоколу загальних зборів №3 від 01.10.2023 з додатками, протоколу №2 від 02.06.2024 з додатками, протоколу №3 від 16.06.2024, журналу реєстру фіксованих членів релігійної громади, копії яких надавались до позовної заяви. Такі документи, на думку відповідача, не створювались, тому не можуть бути прийняті в якості доказів;

- законодавство України передбачає право релігійної громади вільно змінити свою підлеглість, а тому зміна цієї підлеглості, сама по собі, не може порушувати права на свободу віросповідання, так як це два окремих незалежних одне від одного права, реалізація одного з яких жодним чином не зачіпає можливість реалізації іншого;

- якщо позивач або треті особи не погоджуються з рішенням загальних зборів релігійної громади, оформленим протоколом №1 від 14.07.2024, змінити канонічну підлеглість релігійної громади, то вони наділені правом в силу закону на утворення нової релігійної громади, а не правом на оскарження нової редакції Статуту відповідача, ухваленої за наслідком цього рішення;

- в релігійній громаді не може бути фіксованого членства, оскільки такі умови суперечать принципам членства в релігійній організації, закріпленим, зокрема, статтею 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

До відзиву відповідачем додано такі докази: копії висновку релігієзнавчої експертизи Статуту про управління Української Православної Церкви на наявність церковно-канонічного зв`язку з Московським патріархатом; витягу з Державного реєстру речових прав про право власності відповідача на будівлю церкви від 12.11.2024; заяви-повідомлення до Кременчуцького РУП від 17.09.2024, талона повідомлення до Кременчуцького РУП від 17.09.2024; заяви на адресу ОСОБА_1 з поштовою квитанцією від 18.09.2024; заяви-повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до Кременчуцького РУП від 15.11.2024.

04.06.2025 прийнято оскаржуване рішення про відмову у позові. Місцевий господарський суд виходив з того, що позивачем не подано суду жодних доказів внесення змін до Статуту щодо фіксованого членства в релігійній громаді на підставі рішення, оформленого протоколом №3 від 01.10.2023 (яким прийнято та затверджено Положення про членство в релігійній громаді Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква», прийнято та затверджено форми заяв, а також реєстр дійсних (повноправних) членів та асоційованих (часткових) членів релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква») та рішення, оформленими протоколом № 2 від 02.06.2024 (яким затверджено фіксоване членство в Парафіяльних Загальних Зборах, журнал реєстру фіксованих членів релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква»). Стверджуючи, що особи, які взяли участь у Парафіяльних загальних зборах релігійної громади 14.07.2024, не є членами релігійної громади, позивач не наводить відповідних доказів, тоді як відповідно саме він мав довести, на чому ґрунтуються такі твердження, тобто вказати на критерії, які дозволяли б суду встановити, чи є певна особа членом громади. Суд першої інстанції визнав необґрунтованими доводи позивача про те, що на зборах голосували особи, які не є членами релігійної громади та про відсутність кворуму. Місцевим господарським судом встановлено, що 14.07.2024 на загальних зборах членів релігійної організації приймалось рішення лише про перехід до Православної Церкви України, про внесення змін до статуту релігійної організації шляхом прийняття його в новій редакції. При цьому, будь-якого рішення щодо відвідування храму на вказаних зборах не приймалось. Доказів заборони для вірян відвідувати відповідний храм матеріали справи не містять. З огляду на викладене та враховуючи, що загальні збори від 14.07.2024, на яких приймались, серед іншого, рішення про зміну підлеглості у канонічних та організаційних питаннях релігійної громади та зміни до статуту релігійної громади, проводились без порушень вимог чинного законодавства, умов статуту (чинного на момент проведення зборів), суд першої інстанції дійшов висновку про недоведеність позивачем як порушення своїх прав, так і порушення вимог Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» при ухваленні оспорюваного рішення загальних зборів, як наслідок, про відсутність підстав для втручання у справи релігійної громади шляхом визнання цього рішення недійсним. З урахуванням висновків суду про недоведеність позивачем як порушення прав останнього, так і порушення вимог Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» при ухваленні оспорюваного рішення загальних зборів релігійної громади, як наслідок, про чинність такого рішення загальних зборів та відсутність підстав для втручання у справи релігійної громади через визнання цього рішення недійсним, а також з огляду на неподання позивачем доказів суперечності статуту у новій редакції нормам законодавства, місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання такого статуту недійсним. Також суд першої інстанції зазначив, що прийнятими на загальних зборах рішеннями, оформленими протоколом № 1 від 14.07.2024, позивач не був позбавлений можливості сповідувати обрану релігію, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні переконання, а також не було заборонено йому відвідувати храм. Таким чином, місцевий господарський суд дійшов висновку про безпідставність доводів позивача на втручання у його право на свободу віросповідання, чим останній, серед іншого, обґрунтовує свої позовні вимоги. Крім того, суд першої інстанції відмовив у задоволенні клопотання позивача про виклик його як свідка.

Надаючи власну правову кваліфікацію обставинам справи, колегія суддів зазначає таке.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу закріплено у статті 16 ЦК України. Суд шляхом вчинення провадження у справах здійснює захист їх прав і охоронюваних законом інтересів, які порушені або оспорюються. Наявність права на пред`явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а лише однією з необхідних умов реалізації права, встановленого вищевказаними нормами.

Частиною першою статті 2 ГПК України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (частина друга статті 11 ГПК України).

Кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. Здійснення цього права може бути обмежене законом лише в інтересах охорони громадського порядку, здоров`я і моральності населення або захисту прав і свобод інших людей. Церква і релігійні організації в Україні відокремлені від держави, а школа - від церкви. Жодна релігія не може бути визнана державою як обов`язкова (стаття 35 Конституції України).

В Україні правовідносини, пов`язані із реалізацією свободи віросповідання і діяльністю релігійних організацій, регулюються, зокрема, Законом України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Відповідно до частин першої, другої, четвертої статті 3 України «Про свободу совісті та релігійні організації» (в редакції чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) кожному громадянину в Україні гарантується право на свободу совісті. Це право включає свободу мати, приймати і змінювати релігію або переконання за своїм вибором і свободу одноособово чи разом з іншими сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, відправляти релігійні культи, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні або атеїстичні переконання. Ніхто не може встановлювати обов`язкових переконань і світогляду. Не допускається будь-яке примушування при визначенні громадянином свого ставлення до релігії, до сповідання або відмови від сповідання релігії, до участі або неучасті в богослужіннях, релігійних обрядах і церемоніях, навчання релігії. Здійснення свободи сповідувати релігію або переконання підлягає лише тим обмеженням, які необхідні для охорони громадської безпеки та порядку, життя, здоров`я і моралі, а також прав і свобод інших громадян, встановлені законом і відповідають міжнародним зобов`язанням України.

На міжнародному рівні ці гарантії проголошені у Загальній декларації прав людини (прийнята і проголошена резолюцією 217 А (ІІІ) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948; далі - Декларація), стаття 18 якої визначає, що кожна людина має право на свободу думки, совісті і релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання як одноособово, так і разом з іншими, прилюдним або приватним порядком в ученні, богослужінні і виконанні релігійних та ритуальних обрядів.

Беручи до уваги Декларацію, Конвенція проголошує гарантії кожному, хто перебуває під юрисдикцією Високих Договірних Сторін, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції; кожен має право на свободу думки, совісті та релігії; це право включає свободу змінювати свою релігію або переконання, а також свободу сповідувати свою релігію або переконання під час богослужіння, навчання, виконання та дотримання релігійної практики і ритуальних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими, як прилюдно, так і приватно (частина перша статті 9 Конвенції).

Важливими аспектами свободи віросповідання є свобода сповідувати релігію одноособово, а також спільно з іншими, тобто у колі тих, хто поділяє цю віру.

На це звернув увагу ЄСПЛ у рішенні «Свято-Михайлівська Парафія проти України» (заява № 77703/01), в якому вказав, що свобода віросповідання - це, перш за все, особиста справа кожного, вона також означає, серед іншого, свободу «сповідувати релігію» самому або в об`єднанні з іншими, публічно та в колі тих, хто поділяє цю віру.

