ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 Справа № 914/2790/25

Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., за участі секретаря судового засідання Щерби О.Б., розглянувши справу

за позовом: Львівського комунального підприємства «Шляхово ремонтне підприємство Галицького району»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІО-СПОРТ»

про: стягнення 34 245,40 грн заборгованості, 10 000,00 грн. моральної шкоди,

представники:

позивача: не з`явився,

відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ

05.09.2025р. на розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського комунального підприємства «Шляхово ремонтне підприємство Галицького району» до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗІО-СПОРТ» про стягнення 34 245,40 грн заборгованості, 10 000,00 грн. моральної шкоди.

09.09.2025р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, ухвалив: вищевказану позовну заяву залишити без руху; надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, зазначених у мотивувальній частині цієї ухвали, а саме: 10 днів з дня вручення цієї ухвали про залишення позовної заяви без руху.

11.09.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви (вх.№23980/25).

01.10.20254р. Господарський суд Львівської області постановив ухвалу, якою, зокрема, ухвалив: прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі; здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного провадження; судове засідання призначити на 29.10.2025р.; явку представників учасників справи у судове засідання визнано обов`язковою.

Хід справи викладено в ухвалах суду і відображено в протоколах судових засідань.

18.11.2025р. через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№30706/25).

10.12.2025р. через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог (вх.№5330/25).

Позивач повідомив суд про те, що відповідачем в добровільному порядку 29 жовтня 2025 року було погашено заборгованість 34 245,40 грн. в повному розмірі.

Тому, просить суд стягнути з відповідача 10 000,00 грн. моральних збитків.

Дослідивши зміст відповідної заяви, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 46 ГПК України передбачено, що позивач вправі зменшити розмір позовних вимог до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 2 статті 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на те, що розгляд справи по суті суд не розпочав, суд дійшов висновку про наявність підстав для прийняття такої до розгляду відповідно до протокольної ухвали суду від 10.12.2025р.

Позивачем до заяви долучено документ, а саме платіжну інструкцію, яка підтверджує факт повної (остаточної) сплати відповідачем основної суми боргу.

Дослідивши зміст відповідної заяви, суд задля забезпечення повного та всебічного дослідження обставин справи та виконання завдань господарського судочинства ухвалив долучити до матеріалів документи, які є додатком до заяви позивача.

Позиція позивача.

Позов обґрунтовано тим, що 17.11.2023р. між позивачем (виконавець) та відповідачем (замовник) укладено Договір №17/11-23, на виконання якого позивач надав послуги з механізованого навантаження протиожеледних матеріалів на загальну суму 258 054,58 грн.

Оскільки відповідач не оплатив вартості наданих йому послуг в повному розмірі, позивач просив стягнути на свою користь 34 245,40 грн. основного боргу та 10 000,00 грн. моральної шкоди.

В процесі розгляду справи позивачем подано заяву про зменшення позову, зокрема, у якій позивач просить суд стягнути з відповідача 10 000,00 грн. моральної шкоди за порушення авторитету.

Позиція відповідача.

Відповідач у відзиві підтверджує виконання з боку позивача робіт, що підтверджуються Актами виконаних робіт № 260/02 та № 356/04 всього на суму 34 245,40 грн., однак, зазначив, що станом на момент подання відзиву, даний борг погашений повністю.

За результатами дослідження наданих доказів та матеріалів справи, суд встановив наступне.

17 листопада 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗІО-СПОРТ» (Замовником) та Львівським комунальним підприємством «Шляхово ремонтне підприємство Галицького району» (Виконавцем) було укладено договір №17/11- 23.

Відповідно п.1.1. вказаного Договору: «Виконавець зобов`язувався надати послуги, передбачені п.2.1. цього Договору, а Замовник зобов`язується прийняти надані послуги і оплатити їх в порядку та на умовах, визначених цим Договором».

Згідно п.6.1. Договору: «Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами та діє до 31 грудня 2024року, а в частині розрахунків - до їх повного виконання».

Послуги Виконавцем було надано, що підтверджують Акт приймання виконання будівельних робіт №260/02 за лютий 2025року та Акт приймання виконання будівельних робіт №356/04 за квітень 2025року. Однак, не було виконано відповідачем в повному обсязі умови оплати.

Відповідно п.5.1 Договору, у разі порушення умов даного договору сторони несуть відповідальність згідно діючого законодавства України.

Згідно п.3.1. Договору, Замовник зобов`язується проводити оплату виконаних робіт протягом 3-х днів з дня підписання Актів виконаних робіт та надання рахунку.

При підписанні вказаного Договору, Сторони передбачили усі істотні умови: терміни виконання робіт, розміри оплат, загальну суму Договору, терміни оплати.

Також, позивач повідомив про те, що відповідачем було частково погашено основний борг в розмірі 10 000,00 грн., що стверджується платіжною інструкцією від 27.07.2025р. №8884.

Разом з тим, з долучених до відзиву документів слідує наступне.

Так, відповідно до платіжної інструкції № 8792 від 04.08.2025 відповідач перерахував позивачу 15 000,00 грн., відповідно до платіжної інструкції № 8817 від 25.08.2025 10 000,00 грн., відповідно до платіжної інструкції № 8864 від 27.08.2025 10 000,00 грн. і відповідно до платіжної інструкції № 9061 від 29.10.2025 9245,40 грн.

Таким чином, вся сума боргу в розмірі 34 245,40 грн. була сплачена позивачу.

Позивач скористався свої правом зменшити розмір позовних вимог у межах встановленого п.2 ч.2 ст.46 ГПК України строку.

У зв`язку з викладеним, розгляд справи слід здійснювати з урахуванням вищевказаної заяви.

Отже, позивачем заявлено до стягнення 10 000,00 грн. моральної шкоди за порушення відповідачем авторитету.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду встановлені статтею 1167 ЦК України, згідно із частиною 1 якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з частинами 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, виробничу марку, розголошенням комерційної таємниці, а також вчиненням дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

При цьому, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Викладені вище правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.01.2024р. у справі №910/479/21.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

У даній справі позивач, звертаючись з вимогою про відшкодування моральної шкоди, не надав суду жодних доказів, які б свідчили про факт заподіяння йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру. Позивачем не доведено наявності усіх необхідних елементів складу цивільного правопорушення для відшкодування моральної шкоди (факт наявності моральної шкоди, протиправність дій її заподіювача, обґрунтування визначення розміру моральної шкоди та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та завданням такої шкоди позивачу).

Саме по собі посилання на те, що порушенням відповідачем договірного зобов`язання було завдано шкоди авторитету позивача, недостатньо для того, щоб встановити наявність підстав для стягнення моральної шкоди. Відтак, у задоволенні відповідної позовної вимоги слід відмовити.

Підсумовуючи викладене вище, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне:

Судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на позивача.

Згідно п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Враховуючи вказані норми Закону, позивач має можливість повернути судовий збір, в частині зменшення вимог, за відповідним клопотанням.

Керуючись ст.ст.13, 73-74, 76-79, 86, 129, 236, 238, 240-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.В позові відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі можна отримати за наступною веб-адресою: http://lv.arbitr.gov.ua/sud5015.

Повне рішення складено 15.12.2025р.

Суддя Король М.Р.