ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/3834/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Державної екологічної інспекції у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 6, )
до Приватного підприємства "Агросервіс СТ" (63211, Харківська область, Харківський район, с. Мокра Рокитна, вул. Бедівська, 34, )
про стягнення 955 894,80грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 955 894,80грн шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської діяльності. Судові витрати зі сплати судового збору просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що проведеною перевіркою виявлено та зафіксовано факти порушення відповідачем правил зберігання відходів життєдіяльності тварин у не призначеному для цього місці, на земельній ділянці (на відкритому ґрунті), що є порушенням вимог ст.91 Земельного кодексу України в частині недодержання вимог законодавства про охорону довкілля, абз.11 ч.1 ст.35 Закону України "Про охорону земель", п. "з" ч.1 ст.17 Закону України "Про відходи" та ст.35 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

Ухвалою суду від 29.10.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, справу визнано малозначною та ухвалено її розгляд здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали для подання заперечень на відповідь на відзив (якщо така буде подана) - протягом 5 днів з дня отримання відповіді на відзив, позивачу визначено строк для подання відповіді на відзив протягом 5 днів з дня його отримання.

Відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов не надав.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 29.10.2025 направлена судом на юридичну адресу відповідача, яка збігається із адресою, зазначеною позивачем у позові та з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Проте, ухвала суду повернута на поштову адресу суду з відміткою: адресат відсутній за вказаною адресою.

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п.п.3, 4, 5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Системний аналіз ст.ст.120, 242 Господарського процесуального кодексу України свідчить, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Суд звертає увагу на те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду.

Враховуючи вищевикладене та факт направлення судом ухвали на офіційну адресу відповідача у справі та її повернення із відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою", суд доходить висновку про належне повідомлення відповідача у даній справі.

Суд зазначає, що сам лише факт неотримання відповідачем кореспонденції, яка надсилалась судом з додержанням вимог процесуального закону, за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатом, не може вважатися поважною причиною невиконання ухвали суду, оскільки зумовлений не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Також необхідно зазначити, що за змістом ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі.

Ухвала суду від 29.10.2025, якою було відкрито провадження у даній справі та запропоновано відповідачу надати до суду відзив на позов, була оприлюднена на офіційному веб-порталі судової влади України. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Крім того, відповідно до ч.6 ст.6 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку, чого відповідачем зроблено не було.

Таким чином, судом всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, від відповідача будь-яких заяв чи пояснень по суті спору не надходило.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Державною екологічною інспекцією у Харківській області (позивач) з метою перевірки тверджень, викладених у колективному зверненні мешканців с. Мокра Рокитна та с. Одринка Харківського району Харківської області від 02.11.2022 (вхідний реєстраційний номер КО-104 від 04.11.2022), враховуючи погодження Державної екологічної інспекції України від 27.12.2022 № 2.5/236ПГ, на підставі наказу №1-12-01 від 04.01.2023 та направлення №1-12-01/03-04 від 04.01.2023, ст.ст.4, 6, 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Положенням про територіальні та міжрегіональні територіальні органи Держекоінспекції, затвердженим наказом Міністерства енергетики та захисту довкілля України 07.04.2020 за № 230, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 16.04.2020 за № 350/34633, у період з 05 по 06, з 09 по 13, з 16 по 18 січня 2023 року, проводилась позапланова перевірка державного нагляду (контролю) Приватного підприємства "Агросервіс СТ" (відповідач) щодо дотримання вимог природоохоронного законодавства в частині охорони атмосферного повітря, охорони і раціонального використання вод та відтворення водних ресурсів, використання та охорони земель, поводження з відходами, пестицидами та агрохімікатами.

У ході проведення позапланового заходу контролю (перевірки) позивачем встановлено та зафіксовано, що відповідач зареєстрований за адресою: 63211, Харківська область, Харківський район, (раніше Нововодолазький район), село Мокра Рокитна, вул. Бедівська, 34, основним видом діяльності підприємства є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (код КВЕД 01.11).