Отже, у питанні наявності порушеного права, що є підставою для звернення до суду, необхідно враховувати, що право на свободу віросповідання включає забезпечення вільної можливості сповідувати свою релігію, дотримуватися релігійної практики та релігійних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими єдиновірцями.

Стаття 7 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» визначає, що Релігійні організації в Україні утворюються з метою задоволення релігійних потреб громадян сповідувати і поширювати віру і діють відповідно до своєї ієрархічної та інституційної структури, обирають, призначають і замінюють персонал згідно із своїми статутами (положеннями). Релігійними організаціями в Україні є релігійні громади, управління і центри, монастирі, релігійні братства, місіонерські товариства (місії), духовні навчальні заклади, а також об`єднання, що складаються з вищезазначених релігійних організацій. Релігійні об`єднання представляються своїми центрами (управліннями).

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» релігійна громада є місцевою релігійною організацією віруючих громадян одного й того самого культу, віросповідання, напряму, течії або толку, які добровільно об`єдналися з метою спільного задоволення релігійних потреб.

Закон України «Про свободу совісті та релігійні організації» від часу його прийняття у 1991 році містив у статті 8 положення, про те, що держава визнає право релігійної громади на її підлеглість у канонічних і організаційних питаннях будь-яким діючим в Україні та за її межами релігійним центрам (управлінням) і вільну зміну цієї підлеглості.

Однак право на вільну зміну релігійною громадою підлеглості у канонічних і організаційних питаннях не було забезпечене механізмом його реалізації, що мало наслідком міжконфесійні конфлікти.

17.01.2019 Верховна Рада України прийняла Закон України №2673-VIІI «Про внесення змін до деяких законів України щодо підлеглості релігійних організацій та процедури державної реєстрації релігійних організацій зі статусом юридичної особи», який був розроблений, оскільки «конституційне право віруючих громадян та створених ними громад щодо вільного релігійного вибору виявляється ускладненим, а часом таким, який неможливо реалізувати. Відсутність вищезазначеної унормованості процедури та механізму зміни приналежності релігійних громад призводить до підвищеної конфліктності в релігійному середовищі» (з пояснювальної записки до проекту закону від 23.02.2016 №4128).

Урегулювання механізму реалізації права релігійної громади на вільну зміну підлеглості у канонічних і організаційних питаннях полягало у встановленні у статті 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», що ця зміна відбувається шляхом внесення відповідних змін до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення. Рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту підлягає реєстрації в порядку, встановленому статтею 14 цього Закону.

Поряд з цим згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» правоздатність релігійної організації визначає її статут (положення), який підлягає реєстрації у порядку, встановленому статтею 14 цього Закону. Статут (положення) релігійної організації приймається на загальних зборах віруючих громадян або на релігійних з`їздах, конференціях.

Стаття 14 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» визначає, що для реєстрації статуту (положення) релігійної громади громадяни в кількості не менше десяти чоловік, які утворили її і досягли 18-річного віку, подають заяву та статут (положення) на реєстрацію до обласної, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, а в Автономній Республіці Крим - до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Для реєстрації статуту (положення) релігійної громади у новій редакції до органу реєстрації статуту подаються: 1) заява за підписом керівника або уповноваженого представника релігійної громади; 2) статут (положення) релігійної громади у новій редакції.

До статуту (положення) релігійної громади у новій редакції додатково подаються: 1) належним чином засвідчена копія протоколу (або витяг з протоколу) загальних зборів релігійної громади про внесення змін і доповнень до статуту (положення) релігійної громади, ухвалених відповідно до порядку, визначеного у чинному на момент внесення змін статуті (положенні) релігійної громади, із зазначенням списку учасників цих загальних зборів; 2) оригінал чи належним чином засвідчена копія чинної на дату подання документів редакції статуту (положення) релігійної громади, до якого мають бути внесені зміни і доповнення, з відміткою про державну реєстрацію (з усіма змінами, що до нього вносились), та оригінал свідоцтва, виданого органом реєстрації (якщо таке видавалося).

Разом з тим, Закон України «Про свободу совісті та релігійні організації» не визначає порядку вступу, прийняття до складу членів релігійної громади, їх обліку, а залишає вирішення цього питання самій громаді.

Так, Велика Палата Верховного Суду, в постанові від 03.04.2024 у справі №906/1330/21, здійснивши аналіз положень Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації», зробила такі висновки:

«законодавець лише в необхідних загальних рисах врегулював порядок реалізації релігійними громадами права на зміну підлеглості у канонічних і організаційних питаннях:

1) рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється загальними зборами релігійної громади. Такі загальні збори релігійної громади можуть скликатися її членами;

2) рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту ухвалюється не менш як двома третинами від кількості членів релігійної громади, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади відповідно до статуту (положення) релігійної громади;

3) рішення про зміну підлеглості та внесення відповідних змін або доповнень до статуту засвідчується підписами членів відповідної релігійної громади, які підтримали таке рішення.

При цьому законодавець визнав автономію релігійної громади у визначенні кількості її членів, необхідної для визнання повноважними загальних зборів релігійної громади, а також у питаннях членства на таких засадах:

- членство в релігійній громаді ґрунтується на принципах вільного волевиявлення, а також на вимогах статуту (положення) релігійної громади;

- релігійна громада на власний розсуд приймає нових та виключає існуючих членів громади в порядку, встановленому її статутом (положенням)».

Колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на таке.

Як вже зазначалося позивачем в обґрунтування свої вимог надано, зокрема, Свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи - Троїцька Українська Православна церква () (Серія А00 №12855925); Статут Свято-Троїцької релігійної громади (парафії) Української Православної Церкви м. Кременчук у новій редакції, зареєстрований розпорядженням голови обласної державної адміністрації № 334 від 09.12.2005 та свідоцтво про реєстрацію статуту релігійної організації №334 від 09.12.2005; Статут Свято-Троїцької релігійної громади Української Православної Церкви м. Кременчук Полтавської області у новій редакції, зареєстрований розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 115 від 13.04.2009.

Крім того, згідно наданого позивачем протоколу №1, 01.02.2015 відбулося засідання загальних зборів Свято Троїцької релігійної громади (парафії) Кременчуцько Лубенської єпархії Української Православної Церкви м. Кременчук Полтавської області, тоді як 01.10.2023 та 16.06.2024 відбулися загальні збори релігійної громади Парафіяльних зборів Релігійної громади Української православної церкви «Троїцька Українська Православна Церква», а 02.06.2024 відбулися Парафіяльні загальні збори віруючих релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква», про що свідчать відповідні протоколи загальних зборів.

Позивач зазначає, що Троїцька Українська Православна церква та Свято-Троїцька релігійна громада Української Православної Церкви м. Кременчук Полтавської області це одна юридична особа і протягом часу відбувалися зміни до Статуту. Проте позивач не надає пояснення щодо того, яким чином можна ототожнити Троїцьку Українську Православну церкву та Свято-Троїцьку релігійну громаду Української Православної Церкви, враховуючи відмінності найменування юридичної особи у свідоцтві, Статутах та протоколах загальних зборів, при цьому Статути та протокол №1 від 01.02.2015 не містять код юридичної особи.

Водночас, колегія суддів враховує, що позивач наполягає на тому, що при проведенні загальних зборів та прийнятті рішень він керувався положеннями Статуту Свято-Троїцької релігійної громади Української Православної Церкви м. Кременчук Полтавської області у новій редакції, зареєстрованого розпорядженням голови Полтавської обласної державної адміністрації № 115 від 13.04.2009, тому у суду відсутні підстави не приймати його до уваги.

Так, відповідно до статуту Свято-Троїцької релігійної громади Української Православної Церкви м. Кременчук Полтавської області, ухваленого загальними зборами віруючих 30.10.2008 та зареєстрованого розпорядженням Голови Полтавської обласної державної адміністрації за № 115 від 13.04.2009 (який був чинний на момент прийняття оскаржуваного рішення загальних зборів) членами Парафії є православні віруючі, клірики та миряни, які досягли 18-річного віку, визнають Статути РПЦ та УПЦ, регулярно відвідують богослужіння і не перебувають під забороною чи церковним судом, що унеможливлює участь у богослужбовому житті (п. 2.2 Статуту 2009).

