ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2025 Справа № 917/1952/25

м. Полтава

Господарський суд Полтавської області у складі судді Пушка І.І., розглянувши матеріали за позовною заявою Фізичної особи-підприємця Тимченко Катерини Юріївни (юридична адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 )

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Матвєєвої Людмили Володимирівни (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 )

про стягнення 34 091,70 грн

Представники сторін в судове засідання не викликались, справа розглядається за наявними в ній матеріалами в порядку спрощеного провадження відповідно до cт. 247 ГПК України.

Суть справи: Розглядається позовна заява про стягнення з відповідачки 34 091,70 грн коштів, перерахованих позивачкою в якості попередньої оплати за договором поставки бетону, з яких: 33800 грн основний борг, 291,70 грн 3% річних. Також позивачка просить суд покласти на відповідачку понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачкою зобов`язання щодо поставки оплаченого товару.

Процесуальні дії суду.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2025 для розгляду даної справи визначено суддю Пушка І.І.

Згідно з ухвалою від 20.10.2025 суд залишив позовну заяву без руху, встановив позивачу строк для усунення недоліків - не пізніше 3 днів з моменту вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

22.10.2025 суд отримав заяви про усунення недоліків (вх. № 13617, 13620).

Ухвалою від 27.10.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з урахуванням малозначності цієї справи в розумінні частини п`ятої статті 12 ГПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами. Цією ж ухвалою суд встановив процесуальні строки: відповідачу для подання відзиву на позов - протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду, та для подання заперечень до 3 днів з дати отримання від позивача відповіді на відзив; позивачу для подання відповіді на відзив - 5 днів з моменту отримання відзиву.

Суд належним чином виконав обов`язок щодо повідомлення усіх учасників справи про розгляд справи шляхом надіслання ухвали від 27.10.2025 в електронній формі до Електронного кабінету позивачки, засобами поштового зв`язку на юридичну адресу відповідачки, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та оприлюднення в Державному реєстрі судових рішень.

Ухвала суду від 27.10.2025, яка направлялась Фізичній особі-підприємцю Матвєєвій Людмилі Володимирівні була повернута органом зв`язку з відміткою «адресат відсутній».

Відповідно до ч.7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

07.11.2025 Господарським судом Полтавської області на офіційному сайті суду розміщене оголошення про розгляд справи № 917/1952/25.

В установлений судом строк відповідачка відзив на позов не надала.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У частині 8 статті 252 ГПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 ГПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Рішення та постанови ухвалюються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

У відповідності з приписами ч. 5 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає дану справу за наявними в ній на час ухвалення рішення матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив:

На підставі виставленого ФОП Матвєєвою Людмилою Володимирівною рахунку на оплату № 435/6 від 03.07.2025, ФОП Тимченко Катерина Юріївна переказала на рахунок ФОП Матвєєвої Людмили Володимирівни кошти на загальну суму 33800,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 324 від 03.07.2025 з призначенням платежу «попередня оплата за бетон зг.рах 435/6 від 03.07.2025 р. без ПДВ».

За посиланням позивачки, всупереч усним домовленостям між сторонами, відповідачка не передала оплачений товар на суму 33800,00 грн.

Позивачка надсилала на адресу відповідачки вимогу від 08.10.2025 про повернення грошових коштів протягом семи календарних днів з моменту отримання вказаної вимоги.

Направлення вимоги підтверджується описом вкладенні у цінний лист від 08.10.2025, накладної «Укрпошти» № 997 від 08.10.2025.

Докази повернення попередньої оплати матеріали справи не містять.

При розгляді спору по суті суд приймає до уваги наступне.

Згідно ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Стаття 205 ЦК України визначає, що правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Згідно з ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Відповідачкою був направлений рахунок про оплату №435/6 від 03.07.2025 (а.с. 34)

Позивачкою згідно з платіжною інструкцією № 324 від 03.07.2025 (а.с. 10) було сплачено відповідачці за товар в сумі 33 800,00 грн з посиланням на рахунок, як на підставу платежу.

За ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно з ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Сплата позивачкою 33800,00 грн свідчить про прийняття пропозиції щодо укладення договору купівлі-продажу бетону в кількості 12 куб. м., ціною 2650,00 грн за 1 куб. м., яка була викладена відповідачкою шляхом оформлення та направлення позивачці рахунку № 435/6 від 03.07.2025.

Суд при вирішенні спору враховує, що правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються нормами про договір поставки.

Згідно з ч.1,2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.664 ЦК обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Позивачкою не подані докази погодження між сторонами строку поставки товару.

Згідно з ч. 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Позивачка надсилала на адресу відповідачки вимогу від 08.10.2025 про повернення грошових коштів протягом семи календарних днів з моменту отримання вказаної вимоги (а.с. 11).

Відповідачка в семиденний строк товар не передала, попередню оплату не повернула.

Відповідно до ч. 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

За ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Отже, позовні вимоги про повернення передньої оплати є правомірними та обґрунтованими матеріалами справи, відповідачка будь-яких заперечень стосовно заявленої до стягнення суми та підстав її виникнення не надала, а тому позовні вимоги про стягнення 33800,00 грн основного боргу підлягають задоволенню повністю.

За ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.

Позивачкою заявлено до стягнення 3% річних в розмірі 291,70 грн за загальний період прострочення з 03.07.2025 по 15.10.2025 від суми основного боргу 33800,00 грн.

Суд враховує, що грошове зобов`язання повернути попередню оплату виникло у відповідачки по закінченню 7 днів з моменту отримання вимоги від 08.10.2025, тобто не раніше 15.10.2025. В зв`язку з цим, вимоги про стягнення 3% річних за період з 03.07.2025 по 15.10.2025 відхиляються судом як необґрунтовані.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 13 ГПК України).

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Розмір сплати судового збору за подання позовів майнового характеру визначено підп. 1 п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Так, за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З 1 січня 2025 року прожитковий мінімум в Україні встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у розмірі 3 028,00 грн для працездатних осіб.

За ч.3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

З матеріалів справи встановлено, що при зверненні з позовною заявою до суду, позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Позовна заява була подана через систему «Електронний суд».

Приймаючи до уваги, що у даній справі за заявленими позовними вимогами судовий збір становив 2422,40 грн, проте позивачкою при поданні позову було сплачено 3028,00 грн. (без врахування коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору), що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №378 від 08.10.2025, тобто внесено судовий збір в більшому розмірі ніж встановлено законом, після звернення позивачки з відповідним клопотанням до суду, в порядку приписів ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», судом буде вирішено питання про повернення надлишково сплаченої суми судового збору (605,60 грн).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог частково, судовий збір відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог з урахуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 в зв`язку з поданням позовної заяви в електронному вигляді через систему «Електронний суд». З відповідачки підлягає до стягнення в сумі 2401,68 грн витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. 129, 232-233, 237-238, 240 ГПК України

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Матвєєвої Людмили Володимирівни (адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Фізичної особи-підприємця Тимченко Катерини Юріївни (юридична адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ; фактична адреса: АДРЕСА_2 ) 33800,00 грн основного боргу; 2401,68 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ з набранням рішенням законної сили.

3. В іншій частині вимог в задоволенні позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя І.І. Пушко