Під час фактичного обстеження земельної ділянки зазначеної у колективному зверненні громадян, в присутності директора відповідача ОСОБА_1 , виявлено засмічення земельної ділянки, саме на відкритому ґрунті, приблизно в 900м від автодороги, що веде до с. Мокра Рокитна Харківського району, Харківської області, в полі, неподалік лісопосадки виявлені сторонні предмети і матеріали (відходи життєдіяльності тварин).

Як зазначає позивач, до перевірки відповідачем надано договір оренди землі загальною площею 3,8255га на вищевказану земельну ділянку від 25.12.2014 б/н, укладений між гр. ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (орендодавці) та ПП "Агросервіс СГ" (орендар), відповідно до якого орендодавці надають, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку кадастровий № :01:001:0159, яка знаходиться на території Рокитненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком оренди на 20 років. Проєктних (дозвільних) документів, що посвідчували б можливість розміщення (складування) відходів життєдіяльності тварин на вищевказаній земельній ділянці відповідачем надано не було.

З метою фіксації порушення вимог природоохоронного законодавства, у присутності директора підприємства ОСОБА_1 , складено додаток № 1 до акту перевірки, який підписаний останнім без зауважень.

Також у присутності ОСОБА_1 , з метою та встановлення можливого перевищення вмісту забруднюючих речовин (у порівнянні з фоновими значеннями), здійснено відбір зразків ґрунту з вищевказаної земельної ділянки.

Відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції проведено лабораторні дослідження ґрунту (протокол вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 16.01.2023 № 01-2023/1-2) та встановлено перевищення ГДК по наступним забруднюючим речовинам: амоній (обмінний), у перерахунку на амоній - у 5 разів; по нітратам у перерахунку на нітрати - у 3,1 рази; фосфор (рухомі форми) у перерахунку на п`ятиоксид фосфору Р2О5- у 2,8 рази, тобто забруднення земельної ділянки, що є псуванням земель.

Крім того, під час проведення перевірки здійснено обстеження земельної ділянки на відстані 300м від АДРЕСА_1 , вздовж лісопосадки, неподалік сіносховища.

До перевірки директором ПП "Агросервіс СГ" Красовським О.І. надано документи, що посвічують право користування вищевказаною земельною ділянкою, а саме договір оренди землі, укладений між гр. ОСОБА_4 (орендодавець) та ПП "Агросервіс СГ" (орендар) від 20.01.2012, загальною площею 1,3352 га, з кадастровим номером :01:002:0026 та договір оренди землі, укладений між гр. ОСОБА_5 (орендодавець) та ПП "Агросервіс СГ" (орендар) від 12.01.2012, загальною площею 5,0314 га, з кадастровим номером :01:002:0043.

З метою проведення лабораторних досліджень ґрунту та встановлення можливого перевищення вмісту забруднюючих речовин (у порівнянні з фоновими значеннями), здійснено відбір зразків ґрунту з вищевказаних земельних ділянок, які перебувають в оренді відповідача.

Відділом інструментально-лабораторного контролю Інспекції проведено лабораторні дослідження ґрунту, результатами досліджень проб ґрунту (протокол вимірювань показників складу та властивостей ґрунтів від 16.01.2023 № 02-2023/3-4) та встановлено перевищення ГДК по наступним забруднюючим речовинам: амоній (обмінний), у перерахунку на амоній - у 3,4 разів; по нітратам у перерахунку на нітрати - у 2,2 рази; фосфор (рухомі форми) у перерахунку на п`ятиоксид фосфору Р2О5- у 2,8 рази, тобто забруднення земельних ділянок, що є псуванням земель.

За результатами проведеної позапланової перевірки складено акт від 18.01.2023 № 01/12- 01/03-04 та припис від 23.01.2023 № 01/03-13, які направлено засобами поштового зв`язку на адресу відповідача, у зв`язку із відмовою останнього від їх підписання та отримання. Факт отримання підтверджується відміткою у рекомендованих повідомленнях про вручення поштового відправлення.