Відповідно до п. 1.6 Статуту 2009 року Парафія у своїй релігійній та адміністративно-фінансовій діяльності підзвітна єпархіальному архієрею. Парафія як юридична особа користується правами і несе обов`язки відповідно до чинного законодавства і цього Статуту (п. 1.7 Статуту 2009 року).

Згідно з п. 2.1 Статуту 2009 року органами управління є Парафіяльні загальні збори, очолювані настоятелем, та Парафіяльна рада, підзвітна настоятелю. Парафіяльні збори вважаються чинними за умови присутності на них не менше двох третин від числа членів Парафіяльних зборів, рішення яких приймаються простою більшістю голосів.

Відповідно до п. 2.3 Статуту 2009 року Парафіяльні збори відповідно до Статуту УПЦ, зокрема, приймають нових членів Парафії, обирають делегатів на єпархіальні збори, обирають Парафіяльну раду, її голову, та ревізійну комісію. Рішення Парафіяльних зборів про обрання голови Парафіяльної ради затверджує єпархіальний архієрей.

Згідно з п. 2.4 Статуту 2009 року Парафіяльна рада є виконавчим і розпорядчим органом Парафії і підзвітна Парафіяльним зборам та настоятелю. Парафіяльна рада складається з голови, його помічника та скарбника. Парафіяльна рада обирається з числа активних членів Парафії за ознаками компетентності, морального авторитету та відданості УПЦ строком на 3 роки без обмежень числа переобрань. Парафіяльна рада згідно зі Статутом УПЦ, зокрема, виконує рішення Парафіяльних зборів, разом з настоятелем скликає Парафіяльні збори (п. 2.5 Статуту 2009 року).

Здійснивши аналіз наведених положень статуту, колегія суддів встановила відсутність в них вимог щодо фіксованого членства в релігійній організації, порядку та чітких критеріїв щодо прийняття членів у релігійну громаду, а також порядку їх обліку та ведення реєстру, які б дали можливість ідентифікувати реальну кількість членів релігійної громади, та з огляду на це дійшла висновку, що для участі у парафіяльних зборах, згідно з положеннями Статуту, достатнім є відповідність таким критеріям: досягнення 18-річного віку, визнання Статутів, регулярне відвідування богослужіння і не перебування під забороною чи церковним судом.

Водночас, позивач стверджує, що загальними зборами релігійної громади 01.10.2023 було прийнято та затверджено Положення про членство в релігійній громаді Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква», яке визначає, зокрема, порядок набуття членства, вид членства (дійсне (повноправне) та асоційоване (часткове)) і ведення відповідних реєстрів, а також передбачає фіксоване членство, а загальними зборами релігійної громади 02.06.2024 було затверджено фіксоване членство в Парафіяльних загальних зборах та журнал реєстру фіксованих членів релігійної організації, відповідно до якого до складу громади входить 366 осіб.

Колегія суддів звертає увагу, що у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» від 14.06.2007 зазначено, що стаття 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» жодним чином не обмежила чи перешкодила релігійній організації на власний розсуд визначати, в який спосіб вона вирішуватиме, чи приймати нових членів, визначатиме критерії членства та процедуру обрання органів управління. З точки зору статті 9 Конвенції застосованої разом зі статтею 11, це були рішення, які лежать в площині приватного права та які не мають бути об`єктом втручання з боку органів державної влади, якщо вони не порушують прав інших осіб, чи підпадають під обмеження, встановлені пунктами 2 статей 9 та 11 Конвенції. Іншими словами, держава не може зобов`язати легально існуюче приватно-правове об`єднання прийняти нових та виключити обраних членів. Втручання такого роду суперечитиме свободі релігійних об`єднань вільно регулювати свою поведінку та вільно вести свої справи (пункти 146, 150 вказаного рішення Європейського суду з прав людини).

У вищезазначеному рішенні Європейський суд з прав людини зазначив, що релігійні об`єднання вправі визначати на власний розсуд спосіб, в який вони прийматимуть нових та виключатимуть існуючих членів. Внутрішня структура релігійної організації та норми, що регулюють членство в ній, мають розглядатися як спосіб, в який такі організації виражають їх погляди та дотримуються своїх релігійних традицій. Суд вказав, що право на свободу віросповідання виключає будь-які повноваження держави оцінювати легітимність способу вираження релігійних поглядів.

Крім цього, у пунктах 52, 147, 151 рішення у справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» від 14.06.2007 зазначено, що Верховний Суд у складі трьох суддів відхилив касаційну скаргу громади-заявника, тому що положення статуту Парафії суперечили відповідному законодавству. Колегія також зазначила, що положення статуту відносно фіксованого членства суперечили законодавству, оскільки не дозволяли більшості релігійної групи проявляти свої релігійні переконання шляхом участі в управлінні церковними справами. Зокрема, Верховний Суд України зазначив: «...статут (положення) релігійної організації не повинен суперечити чинному законодавству. Оскільки діюче законодавство не передбачає обов`язкового чи іншого фіксованого членства віруючих даного віросповідання, в правовому значенні парафіяльні збори та загальні збори релігійної громади є поняттями тотожними, судова колегія виснувала, що пункти 2.12, 2.13 статуту не повністю відповідають діючому законодавству, що призвело до фактичного усунення від вирішення статутних питань більшості релігійної громади і порушення їх права на віросповідання». Європейський суд з прав людини визнав, що не є «належними та достатніми» висновки, викладені в ухвалі Верховного Суду від 21 квітня 2000 року, що вимога «фіксованого членства» в релігійній організації не була закріплена законодавчо та що «збори парафіян» та «загальні збори релігійної групи» збігаються за значенням, і, таким чином, що права більшості релігійної групи та їх права на віросповідання були порушені. Суд вважав, що внутрішня організація Парафії чітко визначена статутом. Органи державної влади, включно з судами, знехтували цією внутрішньою структурою Парафії як приватно-правового об`єднання, зазначивши, що відповідна релігійна група була лише меншістю з «постійного складу релігійної групи», яка складалась близько з 300 осіб, які не були запрошені взяти участь в Парафіяльних зборах, хоча вони й є частиною групи.

Колегія суддів зазначає, що Положення про членство в релігійній громаді Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» суперечить Статуту 2009 року, яким позивач мав керуватися, оскільки він не містить будь яких умов про фіксоване членство, порядок прийняття (набуття) у членство, окремі види членства. Доказів внесення відповідних змін до Статуту 2009 року матеріали справи не містять.

Крім того, дослідивши надані позивачем оригінали: протоколу № 3 Загальних зборів релігійної громади - Парафіяльних зборів релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» від (2 - закреслено) 01 жовтня 2023 року та додатків до нього; Положення про членство в релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква», прийнятого на Загальних зборах релігійної громади - Парафіяльних зборів релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» протокол №3 від 01 жовтня 2023 року; протоколу № 2 Парафіяльних загальних зборів віруючих релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» з додатками, встановила таке.

01.10.2023 відбулися загальні збори релігійної громади Парафіяльних зборів Релігійної громади Української православної церкви «Троїцька Українська Православна Церква», на яких були присутні 198 членів загальних зборів релігійної громади зі 198 членів загальних зборів. Головою загальних зборів релігійної громади Парафіяльних зборів (настоятель) визначено митрополита ОСОБА_19 ) (згідно Статуту даної релігійної громади); секретарем загальних зборів релігійної громади Парафіяльних зборів: протоієрея ОСОБА_2 .

До порядку денного цих зборів було включено, зокрема, такі питання:

- прийняття та затвердження Положення про членство в Релігійній громаді Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» з відповідними додатками;

- прийняття та затвердження форм заяв, а також реєстру дійсних (повноправних) членів та асоційованих (часткових) членів Релігійної громади Української православної церкви «Троїцька Українська Православна Церква».

