ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" грудня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/3850/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавренюк Т.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (01133, м. Київ, б. Лесі Українки, 26, офіс 411, )
до Фізичної особи-підприємця Осадчук Анни Максимівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
про стягнення 120 221,44грн
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором № 469593-КС-004 про надання кредиту від 12.02.2024 в розмірі 120 221,44грн, що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 30 000,00грн; суми прострочених платежів по процентах в розмірі 87 045,84грн; суми прострочених платежів за комісією в розмірі 3 175,60грн. Судові витрати зі сплати судового збору позивач просить суд покласти на відповідача.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує неналежним виконанням відповідачем договору № 469593-КС-004 про надання кредиту від 12.02.2024. В якості правових підстав, позивач посилається на норми Цивільного кодексу України.

Ухвалою суду від 03.11.2025 позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Відповідач своїм правом, наданим відповідно до ст.251 Господарського процесуального кодексу України, не скористався, відзив на позов не надав, про розгляд справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його Електронний кабінет.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача про розгляд даної справи, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (позивач) 12.02.2024 направлено Фізичній особі-підприємцю Осадчук Анні Максимівні (відповідач), пропозицію (оферту) укласти договір № 469593-КС-004 про надання кредиту, яка прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення даного договору на умовах визначених офертою.

Позивач направив відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA2065, на номер телефону НОМЕР_2 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий відповідачем було введено/відправлено.

Таким чином, між сторонами 12.02.2024 укладено договір № 469593-КС-004 про надання кредиту (далі - договір кредиту), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному ст.12 Законом України "Про електронну комерцію", відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 30 000,00грн (кредит), на засадах строковості, поворотності, платності, а відповідач повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Сторонами відповідно до умов Договору кредиту (п.1) погоджено, що кредит відповідачу надається строком на 24 тижні, плата за користування кредитом є фіксованою та становить 2,00000000% за кожен день користування кредитом. Також сторони погодили, що знижена процентна ставка за кредитом в день становить 1,15013259, є фіксованою, комісія за надання редиту (далі- комісія) складає 4 500,00грн. Термін дії договору до 29.07.2024. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту - 78 000,00грн. Цілі (мета) кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для здійснення підприємницької, господарської діяльності, незалежної професійної діяльності або будь-якої іншої не забороненої законом діяльності. Цей кредит не є споживчим кредитом.

Відповідно до п.2 кредитного договору сторони погодили, що протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п.1 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3 договору і розраховується в порядку описаному у договорі.

Відповідно до п. 2.2 договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3 договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.1 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3 до договору, та до закінчення терміну дії договору.

У п.3 кредитного договору сторони встановили графік платежів, припускаючи, що відповідач буде його дотримуватись і погодили застосовування зниженої процентої ставки. Відповідач взяв на себе зобов`язання повертати кредит, проценти за користування кредитом та комісію у розмірах платежів та у терміни згідно графіку платежів, що передбачений цим пунктом договору.

Позичальник у п.6 договору підтвердив, що він ознайомлений з договором про надання кредиту та Правилами, текст яких розміщено на сайті позивача, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх, та, відповідно, укладає договір з вільним волевиявленням.

Підписанням цього договору відповідач підтвердив, що до укладання договору отримав від позивача інформацію, надання якої передбачені законодавством України, зокрема передбачену частиною другою та п`ятою ст.7 ЗУ "Про фінансові послуги та фінансові компанії" (п.9 договору).

Позивач зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, та надав відповідачу грошові кошти в розмірі 30 000,00грн шляхом перерахування на банківську картку відповідача № НОМЕР_3 , яку останнім вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується випискою по руху коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка № НОМЕР_3 за період з 12.02.2024 по 29.07.2024, наданим АТ "УніверсалБанк", наявним в матеріалах справи.

Відповідач умови вищезазначеного кредитного договору належним чином не виконав, кредитні кошти у встановлені договором (зокрема графіком погашення) строки не повернув, за наданий кредит розрахувався частково на суму 6 500,00грн, у зв`язку з чим станом на 22.10.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором, становить:

- заборгованість по тілу кредиту - 30 000,00грн;

- заборгованість по процентах - 87 045,84грн;

- забргованість за комісією - 3 175,60грн.