Заперечень на вищевказаний акт перевірки від відповідача до Інспекції не надходило.

Таким чином, проведеною перевіркою виявлено та зафіксовано факти порушення відповідачем правил зберігання відходів, а саме зберігання відходів життєдіяльності тварин у не призначеному для цього місці, на земельній ділянці (на відкритому ґрунті), що, на думку позивача, є порушенням вимог ст. 91 Земельного Кодексу України, в частині недодержання вимог законодавства про охорону довкілля, абзацу одинадцятого частини першої ст.35 Закону України "Про охорону земель", пункт "з" частини першої статті 17 Закону України "Про відходи" та ст. 55 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища".

07.02.2023 на адресу Інспекції від відповідача надійшла скарга на припис від 23.01.2023 № 01/03-13 у пунктах 1-3 якої останній фактично визнає факти порушенням ним вимог природоохоронного законодавства, що спричинили засмічення та забруднення земельних ділянок та просить Інспекцію продовжити термін виконання вимог припису до 30.06.2023.

21.02.2023 на адресу директора відповідача Красовського О.І. Інспекцією направлено лист за вих. № 1114-03-07, яким повідомляється про надання згоди на подовження терміну виконання вимог припису до 30.06.2023.

З метою добровільного відшкодування відповідачем збитків, завданих державі внаслідок порушення вимог природоохоронного законодавства, зумовлених засміченням земельних ресурсів, 17.02.2023 на адресу відповідача засобами поштового зв`язку позивач направив претензії із розрахунками збитків № 15 на суму 890 112,00грн, № 16 на суму 59 340,80грн та № 17 на суму 6 442,00грн, які залишені відповідачем без відповіді та задоволення, шкоду, заподіяну державі в наслідок порушення природоохоронного законодавства у добровільному порядку до теперішнього часу ним не відшкодовано.

Дії посадових осіб Інспекції щодо порядку проведення перевірки, складання акту перевірки, надання припису, складання розрахунку розміру збитків та пред`явлення претензій щодо добровільного відшкодування шкоди, відповідачем в порядку адміністративного судочинства не оскаржувались.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд керується наступним.

Предметом спору у даній справі є матеріально-правова вимога про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Так, ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду.

Для відшкодування завданої шкоди за правилами ст.1166 Цивільного кодексу України необхідно довести такі елементи:

1. Неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

2. Наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).

3. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

4. Вина особи, що завдала шкоду.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

При цьому, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою полягає у тому, що наслідки у вигляді шкоди настають лише в результаті неправомірної поведінки відповідача, і є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки тієї особи, яка заподіяла шкоду.

За таких обставин саме на позивача покладається обов`язок довести обґрунтованість своїх вимог - наявність шкоди, протиправність поведінки того, хто заподіяв шкоду, та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, і для настання цивільно-правової відповідальності відповідача за заподіяння матеріальної шкоди позивачеві необхідно довести наявність усієї сукупності вищезазначених ознак складу цивільного правопорушення, які необхідні для відшкодування шкоди в порядку ст.1166 Цивільного кодексу України, тоді як відсутність хоча б однієї з цих ознак виключає настання відповідальності.

Позивач, посилаючись на те, що відповідачем не відшкодовано збитки завдані навколишньому середовищу зберіганням відходів життєдіяльності тварин у не призначеному для цього місці, а тому останній має нести матеріальну відповідальність у повному обсязі.

За приписами ч.1 ст.13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до ст.14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України є обов`язком держави (ст.16 Конституції України).

Відповідно до ст.ст.66, 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають природні ресурси, які залучені в господарській обіг, так і невикористані в народному господарстві в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ) ландшафти та інші природні комплекси, (ст.5 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

У відповідності до ст.40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, зокрема, здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.