З вказаних питань були прийняті такі рішення:

- прийняти та затвердити Положення про членство в Релігійній громаді Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» з відповідними додатками (I-IX) до даного Положення про членство. (Додаток 1);

- прийняти та затвердити форми реєстру дійсних (повноправних) членів та форми реєстру асоційованих (часткових) членів, а також інших додатків (I-IX) до Положення про членство в Релігійній громаді Української православної церкви «Троїцька Українська Православна Церква» даної релігійної громади. (Додаток 2).

Проте, в якості додатків до протоколу надані лише зразки заяви про прийняття у дійсні (повноправні) члени Релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» (додаток 2 до Протоколу №3 від 01.10.2023 (Додаток І)) та пам`ятки дійсного (повноправного) членства Релігійної громади Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» (додаток 2 до Протоколу №3 від 01.10.2023 (Додаток IV)). Також, в якості додатку до протоколу надано список кліру та віруючих громадян, православного віросповідання, які об`єднанні навколо храму та релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» м. Кременчук Полтавської області, що були присутні на загальних зборах 1 жовтня 2023 року, відповідно до якого на загальних зборах 01.10.2023 було присутні 198 осіб.

Форми реєстру дійсних (повноправних) членів, форми реєстру асоційованих (часткових) членів, додатки (II, III,V-IX) до Положення про членство в Релігійній громаді Української Православної Церкви «Троїцька Українська Православна Церква» до матеріалів справи не надані.

Відповідно до Положення про членство в релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква» релігійна організація складається з кліру та мирян об`єднаних навколо звершення богослужіння (релігійного обряду). Релігійна організація «Троїцька Українська Православна Церква» об`єднує громадян православного віросповідання для сумісного здійснення права на свободу сповідання та поширення православної віри, а також для піклування про релігійно-моральне виховання членів парафії. Члени релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква» (парафія) є особи православного віросповідання, які набули статус певного виду членства в цій релігійній організації та інформація про яких включена до реєстру членів відповідного виду даної релігійної громади. Членство в релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква» (парафія) є індивідуальним, добровільним та фіксованим і підтверджується записом у реєстрі членів релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» (парафія). Ідентифікація певному виду членства у релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) відбувається на основі прийнятого рішення про включення (прийняття) загальними зборами релігійної громади-Парафіяльними зборами даної релігійної громади стосовно окремої особи та наявності відомостей у реєстрі членства відповідного виду даної релігійної громади. Самоідентифікація осіб із членством в релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква» іншим шляхом, окрім визначеного даним Положенням, заборонена, а у випадках протиправної самоідентифікації особи із членами релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» буде розцінюватися як втручання у діяльність даної релігійної громади з відповідними ознаками протиправних дій, в тому числі рейдерського характеру. Рішення щодо набуття дійсного та асоційованого членства в релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) приймають Парафіяльні збори на основі поданої заяви та доданого рекомендаційного листа. Членство в релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) є багаторівневе та розділяється на два види: дійсне (повноправне) членство, з правом участі та вирішального голосу в органах управління даної релігійної громади та асоційоване (часткове), з виключним правом дорадчого голосу в органах управління. Поняття «Парафії» та «парафіянин» в статуті релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії), у згоді із Статутом про управління Української Православної Церкви, вживається у канонічному (церковному) розумінні християнської громади (спільноти) православних християн, кліру та мирян, об`єднаних навколо звершення богослужіння (релігійного обряду) і не наділяє всіх учасників даного релігійного обряду юридичними правами та обов`язками членства в релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) та участі в її органах управління. Це є коло осіб, хто загалом може претендувати на членство в релігійній організації «Троїцька Українська Православна Церква» у визначеному порядку цим Положенням (далі Положення).

Положення визначає порядок прийняття (набуття), вид (статус) і припинення (виключення) членства в РО «Троїцька Українська Православна Церква» і ведення реєстру членів даної релігійної організації (п. 1.2 Положення).

Процес набуття, перебування та припинення статусу членства відносно РО «Троїцька Українська Православна Церква» здійснюється у відповідності до чинного законодавства України, Статуту РО «Троїцька Українська Православна Церква» та практики управління даної релігійної громади протягом часу її існування, Статуту про управління Української Православної Церкви, традицій і церковних канонів Православної Церкви, релігійного законодавства України та внутрішніх настанов (документів) УПЦ (п. 1.3 Положення).

Відповідно до п. 2.2 Положення членство в РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) є багаторівневе та розділяється на два види: дійсне (повноправне) членство, з правом участі і вирішального голосу в органах управління даної релігійної громади та асоційоване (часткове) членство, з виключним правом дорадчого голосу, без права участі в органах управління даної релігійної громади. Процесуально-правовий статус членів РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) носить індивідуальний (персональний) характер, та визначається наявним чи відсутнім членством відповідного виду в РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії).

Кандидатами у відповідний вид членства РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які досягли 18-річного віку, є православними віруючими Української Православної Церкви, визнають обов`язковість Статуту про правління УПЦ та внутрішніх настанов УПЦ, зберігають живий зв`язок з РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафією), регулярно беруть участь у богослужінні, сповідаються та причащаються, перебувають у канонічному послухові настоятелю і не знаходяться під забороною ти церковнім судом, що забороняє повноцінну участь у богослужбовому житті, дотримуються церковних канонів і приписів, творять віри та прагнуть до релігійно морального вдосконалення (п. 2.3 Положення).

Дійсне (повноправне) членство - це вид членства в РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії), з правом приймати участь у органах управління та статутній діяльності даної релігійної громади, з правом вирішального голосу. Дійсні (повноправні) члени РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) приймають активну участь у діяльності РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії), мають кредит довіри, можуть обирати та бути обраними, до складу органів управління даної релігійної громади (п. 2.5 Положення).

Асоційоване (часткове) членство - це вид членства в РО «Троїцька Українська Православна Церква», без входження до складу органів управління РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) з виключним правом дорадчого голосу в органах управління. Асоційовані (часткові) члени не приймають активної участі у діяльності даної релігійної громади, ще не мають кредиту довіри, не можуть бути обраними до складу органів управлінь керівних органів даної релігійної громади (п.2.6 Положення).

Згідно з п. 2.7 Положення рішення про прийняття (включення) до певного виду членства в РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) приймається вищим органом управління даної релігійної громади загальними зборами релігійної громади - Парафіяльними зборами за заявницьким принципом. Рішення вищого органу управління даної релігійної громади загальних зборів релігійної громади - Парафіяльних зборів вступає в силу з моменту затвердження їх єпархіальним архієреєм.

Ведення реєстру членів відповідного виду РО «Троїцька Українська Православна Церква» здійснюється настоятелем та/або головою Парафіяльної ради даної релігійної громади за рішенням загальних зборів релігійної громади - Парафіяльних зборів РО «Троїцька Українська Православна Церква» (п. 2.9 Положення).

Згідно з п. 3.1 Положення прийняття (включення) у дійсні повноправні члени РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) здійснюється рішенням вищого органу правління загальними зборами релігійної громади - Парафіяльними зборами на підставі поданої письмової заяви та за письмовою рекомендацією не менш як двох дійсних членів даної релігійної громади. (Додаток І та ІІ - розроблені та затверджені загальними зборами релігійної громади - Парафіяльними зборами форми заяви щодо прийняття у дійсні (повноправні) члени та рекомендаційний лист стосовно кандидата на дійсне членство).

Заява щодо прийняття у дійсні (повноправні) члени та рекомендаційний лист стосовно кандидата на дійсне членство мають бути передані Парафіяльній раді РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) для остаточного представлення загальним зборам релігійної громади - Парафіяльним зборам для прийняття рішення (п. 3.2 Положення). Загальними зборами релігійної громади - Парафіяльними зборами PO «Троїцька Українська Православна Церква» приймається рішення про прийняття (включення) або відмову у прийомі (у включенні) в дійсні (повноправні) члени (п. 3.3. Положення).