На підтвердження вказаних нарахувань позивачем надано до матеріалів справи розрахунки заборгованості по кредитному договору. Також в матеріалах справи міститься виписка про рух коштів по картці відповідача від 26.11.2025, надана АТ "УніверсалБанк". Крім того, АТ "УніверсалБанк" листом від 29.11.2025 за вих. № БТ/Е-19428 підтвердив факт того, що на ім`я Осадчук Анни Максимівни (РНОКПП НОМЕР_1 ), банком було емітовано картку № НОМЕР_3 та відкрито під неї відповідний банківський рахунок.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд керується наступним.

За приписами ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є кредитним договором, сторони досягли всіх суттєвих умов відносно вказаного виду договору, а тому відповідно до вимог ст.ст.205, 638, 1049, 1054 Цивільного кодексу України він вважається укладеним в електронній формі.

Щодо дійсності укладеного між сторонами договору кредиту в електронній формі, суд зазначає наступне.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст.203 Цивільного кодексу України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Згідно з п.5 ч.1 ст.3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 5 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін; у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 Цивільного кодексу України).

Як свідчать матеріали справи, відповідач через веб-сайт кредитодавця шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ITC) подав заявку на отримання кредиту, де відповідно вказав номер свого поточного (карткового) рахунку.

Відповідно до п.п. 3.1.1 Правил про надання грошових коштів у кредит фізичним особам-підприємцям Товариством з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" (які на підставі п.10 договору кредиту є невід`ємною частиною договору) після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні ч.4 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію". Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор.

У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (п.п. 3.1.2, 3.1.3 Правил).

12.02.2024 позивач направив відповідачу пропозицію (оферту) укласти договір № 469593-КС-004 про надання кредиту.

12.02.2024 відповідач прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору № 469593-КС-004 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ITC одноразового ідентифікатора направленого позичальнику на номер телефону вказаний позичальником в заявці.

Таким чином, відповідачем підписано кредитний договір за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто у даному випадку належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами зазначеного договору.

Окрім того, на підтвердження факту укладення електронного кредитного договору разом із позовною заявою та в якості додатку до неї позивач надав візуальну форму щодо укладення електронного кредитного договору (далі - візуальна форма), з чіткою хронологією дій відповідача, спрямованих на укладання договору в електронній формі.

Відтак, позивачем надані до суду належні та допустимі докази в розумінні норм Господарського процесуального кодексу України, що підтверджують факт укладення кредитного договору у відповідності до норм чинного законодавства України.

За приписами ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 2 цієї ж статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення про позику, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України).

Частиною 2 ст.1056-1 Цивільного кодексу України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Як вбачається з довідки про перерахування коштів та банківської виписки про рух коштів відповідачу було надано кредитні кошти на загальну суму 30 000,00грн, які відповідач зобов`язався повернути позивачу згідно графіку погашення кредиту, шляхом щомісячної сплати грошових коштів, які складаються з суми основної заборгованості за кредитом, суми процентів та комісії.

Згідно ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідач зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, частково здійснив погашення кредиту, у зв`язку з чим, станом на 22.10.2025 заборгованість відповідача за кредитним договором перед позивачем становить: заборгованість по тілу кредиту - 30 000,00грн; заборгованість по процентах - 87 045,84грн; забргованість за комісією - 3 175,60грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Факт наявності заборгованості на вказану вище суму відповідачем не спростований, доказів своєчасного повернення відповідачем кредиту у строки, визначені сторонами графіком погашення, суду також не надано, наявність заборгованості по кредиту та процентам підтверджується належними доказами, наявними в матеріалах справи.

Враховуючи викладене, а також те, що відповідачем не здійснено розрахунку з позивачем згідно графіку погашення кредиту та у порядку і строки визначені договором, в матеріалах справи такі докази відсутні, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив виконання зобов`язання щодо погашення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 30 000,00грн; заборгованості по процентах в розмірі 87 045,84грн; заборгованості за комісією в розмірі 3 175,60грн, розрахованих станом на 22.10.2025, у зв`язку з чим позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд, керуючисьст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати зі сплати судового збору покладає на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Осадчук Анни Максимівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес позика" (01133, м. Київ, б. Лесі Українки, 26, офіс 411, ) - 30 000,00грн заборгованості по кредиту, 87 045,84грн прострочених платежів по процентах, 3 175,60грн прострочених платежів за комісією, 2 422,40грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дане рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення шляхом подання апеляційної скарги до Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "18" грудня 2025 р.

Суддя Т.А. Лавренюк