Статтею 96 Земельного кодексу України на землекористувачів покладено обов`язок додержуватися вимог законодавства про охорону довкілля.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про відходи" визначено, що відходи - це будь-які речовини, матеріали і предмети, що утворюються у процесі людської діяльності і не мають подальшого використання за місцем утворення чи виявлення та яких їх власник повинен позбутися шляхом утилізації чи видалення.

Суб`єкти господарської діяльності у сфері поводження з відходами зобов`язані, зокрема, не допускати зберігання та видалення відходів у несанкціонованих місцях чи об`єктах; здійснювати контроль за станом місць чи об`єктів розміщення власних відходів (ст.17 Закону України "Про відходи").

Відповідно до ст.35 Закону України "Про охорону земель" власники і землекористувачі при здійсненні господарської діяльності зобов`язані, зокрема, дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України, проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів, забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям.

Підприємства, установи та організації, а також громадяни, діяльність яких пов`язана з накопиченням відходів, зобов`язані забезпечувати своєчасне вивезення таких відходів на спеціальні об`єкти, що використовуються для їх збирання, зберігання, оброблення, утилізації, видалення, знешкодження і захоронення (ч.2 ст.46 Закону України "Про охорону земель").

Статтями 32, 33 Закону України "Про відходи" з метою обмеження та запобігання негативному впливу відходів на навколишнє природне середовище та здоров`я людини забороняється, зокрема, провадити будь-яку господарську діяльність, пов`язану з утворенням відходів, без одержання від місцевих органів виконавчої влади дозволу на здійснення операцій у сфері поводження з відходами відповідно до вимог цього Закону. Зберігання та видалення відходів здійснюються відповідно до вимог екологічної безпеки та способами, що забезпечують максимальне використання відходів чи передачу їх іншим споживачам (за винятком захоронення). Забороняється несанкціоноване скидання і розміщення відходів.

Економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища, передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища (ч.1 ст.41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

Пунктом "в" ч.1 ст.211 Земельного кодексу України визначено, що громадяни та юридичні особи несуть цивільну, адміністративну або кримінальну відповідальність відповідно до законодавства за псування сільськогосподарських угідь та інших земель, їх забруднення хімічними та радіоактивними речовинами і стічними водами, засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами.

Відповідно до ст. 56 Закону України "Про охорону земель" юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі (ч.1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища").

На час проведення перевірки екологічною інспекцією, у визначений чинним законодавством спосіб, зафіксовано забруднення земельних ресурсів відходами.

Відповідачем доказів на спростування виявлених порушень суду не надано.

Дії службових осіб Державної екологічної інспекції у Харківській області з проведення позапланової перевірки в період з 05 по 06, з 09 по 13, з 16 по 18 січня 2023 року та прийняті за її наслідками рішення, відповідачем оскаржені не були.

Крім того, як вбачається судом із змісту скарги відповідача від 07.02.2023, направлену на адресу Інспекції на припис від 23.01.2023 № 01/03-13 останній у пунктах 1-3 фактично визнає факти порушенням ним вимог природоохоронного законодавства, що спричинили засмічення та забруднення земельних ділянок та просить Інспекцію продовжити термін виконання вимог припису до 30.06.2023.

Листом за вих. № 1114-03-07 від 21.02.2023 позивач надав свою згоду на подовження терміну виконання відповідачем вимог припису до 30.06.2023.

Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що в діях відповідача має місце порушення приписів природоохоронного законодавства щодо зберігання відходів життєдіяльності тварин у не призначеному для цього місці.

Що стосується заподіяної відповідачем шкоди, то під нею слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо).

У відносинах, що розглядаються, шкода це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду).

Судом враховано, що порядок розрахунку розмірів відшкодування шкоди органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, суб`єктами господарювання та фізичними особами, через забруднення земель хімічними речовинами, їх засмічення промисловими, побутовими та іншими відходами, допущеного внаслідок дії чи бездіяльності і поширюється на всі землі України незалежно від їх категорії та форм власності визначений Методикою визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства, яка затверджена наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища від 27.10.1997 № 171 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 05.05.1998 за № 285/2725 зі змінами (далі - Методика).