Дійсне (повноправне) членство в PO «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) є індивідуальним, добровільним та фіксованим і підтверджується записом у реєстрі дійсних (повноправних) членів даної релігійної громади (Додаток ІІІ розроблений та затверджений загальними зборами релігійної громади Парафіяльними зборами форма Реєстру дійсних (повноправних) членів) (п. 3.4 Положення). Дійсному (повноправному) члену вручається пам`ятка про членство в РО «Троїцька Українська Православна Церква» за підписом настоятеля. (Додаток IV - розроблений та затверджений загальними зборами релігійної громади - Парафіяльними зборами форма пам`ятки про дійсних (повноправно) членів) (п. 3.5 Положення).

Дійсний (повноправний) член у РО «Троїцька Українська Православна Церква» має право, зокрема, брати участь у статутній діяльності та заходах даної релігійної громади; обирати і бути обраним до виборних органів управління та керівних органів даної релігійної громади; наділяється правом вирішального голосу; у порядку, визначеному цим Положенням та Статутом даної релігійної громади, брати виключну участь у загальних зборах релігійної громади - Парафіяльних зборах даної релігійної громади (Парафіяльні збори в розумінні статі 8 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» є загальними зборами) (п. 4.1 Положення).

Рішення щодо прийняття (включення) у асоційоване (часткове) членство в РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) приймається її вищим органом правління загальних зборами релігійної громади Парафіяльним зборами на підставі поданої письмової заяви та письмовою рекомендацією не менш як двох дійсних членів даної релігійної громади. (Додаток V та VI розроблені та затверджені загальними зборами релігійної громади Парафіяльними зборами форми заяви щодо прийняття у асоційоване (часткове) членство та рекомендаційний лист стосовно кандидата на асоційоване членство) (п. 5.1 Положення).

Заява щодо прийняття у асоційоване (часткове) членство та рекомендаційний лист стосовно кандидата на асоційоване членство мають бути передані Парафіяльній раді РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) для остаточного представлення загальним зборам релігійної громади - Парафіяльним зборам для прийняття рішення (п. 5.2 Положення). Загальними зборами релігійної громади - Парафіяльними зборами PO «Троїцька Українська Православна Церква» приймається рішення про прийняття (включення) або відмову у прийомі (у включенні) в асоційовані (часткові) члени (п. 5.3. Положення).

Асоційоване (часткове) членство в PO «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) є індивідуальним, добровільним та фіксованим і підтверджується записом у реєстрі асоційованих (часткових) членів даної релігійної громади (Додаток VII розроблений та затверджений загальними зборами релігійної громади Парафіяльними зборами форма Реєстру асоційованого (часткового) членства) (п. 5.4 Положення). Асоційованому (частковому) члену вручається пам`ятка про членство в РО «Троїцька Українська Православна Церква» за підписом настоятеля. (Додаток VІІІ - розроблений та затверджений загальними зборами релігійної громади - Парафіяльними зборами форма пам`ятки про асоційованих (часткових) членів) (п. 5.5 Положення).

Перехідними положенням передбачено, що кожен член даної релігійної громади зобов`язаний у строк 10 днів, з моменту вступу у силу Положення про членство в РО «Троїцька Українська Православна Церква» та отримання відповідного оповіщення, заповнити та подати заяву про актуалізацію його даних та відповідності займаного положення (Додаток ІХ розроблений та затверджений загальними зборами релігійної громади Парафіяльними зборами форма заяви про актуалізацію даних та відповідності займаного положення) (п.7.2. Положення).

Члени даної релігійної громади, на день вступу у силу Положення про членство в РО «Троїцька Українська Православна Церква», що включені до складу членів загальних зборів релігійної громади-Парафіяльних зборів даної релігійної громади та відповідають вимогам членству відповідного виду, на основі поданих заяв, щодо актуалізації даних, повинні бути представлені Парафіяльною радою та настоятелем даної релігійної громади, для прийняття рішення щодо прийняття (включення) їх до нового реєстру членів РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії), відповідного виду, загальними зборами релігійної громади-Парафіяльними зборами даної релігійної громади (п. 7.3 Положення).

Відповідно до п. 7.4 Положення критерієм прийняття (включення) в новий реєстр членів відповідного виду даної релігійної громади є наявність підтвердження членства в даній релігійній громаді впродовж її діяльності шляхом фіксованої участі в органах правління РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) на основі поданого Парафіяльною радою чи настоятелем рекомендаційного листа та відповідності критеріям членства визначеного даним Положенням.

Отже, даним Положенням, зокрема, передбачений порядок набуття членства в релігійній організації, а саме прийняття здійснюється рішенням вищого органу правління загальними зборами релігійної громади - Парафіяльними зборами на підставі поданої письмової заяви та за письмовою рекомендацією не менш як двох дійсних членів даної релігійної громади. Таке членство має підтверджуватися записом у реєстрі дійсних (повноправних) членів/ реєстрі асоційованих (часткових) членів даної релігійної громади, а члену вручається пам`ятка про членство в РО «Троїцька Українська Православна Церква» за підписом настоятеля. Ведення реєстру відповідного виду здійснюється настоятелем та/або головою Парафіяльної ради за рішенням загальних зборів.

Стосовно членів релігійної громади, що включені до складу членів загальних зборів на день вступу в силу даного Положення, такі члени на основі поданих заяв, щодо актуалізації даних, повинні бути представлені Парафіяльною радою та настоятелем даної релігійної громади, для прийняття рішення щодо прийняття (включення) їх до нового реєстру членів РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії), відповідного виду.

02.06.2024 відбулися Парафіяльні загальні збори віруючих релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква», оформлені протоколом №2 від 02.06.2024 на яких були присутні, зокрема, голова парафіяльної ради релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква» митрополит Миколай (Капустін Максим Володимирович), помічник голови, лічильна комісія та члени релігійної організації «Троїцька Українська Православна Церква»; загалом 366 осіб, які досягли повноліття та мають право голосу (відповідно до ст. 14 ЗУ «Про свободу совісті та релігійні організації).

На вказаних зборах затверджено запропонований головою зборів (митрополитом Миколаєм) порядок денний, зокрема, включено такі питання:

- прийняття (включення) до дійсного (повноправного) виду членства в РО «Троїцька Українська Православна Церква» (перше питання порядку денного);

- обговорення питання щодо затвердження фіксованого членства у Парафіяльних загальних зборах РО «Троїцька Українська Православна Церква» (третє питання порядку денного);

- затвердження реєстру фіксованих членів РО «Троїцька Українська Православна Церква» (четверте питання порядку денного);

- вираження підтримки РО «Троїцька Українська Православна Церква» предстоятелю УПЦ митрополиту Онуфрію та про незмінне перебування у лоні УПЦ (п`яте питання порядку денного).

З протоколу вбачається, що по першому порядку денному виступив митрополит Миколай (Капустін М.В.) настоятель РО «Троїцька Українська Православна Церква», який повідомив про надходження 168 письмових заяв від кандидатів щодо прийняття їх у дійсні (повноправні) члени РО «Троїцька Українська Православна Церква»; виступив ОСОБА_20 , який запропонував розглянути отримані письмові заяви від кандидатів та прийняти рішення про прийняття їх у дійсні члени РО.

По вказаному питанню порядку денного голосували 198 осіб, які ухвалили одноголосне рішення про прийняття кандидатів у дійсні (повноправні) члени РО «Троїцька Українська Православна Церква».

По третьому питанню порядку денного 366 осіб одноголосно вирішили затвердити фіксоване членство в парафіяльних загальних зборах згідно з чинним Статутом РО «Троїцька Українська Православна Церква».

По четвертому питанню порядку денного голосували 366 осіб, які прийняли рішення затвердити журнал фіксованих членів РО «Троїцька Українська Православна Церква» у кількості 2-х екземплярів та уповноважити митрополита Миколая (Капустіна М.В.), як голову Парафіяльної ради, та Попунову О.І., як секретаря Парафіяльної ради завірити даний журнал.

По п`ятому питанню порядку денного голосували 366 осіб, які прийняли рішення виразити підтримку РО «Троїцька Українська Православна Церква» предстоятелю УПЦ митрополиту Онуфрію та про незмінне перебування у лоні УПЦ.

Додатками до протоколу визначені: список членів релігійної громади на 26 арк., заяви у дійсні (повноправні) члени РО «Троїцька Українська Православна Церква» у кількості 168 арк, пам`ятки про членство в РО «Троїцька Українська Православна Церква» у кількості 366 арк., журнал реєстру фіксованих членів РО «Троїцька Українська Православна Церква» у кількості 2-х екземплярів. Вказані документи надані до матеріалів справи.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на час проведення загальних зборів від 01.10.2023 Положення про членство в РО «Троїцька Українська Православна Церква» було тільки затверджено та, відповідно, не розповсюджувалося на порядок проведення цих зборів.

В свою чергу, у відповідності до перехідних положень даного Положення про членство члени релігійної громади, що включені до складу членів загальних зборів на день вступу в силу вказаного Положення (відповідно до протоколу №3 та списку доданого до нього їх кількість складає 198 осіб), мали подати заяви, щодо актуалізації даних. Проте, матеріали справи не містять таких заяв, як і не містять доказів ухвалення рішення щодо прийняття (включення) їх до реєстрів членів РО «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) відповідного виду.

Водночас за умовами вказаного Положення про членство тільки дійсні (повноправні) члени наділяються правом вирішального голосу, а також правом у порядку, визначеному цим Положенням та Статутом даної релігійної громади, брати виключну участь у загальних зборах релігійної громади - Парафіяльних зборах даної релігійної громади. При цьому дійсне (повноправне) членство в PO «Троїцька Українська Православна Церква» (парафії) має підтверджується записом у реєстрі дійсних (повноправних) членів даної релігійної громади. Проте, такий реєстр до матеріалів справи не наданий.

Крім того, як вже зазначалося, до протоколу №2 від 02.06.2024 надано журнал реєстру фіксованих членів РО «Троїцька Українська Православна Церква» у м. Кременчуці Полтавської області, ведення якого не передбачено ні Статутом, ні Положенням, та, з якого не вбачається до якого саме виду «фіксованих» членів (дійсних чи асоційованих) відносяться особи зазначені в ньому. При цьому, колегія суддів зауважує, що Положенням про членство передбачені саме форми реєстрів дійсних (повноправних) членів та асоційованих (часткових) членів даної релігійної громади, які до матеріалів справи не надано.

Таким чином, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що 198 членів релігійної громади, які приймали рішення про прийняття інших 168 кандидатів у дійсні (повноправні) члени РО «Троїцька Українська Православна Церква», були дійсними (повноправними) членами та мали відповідні повноваження на прийняття такого рішення, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено, що до складу РО «Троїцька Українська Православна Церква» входить 366 повноправних членів (визначених, зокрема, у журналі реєстру фіксованих членів РО «Троїцька Українська Православна Церква» у м. Кременчуці Полтавської області).

Отже, з огляду на зазначене, відсутність визначеного у статуті Релігійної громади порядку прийняття до членів громади, вимог щодо фіксованого членства, а також недоведеність обставин прийняття до складу РО «Троїцька Українська Православна Церква» відповідно до умов Положення про членство фіксованої кількості осіб, колегія суддів при визначенні критеріїв, яким мали відповідати члени релігійної громади, які брали участь у загальних зборах громади, що прийняли оспорюване рішення про зміну підлеглості у канонічних питаннях, враховує встановлені у Статуті Релігійної громади в редакції 2009 року критерії членів парафіяльних зборів (якими є православні віруючі, клірики та миряни, які досягли 18-річного віку, визнають Статут УПЦ, регулярно відвідують богослужіння і не перебувають під забороною чи церковним судом, що унеможливлює участь у богослужбовому житті). Такими критеріями, відповідність яким може бути об`єктивно встановлена, з перелічених - є досягнення 18-річного віку і регулярне відвідування богослужіння.

Позивач не стверджує, що будь-хто з тих осіб, які брали участь у зборах громади 14.07.2024, не досягнув 18-річного віку.

З огляду на відсутність даних, які дозволяли б перевірити обставини регулярного відвідування богослужіння, колегія суддів враховує критерій територіального зв`язку, тобто проживання у місцевості, де діє релігійна громада, оскільки відповідність цьому критерію робить можливим виконання умови про регулярне відвідування богослужіння.

Колегія суддів враховує, що Закон України «Про свободу совісті та релігійні організації» характеризує релігійну громаду як місцеву релігійну організацію.

Релігійні громади в Україні, як правило, створюються в межах одного населеного пункту, поряд з цим існують непоодинокі випадки, коли релігійна громада створена у тісному зв`язку з культовою спорудою, яка є єдиною на декілька населених пунктів, тобто забезпечує спільне задоволення релігійних потреб вірян певної місцевості.

Зважаючи на ці особливості створення і функціонування релігійних громад, членами релігійної громади можуть також бути особи, які мешкають в іншому населеному пункті, ніж той, у якому знаходиться культова споруда та який не є занадто від неї віддаленим.

Також у межах однієї територіальної громади можуть діяти декілька релігійних громад (або жодної) різної віри, культу, течії тощо.

Наведене вище дає підстави для висновку про те, що релігійна громада може не збігатися з межами певного населеного пункту.

Розглядаючи справу «Свято-Михайлівська Парафія проти України», ЄСПЛ виснував, що статті 7 та 8 Закону не визначали, що релігійна громада повинна складатися з усіх осіб та всіх віруючих, які відвідують богослужіння конкретної церкви. Крім того, вказав, що очевидною є суперечливість положень національного закону стосовно того, що є «релігійною організацією» та що є «релігійною громадою», чи це одне й те саме; єдиною відмінністю між ними є місцевий статус «релігійної громади» та відсутність будь-яких вимог щодо її реєстрації відповідно до положень Закону. І вказані положення Закону не визначали, що релігійна громада повинна складатися зі всіх осіб та віруючих, які відвідують богослужіння конкретної церкви.

Як вже зазначалось до протоколу №1 від 14.07.2024 надано список членів релігійної громади, які взяли участь у вказаних загальних зборах. Такі списки надавалися позивачем до матеріалів справи у копіях і частина інформації в них була прихована.

На виконання вимог ухвали Східного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 відповідач надав, зокрема, копії списку членів Релігійної громади, які взяли участь у загальних зборах Релігійної громади Релігійної організації Троїцька Українська Православна Церква (додаток №1 до протоколу №1 від 14.07.2024) та зазначив, що оригінал списку знаходиться у реєстраційній справі Полтавської обласної військової адміністрації.

Враховуючи викладене, а також те, що сторонами не ставляться під сумнів відомості, що містяться у вказаних списках, колегія суддів не вбачає підстав не приймати їх до розгляду.

З даного списку вбачається, що переважна більшість членів з 238 осіб, які брали участь у голосуванні проживають у м. Кременчук та у сусідніх селах (с. Пустовійтове , м. Горішні Плавні, с. П`ятихатки, с. В -Терешківка, с. Максимівка, с. Самусіївка, с. Великі Кринки) на відстані від 3 км до 20 км.

Судом апеляційної інстанції встановлено відповідність учасників спірних загальних зборів від 14.07.2024 критеріям територіального зв`язку, а також досягнення вказаними особами 18-річного віку.

При цьому, позивачем не надано жодних доказів у розумінні ст. 74-77 ГПК України невідповідності учасників загальних зборів від 14.07.2024 критерію щодо регулярного відвідування богослужіння.

З урахуванням наведеного, колегія суддів відхиляє посилання скаржника на те, що у зборах брали участь особи, які не є членами Парафіяльних зборів та не є вірянами УПЦ, оскільки саме позивач стверджує, що оспорювані рішення загальних зборів релігійної громади приймались особами, які не були членами цієї громади, відповідно саме він мав довести, на чому ґрунтуються такі твердження, тобто вказати на критерії, які дозволяли б суду встановити, чи є певна особа членом громади.