У відповідності до п.1.3 Методики, дана методика застосовується під час встановлення розмірів шкоди від забруднення (засмічення) земель будь-якого цільового призначення, що сталося внаслідок несанкціонованих (непередбачених проектами, дозволами) скидів (викидів) речовин, сполук і матеріалів, внаслідок порушення норм екологічної безпеки у разі зберігання, транспортування та проведення вантажно-розвантажувальних робіт, використання пестицидів і агрохімікатів, токсичних речовин, виробничих і побутових відходів; самовільного розміщення промислових, побутових та інших відходів.

За приписами п.3.2 Методики землі вважаються забрудненими, якщо в їх складі виявлені негативні кількісні або якісні зміни, що сталися в результаті господарської діяльності чи впливу інших чинників. При цьому зміни можуть бути зумовлені не тільки появою в зоні аерації нових шкодочинних речовин, яких раніше не було, а і збільшенням вмісту речовин, що перевищує їх граничнодопустиму концентрацію, які характерні для складу незабрудненого ґрунту або у порівнянні з даними агрохімічного паспорта (для земель сільськогосподарського призначення).

Землі вважаються засміченими, якщо на відкритому ґрунті наявні сторонні предмети і матеріали, сміття без відповідних дозволів, що призвело або може призвести до забруднення навколишнього природного середовища (п.3.2 Методики).

Пунктом 3.3 Методики передбачено, що факти забруднення (засмічення) земель встановлюються уповноваженими особами, які здійснюють державний контроль за додержанням вимог природоохоронного законодавства шляхом оформлення актів перевірок, протоколів про адміністративне правопорушення та інших матеріалів, що підтверджують факт забруднення та засмічення земель.

З метою встановлення розміру заподіяних державі збитків, позивачем проведено розрахунок розміру шкоди, зумовленої засміченням земельних ресурсів, яким визначено, що загальна сума нанесеної державі Україна шкоди через порушення відповідачем природоохоронного законодавства становить 955 894,80грн.

Відповідачем вказаний розрахунок не спростований.

Суд перевіривши розрахунок дійшов висновку, що арифметично та методологічно він виконаний у відповідності до приписів Методики визначення розмірів шкоди, зумовленої забрудненням і засміченням земельних ресурсів через порушення природоохоронного законодавства.

Що стосується вини відповідача, то вона полягає у незабезпеченні захисту земель від забруднення, засмічення та невжитті заходів запобігання негативному та екологічно небезпечному впливу на земельній ділянці та ліквідації наслідків такого впливу, що призвело до завдання державі збитків, які підлягають відшкодуванню.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Суд вважає, що саме порушення з боку відповідача законодавства про охорону навколишнього природного середовища, стало причиною завдання навколишньому природному середовищу майнової шкоди у розмірі 955 894,80грн.

За результатами дослідження доказів, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про доведеність законність та обґрунтованість заявлених позивачем вимог, а отже задоволенню їх в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, у разі задоволення позову, судовий збір підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст.ст.4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Приватного підприємства "Агросервіс СТ" (63211, Харківська область, Харківський район, с. Мокра Рокитна, вул. Бедівська, 34, ) на користь держави на р/р UA0020559, одержувач ГУК Харків обл/СТГ Нова Вод/ банк отримувач - Казначейство України (ЕАП), , МФО 899998, символ звітності 331, для зарахування по коду бюджетної кваліфікації 24062100 "Грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності", в розмірі 955 894,80грн.

Стягнути з Приватного підприємства "Агросервіс СТ" (63211, Харківська область, Харківський район, с. Мокра Рокитна, вул. Бедівська, 34, ) на користь Державної екологічної інспекції у Харківській області (61166, м. Харків, вул. Бакуліна, 6, , р/р UA0081164, Державна казначейська служба України м. Київ МФО 820172) - 14 338,42грн.

Видати накази після набрання рішення законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "18" грудня 2025 р.

Суддя Т.А. Лавренюк