Зі змісту протоколу №1 від 14.07.2024 вбачається, що на Парафіяльних загальних зборах були присутні 238 з 243 осіб; за зміну канонічної підлеглості проголосували 238 особи, що складає 100% від кількості присутніх членів релігійної громади, які прийняли спірне рішення. Отже, ухвалення рішення з цього питання відбулось за наявності кворуму (більше 2/3 присутніх), що відповідає вищенаведеним положенням Статуту 2009 року та вимогам Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації».

Посилання позивача, як на підставу визнання недійсним рішення щодо зміни канонічної підлеглості на те, що загальні збори не правомочні оскільки не скликались настоятелем (позивачем) чи дійсними (повноправними) членами, протокол №1 від 14.07.2024 не затверджений єпархіальним архієреєм керуючим Кременчуцькою єпархією, Митрополитом Кременчуцьким і Лубенським, уповноважені представники Парафії не вносили на розгляд Парафіяльних зборів зміни та доповнення до цього Статуту, згода єпархіального архієрея відповідно не надавалася, колегія суддів вважає безпідставним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2024 у справі №906/1330/21 зазначила, що в питанні наявності порушеного права, що є підставою для звернення до суду, необхідно враховувати, що право на свободу віросповідання включає забезпечення вільної можливості сповідувати свою релігію, дотримуватися релігійної практики та релігійних обрядів як одноособово, так і спільно з іншими єдиновірцями. Велика Палата Верховного Суду у наведеній постанові виходила з того, що: законодавець у частині восьмій статті 8 Закону закріпив правило, спрямоване на захист права на свободу віросповідання частини громади, яка не згодна з рішенням про зміну підлеглості: вона має право утворити нову релігійну громаду і укласти договір про порядок користування культовою будівлею і майном з їхнім власником (користувачем). Тому далі Велика Палата Верховного Суду виходила з того, що самим визнанням державою права на вільну зміну релігійною громадою підлеглості в канонічних і організаційних питаннях з тих підстав, на які вказує позивач, не може порушуватись право настоятеля цієї громади чи її члена на свободу віросповідання.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у контексті визнаного державою права на вільну зміну релігійною громадою підлеглості у канонічних і організаційних питаннях ідеться про те, що встановлений державою механізм реалізації цього права (шляхом ухвалення рішення загальними зборами) не може бути знівельований встановленням вимог, які фактично унеможливлюють реалізацію самого цього права, навіть якщо ці вимоги відповідають ієрархічній та інституційній структурі релігійної організації. Тобто йдеться про те, щоб поставити дійсність рішення релігійної громади про зміну підлеглості в канонічних і організаційних питаннях та визнання державою цього рішення в залежність від умови обов`язкового схвалення (згоди) ієрарха релігійної організації, з-під підлеглості якій громада має намір вийти і яка вочевидь такому її рішенню опирається. Однак прийняття такого підходу робить неможливим реалізацію визнаного державою права на вільну зміну релігійною громадою підлеглості в канонічних і організаційних питаннях, а саме право - ілюзорним. Зміна підлеглості в канонічних питаннях таким чином стає неможливою без санкції ієрарха церкви, з підлеглості якій має намір вийти релігійна громада. Якби держава законодавчо закріпила цей порядок або суди, застосовуючи Закон, визнавали б обов`язковість такої санкції ієрарха для того, аби зміна підлеглості в канонічних питаннях визнавалась державою, то мала б місце ситуація, у якій держава поставила б визнання релігійної громади в залежність від волі визнаної церковної влади, яка вочевидь такому визнанню громади опирається, що свідчило б про недотримання нею обов`язку бути нейтральною та неупередженою у відносинах з різноманітними релігіями, конфесіями та переконаннями.

Досліджуючи наявні у справі докази, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що 14.07.2024 на Парафіяльних загальних зборах приймалось рішення лише про зміну підлеглості релігійної громади у канонічних та організаційних питаннях і про прийняття статуту цієї релігійної громади в новій редакції.

При цьому, будь-якого рішення щодо відвідування чи невідвідування церкви на вказаних зборах не приймалось, а за наслідками прийнятих рішень позивача не було позбавлено можливості сповідувати обрану релігію, відкрито виражати і вільно поширювати свої релігійні переконання, брати участь у релігійних обрядах, навчатися релігії (на зборах не приймалось будь-якого рішення про заборону відвідувати храм, чи про заборону на свободу віросповідання, чи заборону проведення релігійних обрядів УПЦ).

Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує також на тому, що позивач, як член релігійної громади УПЦ при наявності більшості голосів, як він вважає, не позбавлений права у визначеному законодавством порядку та спосіб також скликати та провести збори в подальшому, та прийняти рішення про зміну канонічної приналежності і статуту релігійної організації. Будь-якого іншого рішення релігійної громади та статуту в іншій редакції, окрім тих, що були прийняті 14.07.2024, державному реєстратору подано не було.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками місцевого господарського суду про недоведеність позивачем як порушення своїх прав, так і порушення вимог Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» при ухваленні оспорюваного рішення загальних зборів від 14.07.2024 та, як наслідок, про відсутність підстав для втручання у справи релігійної громади шляхом визнання цього рішення недійсним.

Щодо вимоги позивача про визнання недійсним Статуту Релігійної організації «Ставропігійна релігійна громада Свято-Троїцька парафія Української Православної Церкви (Православної Церкви України) міста Кременчук Кременчуцького району Полтавської області» у новій редакції», зареєстрований Розпорядженням Голови Полтавської обласної військової адміністрації від 05.09.2024 року № 547, колегія суддів зазначає таке.

Статут релігійної організації - це установчий документ, на підставі якого діє релігійна організація, він містить норми, обов`язкові для її членів, а також визначає порядок затвердження та внесення змін до статуту.

Підставами для визнання акта, в тому числі статуту, недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав (затвердив) цей акт, а також порушення у зв`язку з його прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача (подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №922/2200/19).

При вирішенні спору про визнання недійсними положень установчих документів юридичної особи судом має бути зазначено, яким саме приписам закону суперечать ці положення та які права позивача ними порушуються або оспорюються.

Посилання позивача на те, що документи для реєстрації були подані неуповноваженою особою, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки на Парафіяльних зборах, які відбулися 14.07.2024 було вирішено провести реєстрацію Статуту релігійної громади у новій редакції, а також державну реєстрації змін до відомостей про релігійну громаду, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та уповноважити ОСОБА_14 на представництво інтересів релігійної громади перед органами державної влади, зокрема, з метою реєстрації Статуту в новій редакції, а також проведення державної реєстрації змін до відомостей про релігійну громаду, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

З урахуванням висновків суду про недоведеність позивачем як порушення прав останнього, так і порушення вимог Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації» при ухваленні оспорюваного рішення загальних зборів релігійної громади від 14.07.2024, як наслідок, про чинність такого рішення загальних зборів та відсутність підстав для втручання у справи релігійної громади через визнання цього рішення недійсним, а також з огляду на неподання позивачем доказів суперечності статуту у новій редакції нормам законодавства та не зазначення позивачем положень цього статуту, що, на його думку, порушують його права чи охоронювані законом інтереси, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання такого статуту недійсним.

Стосовно доводів заявника апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025, зокрема, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження, задоволено клопотання позивача про зобов`язання відповідача надати відповіді на запитання, подані позивачем у порядку опитування учасників справи в порядку ст. 90 ГПК України, зобов`язано відповідача надати відповіді на наступні запитання: 1) Повідомити, з якого часу та з якою регулярністю особи, зазначені Списку членів Релігійної громади, які взяли участь у Парафіяльних Загальних зборах Троїцької Української Православної Церкви (Код ) (Додаток № 1 до Протоколу № 1 від 14 липня 2024 року), відвідували богослужіння, які звершувалися настоятелем Релігійної громади - Митрополитом Миколаєм ( ОСОБА_1 )? 2) Повідомити визнавали Статут УПЦ/Статут про Управління Української Православної Церкви, не перебували під забороною чи церковним судом, що унеможливлює участь у богослужбовому житті сповідалися, причащалися на богослужіннях, які звершувалися настоятелем Релігійної громади - Митрополитом Миколаєм (Капустіним Максимом Володимировичем) особи, зазначені Списку членів Релігійної громади, які взяли участь у Загальних Зборах Релігійної організації Троїцька Українська Православна Церква (Код ) за адресою: проспект Свободи (вул. 60 років Жовтня), буд. 9, м. Кременчук, 39600 (Додаток № 1 до Протоколу № 1 від 14 липня 2024 року); 3) Надати інформацію, чи зверталися до настоятеля Релігійної громади - Митрополита Миколая ( ОСОБА_1 ) із заявами про прийняття до членів релігійної громади (у тому числі за формою, затвердженою Парафіяльними зборами Релігійної громади, оформлені протоколом № 3 від 01.10.2023 року) особи, зазначені Списку членів Релігійної громади, які взяли участь у Загальних Зборах Релігійної організації Троїцька Українська Православна Церква (Код ) за адресою: проспект Свободи (вул. 60 років Жовтня), буд. 9, м. Кременчук, 39600 (Додаток № 1 до Протоколу № 1 від 14 липня 2024 року); 4) Коли особи, зазначені Списку членів Релігійної громади, які взяли участь у Загальних Зборах Релігійної організації Троїцька Українська Православна Церква (Код ) за адресою: проспект Свободи (вул. 60 років Жовтня), буд. 9, м. Кременчук, 39600 (Додаток № 1 до Протоколу № 1 від 14 липня 2024 року) набули статусу члена вказаної релігійної організації? 5) Чим підтверджується набуття статусу члена релігійної організації осіб, які взяли участь у Парафіяльних Загальних зборах Троїцької Української Православної Церкви (Код ) (Додаток № 1 до Протоколу № 1 від 14 липня 2024 року)? 6) Надати інформацію, чим підтверджується повідомлення ОСОБА_21 ( ОСОБА_1 ) та інших членів релігійної громади (особи, зазначені Списку членів Релігійної громади, які взяли участь у Загальних Зборах Релігійної організації Троїцька Українська Православна Церква (Код ) за адресою: проспект Свободи (вул. 60 років Жовтня), буд. 9, м. Кременчук, 39600 (Додаток № 1 до Протоколу № 1 від 14 липня 2024 року) про скликання Парафіяльних Зальних Зборів про зміну релігійною громадою підлеглості у канонічних і організаційних питаннях, які відбулися 14.07.2024 року?

Також, відповідачем в порядку ст. 90 ГПК України надано заяву, в якій зазначається таке:

По-перше, члени релігійної організації згідно протоколу №1 від 14.07.2024 досягли 18-річного віку, регулярно відвідують богослужіння і не перебувають під забороною чи церковним судом, що унеможливлює участь у богослужбовому житті, відвідували з моменту, коли став настоятелем, богослужіння, які завершувалися Митрополитом Миколаєм (в миру ОСОБА_1 ), у тому числі і з участю Архімандрита о. Феодосія (в миру ОСОБА_14 );

По-друге, члени релігійної організації згідно протоколу №1 від 14.07.2024 досягли 18- річного віку, регулярно відвідують богослужіння і не перебувають під забороною чи церковним судом, визнавали статут в частині, що не суперечить законодавству України. Здійснення свободи сповідувати релігію або переконання підлягає лише тим обмеженням, які необхідні для охорони громадської безпеки та порядку, життя, здоров`я і моралі, а також прав і свобод інших громадян, встановлені законом і відповідають міжнародним зобов`язанням України. Ніхто не має права вимагати від священнослужителів відомостей, одержаних ними при сповіді віруючих(ст.3 Закону України «Про свободу совісті та релігійні організації»). Отже, це є таїнствами для кожного члена релігійної організації згідно протоколу № 1 від 14.07.2024;

По-третє, Законодавством України та Статутом релігійної організації не було передбачено необхідності звернення до настоятеля із заявою про прийняття до членів релігійної громади;

По-четверте, по-п`яте, статус члена релігійної організації підтверджується Списками та рішенням, оформленим протоколом №1 від 14.07.2024, які подані уповноваженому органу для реєстрації Статуту релігійної організації в новій редакції;

По-шосте, чинним законодавством України не передбачено.

30.05.2025 від позивача надійшло клопотання про зобов`язання відповідача виконати вимоги ухвали Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025.

02.06.2025 Господарський суд Полтавської області протокольною ухвалою залишив клопотання позивача про зобов`язання відповідача виконати вимоги ухвали Господарського суду Полтавської області від 10.02.2025 без розгляду.

Відповідно до ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з я. 5 ст. 90 ГПУ України учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання: 1) з підстав, визначених статтями 67, 68 цього Кодексу; 2) якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи; 3) якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань.

За наявності підстав для відмови від відповіді учасник справи повинен повідомити про відмову іншого учасника та суд у строк для надання відповіді на запитання. Суд за клопотанням іншого учасника справи може визнати підстави для відмови відсутніми та зобов`язати учасника справи надати відповідь (ч. 6 ст. 90 ГПК України)

Відповідно до ст. 194 ГПК України завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позивач протягом підготовчого провадження з відповідним клопотанням до суду не звертався, поважних причин пропуску строку у своєму клопотанні не навів, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

Посилання позивача на ненадання належної оцінки заяві свідка та необґрунтовану відмову у задоволенні клопотання про виклик його в якості свідка, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не мають підтверджуватися іншими засобами доказування. У свою чергу обставини щодо регулярної участі у релігійних обрядах, систематичності відвідування храму мають бути підтвердженні відповідними доказами, які свідчать про ведення обліку членів релігійної громади (відповідний реєстр, книга, журнал тощо), а не заявою свідка.

Стосовно доводів заявника апеляційної скарги про необґрунтоване не залучення до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та Полтавської обласної державної адміністрації, колегія суддів зазначає таке.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 31.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотань позивача про залучення третіх осіб, про витребування доказів та поновлення строку на подачу доказу (Указу № 4 від 23.01.2023 року); відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про поновлення строку на подачу доказів (вх. № 3015).

29.04.2025 від ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надійшли заяви про залучення їх до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача; від позивача надійшла заява про залучення до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Полтавської обласної державної адміністрації.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 30.04.2025, зокрема, відмовлено у задоволенні заяв про вступ та залучення до участі у справі в якості третіх осіб на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Полтавської обласної державної адміністрації (вх. № 5673 від 29.04.2025 року), ОСОБА_5 (вх. № 5658 від 29.04.2025 року), ОСОБА_3 (вх. №5665 від 29.04.2025 року) та ОСОБА_6 (вх. № 5679 від 29.04.2025 року).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання позивача, а також окремих заяв ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 , з тих підстав, що позивачем не обґрунтовано ймовірність виникнення у майбутньому у ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 права на позов або пред`явлення до них позовних вимог зі сторони позивача чи відповідача в результаті вирішення даного спору, при цьому право на позов у вказаних осіб є і на даний час, якщо вказані особи вважають свої права порушеними і прагнуть їх захистити. В свою чергу залучення до участі у справі третіх осіб без достатніх правових підстав буде суперечити принципам пропорційності та процесуальної економії.

Стосовно клопотання про залучення в якості третьої особи Полтавської обласної державної адміністрації, суд першої інстанції, з огляду на положення Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних-осіб підприємців та громадських формувань», дійшов обґрунтованого висновку, що обов`язок з вчинення реєстраційних дій, скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі тощо на підставі рішення суду випливає безпосередньо з приписів Закону та не залежить від залучення суб`єкта державної реєстрації до участі у справі в якості третьої особи.

Згідно зі ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до положень ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оскільки оскаржуване рішення суду першої інстанції прийняте з правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись статтями 264, 269, 270, 275, 281-284 Господарського процесуального кодексу України,

ПОСТАНОВИВ:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Полтавської області від 04.06.2025 у справі №917/226/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 19.12.2025.

Головуючий суддя О.О. Крестьянінов

Суддя І.В. Тарасова

Суддя П.В. Тихий